sou · GTB388d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Handläggarna ger positiv feedback till sökanden och detta har visat sig 10Projektansökan till , . 11Uppföljningsrapport hyresskulder på område Nord., stencil, i kommun, 2005. Socialt arbete med vräkning och hemlöshet ha mycket god effekt för sökandes självkänsla. Många har uppfattningen att inte kan vräka barnfamiljer och vill gärna lägga över ansvaret på i stället för att själv hitta lösningar. Genom att informera, ställa frågor om hur exempelvis barnen upplever situationen och vad man själv ser för lösningar så lägger man tillbaka ansvaret och när man sedan fått till stånd en konstruktiv lösning på skuldfrågan så känner personerna att de själva har en stor del i lösningen och även lärt sig hantera sin ekonomi framöver på ett bättre sätt. Socialsekreterarna ringde upp personerna och frågade hur det gått och fick flera exempel på positiva reaktioner när de tog kontakt. Man ska, enligt socialsekreterarna, inte ha för bråttom i dessa ärenden. Även om vräkningsdatum är utsatt får man utsträckt tid om man tar kontakt med hyresvärden och används till att träffa klienten och att han/hon själv arbetar med sina uppgifter och redovisar dem. Arbetssättet tar tid men det har man igen . använde man ofta förmedling av egna medel i samband med hyresskulder men har funnit att lösningsfokuserat föränd- ringsarbete är mycket mer utvecklande för den enskilde och funge- rar även i förebyggande syfte. Andra boenden som ordnas av Vi har kommit i kontakt med två boenden för familjer som social- tjänsten bedömer har ett stort behov av hjälp- och stödinsatser för att kunna behålla ett boende och få ett eget förstahands- kontrakt. I dessa boenden bedrivs ett psykosocialt behandlingsar- bete för att åstadkomma långsiktiga lösningar. Det ena boendet, den s.k. Boskolan12 i började i pro- jektform 2002 för att hjälpa familjer med en komplex problematik. Den ingår numera som ordinarie verksamhet hos . Familjerna erbjuds bistånd i form av boende i en träningslägenhet i en centralt belägen fastighet där Boskolan disponerar tio lägen- heter. I fastigheten arbetar två socialarbetare med direkt ansvar för verksamheten. De har en nära och omfattande kontakt med famil- jerna. Arbetet i familjerna innefattar olika individuellt anpassade 12 – ett lärande boende, slutrapport, , , 2005. Socialt arbete med vräkning och hemlöshet stödformer och grupporienterat arbete. De individuella insatserna ska samordnas med andra enheter inom förvaltningen, med andra berörda myndigheter och är ofta komplexa. Gruppverksamheten syftar till att stärka självkänslan och tilltron till sin egen förmåga och sker i form av husmöten och självhjälpsgrupper. I slutrapporten redovisas några uppgifter om hur familjerna som bott i utvecklats. Sammanlagt tolv familjer har bott i de tio lägenheterna. Fem av familjerna har kunnat erbjudas egna lä- genheter. De klarade alla krav i samband med boendet väl och hade utvecklats positivt. Barnen visade i de flesta fall en positiv utveck- ling, något som både föräldrar och skolan bekräftade. En grupp på fyra familjer visade vissa positiva förändringar, men bedömdes ännu inte klara eget boende. Barn och föräldrar hade utvecklats men de- ras grundläggande problem var sådana att de bedömdes kräva mer tid. Den tredje gruppen bestod av tre familjer som klarade boendet men ansågs behöva för att kunna integreras i samhället. De klarar de yttre kraven i boendet men behöver mer tid för mer lång- siktiga förändringar av sin livssituation i övrigt. En av familjerna har fått flytta då verksamheten i stort hotades om familjen bodde kvar. Boskolans arbetssätt har visat sig vara ett tillskott till de traditio- nella lösningar som i kan erbjuda famil- jer med komplexa svårigheter. Tydlighet i ansvarsfördelningen mellan olika delar av krävs för att undvika samarbets- svårigheter internt. Mosippan13 är ett boende för familjer i . Området består av ett antal enplans moduler och är