sou · GTB373d9 · 2006-01-01 00:00:00 — Att den standardvägda stapeln är marginellt kortare än den observerade 2000 är en effekt av att avkastningen på antal år i yrkeslivet är avtagande, alltså att lång arbetslivserfarenhet inte ger lika hög avkastning som lång utbildning, och att kvinnor i genomsnitt hade en marginellt längre utbildning än män 2000. Teorin om kompenserande löneskillnader60 går ut på att yrken med samma kvalifikationskrav fast med sämre arbetsförhållanden har högre lön än yrken med bättre arbetsvillkor. En sämre arbets- miljö och hårdare krav skulle då kompenseras av bättre betalt. Men resultat från studier på svenska data tyder på att teorin om kom- penserande löneskillnader inte är av stor betydelse när det gäller att förklara löneskillnader mellan kvinnor och män, se exempelvis Arai & Thoursie (1997), le Grand (1991, 1997) samt (1992). Även inom de flesta yrkesgrupper tjänar kvinnor i genomsnitt något mindre än män i genomsnitt. I de tio vanligaste yrkes- grupperna finns av alla anställda kvinnor och av alla anställda män. I samtliga dessa yrkesgrupper utom grundskollärare tjänade kvinnor i genomsnitt mindre än män 2002, se Figur A.10. 60 Se Rosen (1986). Figur A.10 Medellön i de tio största yrkesgrupperna 2002 Månadslön i 1 000-tal kronor Källa: SCB (2004b). Generellt sett återfinns de största löneskillnaderna mellan kvinnor och män inom de yrken som domineras av män eller i yrkesgrupper med en någorlunda jämn könsfördelning.61 I så gott som alla yrkes- grupper på arbetsmarknaden är lönespridningen större bland man- liga än bland kvinnliga anställda. Om man istället räknar ut löneskillnaden och standardväger för ålder, utbildning, arbetstid, sektor och yrkesgrupp, det vill säga 61 SCB (2003a), sid. 33. En yrkesgrupp anses där ha en jämn könsfördelning om minst 40 och som mest av varje kön finns i gruppen. man tar hänsyn till att kvinnor och män har olika ålder, utbildning, arbetstid och att de arbetar i olika sektorer och i olika yrkes- grupper, uppgick kvinnors lön per arbetad timme till i genomsnitt av vad män tjänade 2003.62 Skillnaden i förvärvsinkomster63 mellan kvinnor och män är större än skillnaden i lön per arbetad