ner- gånget. I ett projekt för att arbeta med familjerna och bidra till en förändring av deras bostadssituation, sysselsättning och barnens skolgång anställdes tre socialarbetare. Arbetsmetoderna är indi- viduella samtal, familjesamtal, nätverksträffar och samverkan med olika myndigheter – främst olika delar – och skolor. bor 25 familjer i Mosippan, de flesta med utländsk bak- grund. Familjerna har en komplex problembild där bostaden är det mest påtagliga problemet. De har många olika boenden bakom sig. Föräldrarna behöver mycket stöd i sitt föräldraskap. Barn i försko- leåldern går regelbundet på dagis medan det finns betydande svå- righeter att få skolgången att fungera för de barn som är skolåldern. Personalen skjutsar barn till och från skolan och arbetar mycket 13 Texten bygger på skriftlig och muntlig information vid utredningens besök på Mosippan. Socialt arbete med vräkning och hemlöshet med att motivera föräldrarna till att ta sitt ansvar för barnens skol- gång. I utvärderingen av projektet beskrivs familjernas trångboddhet och modulernas dåliga skick som ett problem. Många av familjerna är oroliga för sina barn och anser att boendet är otryggt och att barnen lär sig fel saker av varandra. Vissa barn skäms för sitt bo- ende och för att berätta för kompisar var de bor14. har det blivit tydligt att det inte är lämpligt att samla så många familjer i ett och samma boende; mindre enheter vore att föredra. Dels behövs, enligt personalen, en boskola som leder till att familjen klarar sig på egen hand och får ett eget kontrakt, dels finns behov av ett annat slags boende för familjer med mycket stora svårigheter och svag motivation till förändring. Knutagård menar att utgångspunkten i kommande lösningar för familjerna bör vara familjernas upplevelser av vantrivsel, brist på sysselsättning och möjlighet till försörjning i stället för familjernas personliga tillkortakommanden. Projektets erfarenheter kan tas till vara i planeringen av de boenden som ska skapas när Mosippan avvecklas 2008. Utifrån , skollagen och social- tjänstlagen blir ett boende som Mosippan problematiskt oavsett familjernas tidigare historia. Det är en nödlösning och de flesta in- tervjupersoner är överens om att det är en mindre bra miljö för barnen att växa upp i.15 8.4Barnperspektivet i det bostadssociala arbetet I alla sammanhang när ett barn berörs av ett beslut inom social- tjänsten ska hänsyn tas till barnets bästa och barnet har rätt att få sin röst hörd. Vi vet genom länsstyrelsernas tillsyn att det tagit för barnperspektivet att få genomslag i ärenden om försörj- ningsstöd och att det fortfarande krävs insatser för att det ska bli fullt ut genomfört. Bl.a. forskning16 har visat att barnfamiljer om- definieras till att bli en ensamstående utan barn. Det fyller funktio- nen att kan upprätthålla myten/idealet att barnfamil- jer inte vräks. I ett exemplel som återges har en man, med 14Knutagård, M. Sista utposten, vägen in och det hållbara boendet, , , 2005. s.. 42. 16Löfstrand C. i Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? Artikel i bilaga till SOU 2001:95 samt i Hemlöshetens politik – Lokal policy och praktik, 2005 s. 241. Socialt arbete med vräkning och hemlöshet inkomster över för försörjningsstöd, som bor tillsammans med sin son förvandlats till ensamstående man utan barn genom att medverkat till att pojken flyttar till sin mamma. Mannen kan då vräkas utan att bryter mot idealet att inte vräka barnfamiljer. Denna form av omdefiniering förekommer på olika håll i landet. Det bekräftas av vår kommunenkät och Flygheds praxisstudie som återges i kapitel 6. I kommunenkäten uppgav man att lösningen för så många som av barnen var att de flyttade till den andre föräldern. Vi har i våra samtal med praktiker och i vår enkät ställt frågor om man beaktar barnperspektivet i olika situationer som kan sluta med att familjen/den enskilde blir vräkt. Vi har också försökt ta reda på i vilken utsträckning barnen själva kommer till tals i sådana situa- tioner. och länsstyrelserna konkretiserar i en rapport17 hur kan arbeta för att tillgodose barnperspektivet i ärenden om ekonomiskt bistånd. I t.ex. har socialnämnden antagit riktlinjer för hur barnperspektivet ska beaktas i ärenden om ekonomiskt bistånd som väl stämmer överens med de rekommendationer som ges av och länsstyrelserna. Arbetet med ekonomiskt bi- stånd är organiserat så att en grupp socialarbetare handlägger ären- den där barnfamiljer är aktuella. Man har arbetat för att utveckla barnperspektivet inom ekonomiskt bistånd. Det är dock ovanligt att handläggarna samtalar med barnet vare sig tillsammans med för- äldrarna eller enskilt. När man bedömer att det krävs samtal med barnet remitteras ärendet till barn- och familjegruppen för en bar- navårdsutredning, men det sker inga gemensamma samtal eller be- sök av handläggarna från de olika enheterna. Samtal med barn om hur de t.ex. upplever att familjen eventuellt kommer att bli vräkt och hur de tänker kring olika lösningar förekommer inte i någon annan av kommunerna vi besökt. När socialarbetaren tycker att det finns behov av prata med barnet aktualiseras i regel en barnavårdsutredning. I de fall medverkar till ändringar i barnets boende genom att barnet flyttar till den andra föräldern i samband med att en förälder blir vräkt samtalar handläggarna av ekonomiskt bistånd inte med barnet eller ser till att det sker en prövning enligt regler. 17 Barnperspektiv vid handläggning av ekonomiskt bistånd, och läns- styrelserna, 2003. Socialt arbete med vräkning och hemlöshet Vi har tagit del av ett exempel på att man samtalar med barn, men då sker det i utvärderingssyfte. Det sker efter det att vräk- ningen har verkställts och familjen placerats i en ny bo- stad/stödform. I görs regelbundna uppföljningar av de familjer som bor i och socialsekreteraren samtalar enskilt med barnen. Syftet med samtalen är att barnen utifrån sina per- spektiv ska ge kunskap om hur det är att vara barn i en familj som vräkts från sin bostad och att kunna använda den kunskapen i ut- vecklingen av Boskolan. , socialsekreterare i borg med ansvar för de uppföljande barnsamtalen menar att: Vräkningen är förknippad med skuld och skam och inget som man som barn kan prata med sina kamrater om. Den innebär uppbrott från kamraterna och en längre skolväg, saker som är mycket konkreta och påtagliga för barnen. Barnen har tankar om och förslag på lösningar och barnen vet mera om vad som händer kring dem än vad vi vuxna vill tro Det betyder mycket för barn att vuxna lyssnar på vad de har att säga, men det skapar också förväntningar på att det man sagt betyder något. I de samtal vi hade med frivilligorganisationerna framkom att många familjer inte söker hjälp hos då de känner stor skam över den situation de befinner sig i. Familjer upplever att so- cialtjänsten behandlar dem på en kränkande sätt; de får t.ex. munt- liga besked om att de inte har rätt till bistånd, men får inget skrift- ligt beslut med besvärshänvisning. Några av organisationerna hjäl- per till vid besök hos och med att överklaga negativa beslut. Flera av organisationerna upplevde att inte har ett tillräckligt väl utvecklat barnperspektiv när barnfamiljer hotas av vräkning. Det gäller både när barn bor stadigvarande med en av el- ler båda föräldrarna och när de bor växelvis eller har umgänge med en av föräldrarna. Man anser vidare att låter situatio- nen gå för långt för barnfamiljer – den akuta situationen blir löst men det sker sällan någon uppföljning, t.ex. i form av ekonomisk rådgivning. Detta resulterar, enligt organisationernas erfarenheter, ofta i att familjen snart har en ny hyresskuld och att problemen börjar om på nytt. Organisationerna framförde också att hyresvärdar, och inte minst allmännyttan, har hårda krav på hyresgäster vilket ska- 18 . PM till utredningen. Socialt arbete med vräkning och hemlöshet par svårigheter för många familjer. Hyresvärdar borde i ett mycket tidigare skede än anmäla till när en familj ligger efter med hyran och hotas av vräkning. Eftersom det är ovanligt att barn kommer till tals i samband med att familjen blir vräkt, återger vi citat från barn som vi tagit del av. De kan bidra till nya kunskaper om den situation barn hamnar i när de berörs av vräkning, antingen genom att de själva är med om vräkningen eller de blir indirekt berörda genom att en förälder som de inte bor tillsammans med blir vräkt. Först återger vi några citat från Boskolan i , därefter några från . När en tonårig pojke svarade på frågan om vräkningen och orsa- ken till att familjen hade flyttat uttryckte han sig så här: Det har varit jobbigt fysikt och psykiskt. Det är inte kul att bli vräkt. Man vet inte om man har någonstans att ta vägen eller om man får nå- gon hjälp. Man kan hamna på gatan och jag har bl.a. haft tankar om det. Det är pinsamt om det hade kommit ut till kompisarna, de berät- tar det kanske vidare och sprider rykten. En yngre pojke besvarade samma fråga: Det var jobbigt. Det fanns ingen som pratade om vad som skulle hända. Jag visste inte vad detta var när vi flyttade hit. Många av barnen har haft tankar och oro för att inte kunna få bo kvar hemma med sina föräldrar. De har inte haft någon som de kunnat prata med om sin oro. Så här uttryckte sig en tonårig pojke: Tanken slog mig om vad som skulle hända om vi hamnade på gatan. Jag hade vägrat att bo i fosterhem. Jag hade bott på gatan med mina föräldrar. Hade vi blivit vräkta i en annan stad (namngiven) hade jag kunnat lösa det för egen del med att bo hos kamrater eller släktingar. En tonårig flicka sade: Jag har haft en rädsla för att mina småsyskon skulle få bo i fosterhem om det skulle gå illa och vår mamma inte sköter sig. Jag har pratat med mamma om detta när det var aktuellt, men jag har inte tänkt så sedan vi flyttade hit. Socialt arbete med vräkning och hemlöshet När barnen skulle säga något om framtiden, vad som ska hända och hur man ska lösa problemen kom följande svar från en tonårspojke: Mina föräldrar behöver hjälp. Pappa behöver en bostad och mamma behöver hjälp att ta det lugnare. Det kommer att leda till att bråken mellan dem minskar och de kan uppföra sig som folk.19 Från BRIS20 följer några citat från samtal till Barnens hjälptelefon och i Brismejlen där barn uttryckt sina upplevelser av vräkningar. De illustrerar bl.a. hur komplicerade förhållanden kan vara för barn och deras familjer. En 16-årig flicka får ta stort ansvar för sin familj och sin sedan mamman misskött hyran och blivit vräkt. Ingen vuxen finns i närheten som ser och kan hjälpa till. Mamman och hennes sambo är blandmissbrukare, den biologiska pappan är psykiskt sjuk. Familjen bor i andra hand och betalar hyran tillfälligt. Hon orkar inte längre, säger hon. En 11-årig flicka är jämt ledsen och inte orkar med skolan. Hon oroar sig för sin pappa som blivit vräkt och för att han kommer att knarka ihjäl sig. Mamman har svårt att få ihop till hyran varför hon inte vill belasta sin mamma med sina bekymmer. En flicka skrev att familjen har blivit vräkt och därefter flyttat runt på olika ställen. Hon hatar att inte kunna vara i fred någonstans. gör någon utredning om henne men hon vet inte vad det är och undrar om hon kan få hjälp att få egen lägenhet. Citaten visar att barn har mycket att berätta om hur de upplever sin situation och att de kan berätta. Socialtjänstlagens bestämmelse om att barn har rätt att komma till tals när ett ärende rör dem måste i större utsträckning än tillämpas i ärenden om ekonomiskt bistånd. Samverkan har kommit att bli en nödvändig del av myndigheternas vardag. Samverkan förväntas göra verksamheten effektivare, billigare och bättre. Att samverka innebär, enligt Da- nermark21, att man tillsammans med andra, ofta personer med an- nan utbildning, och som är styrda av andra regelsystem och i en annan organisatorisk position, arbetar mot ett gemensamt mål. 20PM till utredningen från . Samverkan – himmel eller helvete?, , 2000. Socialt arbete med vräkning och hemlöshet Han beskriver strukturella förutsättningar som är nödvändiga – om än inte alltid tillräckliga – för att samverkan ska fungera. Dessa för- utsättningar är: en tydlig och klar ledning, ett klart uttalat mål, till- räckliga resurser, att skillnader mellan de samverkande avseende synsätt, organisation och regelverk har identifierats och att hind- rande skillnader har undanröjts eller sätt att hantera dem har ut- vecklats.22 Samverkan åstadkoms alltså inte enbart genom beslut – ledningen måste se till att det finns praktiska förutsättningar att lyckas. Socialtjänstlagen innehåller allmänna bestämmelser om att soci- altjänsten ska samverka med andra samhällsorgan och med organi- sationer och andra föreningar.23 Det finns en preciserad bestäm- melse om samverkan i ärenden om barn som riskerar att fara illa eller som far illa24 som behandlar samarbete mellan socialtjänst, polis, barnomsorg och skola samt hälso- och sjukvård. Den bestämmelsen gäller dock inte samverkan mellan , hyresvärdar och kronofogdemyndigheten inom det bostadssociala området. Samverkan inom och mellan , hyresvärdar och kronfogdemyndigheten lyfts ofta fram som viktiga framgångsfaktorer i det bostadssociala arbetet. ses samver- kan som något som gagnar den enskilde, i andra sammanhang som något som kan vara till nackdel för den enskilde. Flygheds båda praxisstudier25 visar att samverkan mellan hyres- värd, kronofogde och socialtjänst i vissa fall kan förhindra vräk- ning. Det är således skillnader mellan olika former av samverkan och villkoren för dessa. I utvärderingen av projektet i pekar på vikten av att arbetar aktivt med att motverka vräkningar ge- nom att agera innan anmälan om avhysning görs. Detta kräver re- gelbunden kommunikation mellan och hyresvärdar.26 Samverkan och samarbete mellan socialtjänst, hyresvärd och kronofogde kräver också att särskilt uppmärksammar hur den är bunden av sekretessen. strand hur sekretesslagen tillämpas27. s.. 47. 233 kap. 4och 5 §§ socialtjänstlagen (2001:453). 245 kap. 1a § socialtjänstlagen. 25Flyghed 1994 och 2005. Projekt boende i – strategier för att motverka hemlöshet, s. 95 FOU i Väst/GR, i , 2005. 27Löfstrand C. Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? Artikel i motverka hemlöshet. Bilagedel till SOU:95. Socialt arbete med vräkning och hemlöshet Eftersom hyresvärden anger villkoren för hur samarbetet bedrivs och boendesekreterare (med organisatorisk tillhörighet till ) dessutom tenderar att överta hyresvärdens bild av problemhushåll kan man fråga sig om det inte finns en risk att man lämnar ut sådana uppgifter om klienterna som ligger dem i fatet som bostadssökande eller i en sådan krissituation som ett vräkningshot innebär. På så sätt kanske samarbetet mellan hyresvärd och socialtjänst får negativa kon- sekvenser för de vräkningshotade hushållen. menar, med stöd av en enkät , att ju mer social- tjänsten samarbetade formellt och informellt med hyresvärdarna desto fler var hemlösa, desto fler klassades som oförmögna att klara eget boende. Sammanfattningsvis förefaller alltså de van- ligaste åtgärderna mot hemlöshet – en sekundär bostadsmarknad, boendetrappor, och samarbete mellan och lokala hy- resvärdar – öka den absoluta hemlösheten, öka antalet hyresgäster utan besittningsrätt och integritetsskydd samt bidra till en segrega- tion som innebär att det är de mest behövande som hamnar i de allra sämsta situationerna.28 Dessa samband bekräftas också av bearbetning av data som gjort29. Backman30 för ett liknande resonemang och menar att samverkan mellan hyresvärd och socialtjänst skapar en samhörighet som ökar avståndet till dem som drabbas av konsekvenserna av vräkning. Det stärker i sin tur deras upplevelse av att följderna av vräkning inte är ett resultat av de egna handlingarna. Vi frågade om samverkan i våra samtal med praktiker och den undersökning som Flyghed genomförde för utredningen innehöll flera frågor om samverkan såväl till som till hyres- värdar och kronofogdemyndigheter. Samverkan tas också upp när de projekt som ingått i Socialstyrel- sens hemlöshetsprojekt utvärderas. Den sekundära bostadsmarknaden – och dess betydelse för 1990-talets hemlöshet. s. 132 Artikel i och . (red) Hemlöshet. En antologi om olika perspektiv & förklaringsmodeller. A few notes on the relationship between the secondary housing market, landlord cooperation, vacancies and homelessness. Paper till nordiskt forskarseminarium i . Det är ju inte helt värdelöst det vi gör – om synen på vräkningens nödvändighet,s. C-uppsats, Sociologiska insitutionen, . Socialt arbete med vräkning och hemlöshet I de kommuner där socialsekreterare har specialiserat sig i bostads- sociala frågor är det vanligt att de inte har myndighetsansvar utan endast arbetar rådgivande med hushåll som har hyresskulder och/eller hotas av vräkning. De träffar familjerna för att finna lös- ningar så att de kan bo kvar men måste hänvisa familjerna till andra handläggare om och när de söker ekonomiskt bistånd eller andra lösningar på familjens boende. För att inte arbetsuppgifter eller fa- miljer ska falla mellan stolarna i dessa situationer blir samverkan framför allt med den enhet som arbetar med ekonomiskt bistånd viktig. I de fall familjerna behöver hjälp från någon annan enhet inom förvaltningen krävs god samverkan även mellan dessa enhe- ter. I beskrev man i rapporten om Boskolan31 hur det funnits samarbetssvårigheter inom förvaltningen kring de familjer som bodde i Boskolan om t.ex. insatser från barn- och familj eller om ekonomiskt bistånd. Först när rollerna och ansvaret förtydli- gats kunde samverkan förbättras. Projektet före i stadsdelarna i kom till för att på såväl kort som lång sikt hjälpa hemlösa barnfamiljer i området som behöver socialt stöd för att ordna sin boendesituation. Det har bl.a. skett genom att socialsekreterarna genomfört en s.k. hemlöshetsutredning där bostadssituationen fo- kuseras för att få en tydligare bild av familjens problematik. Mål- gruppen har mer varit familjer som inte har ett stadigvarande boen- de än familjer som hotas av vräkning eller vräkts. I utvärderingen av projektet före i Hässelby-Vällingby32 lyfter fram att projektet bidragit till att utveckla sam- arbetet mellan olika enheter inom förvaltningen. De aktuella fa- miljerna har haft kontakter med flera socialsekreterare i olika ären- den och samordning mellan de olika socialsekreterarna visade sig vara nödvändig för att arbete skulle fungera. Insatser i familjerna har kunnat koordineras genom projektets sätt att arbeta med hela familjer. Nya arbetsformer har tillkommit genom de hemlöshets- utredningar som genomförts i samband med att familjerna aktuali- serats i projektet. 31Slutrapport – ett lärande boende, , 2005. Hemlösa barnfamiljer i – utvärdering av projektet före, 2005. Socialt arbete med vräkning och hemlöshet I projektet boende i har man genom en ständig samverkan inom förvaltningen arbetat igenom vem som ska göra vad och skapat rutiner för vem som ska ansvara för de olika arbets- uppgifterna.33 Samverkan enligt studien om avhysningspraxis hos socialtjänst, hyresvärdar och kronofogden I Flygheds praxisstudie34 sändes enkäter till socialförvaltningarna i , , och samt till hyresvärdar och kronofogdemyndigheterna i dessa kommuner. Flyghed visar i denna studie liksom i studien att fungerande samverkan mellan parterna kan förhindra vräkning. Bättre information och kommunikation – dvs. – är åtgärder som Flyghed anser måste till för att generellt förbättra arbetet med familjer som hotas av vräkning. Trots att det fanns samarbete av något slag fanns kritik mot hur det fungerade. Befint- liga kontakter måste aktiveras tidigare i vräkningsprocessen för att minska antalet vräkningar bland barnfamiljer. Särskilt gäller det kontakten mellan kronofogden och där det inte går tillräckligt snabbt. Projekt boende i – strategier för att motverka hemlöshet, 2005. 34Se vidare kapitel 6 och bilaga 2.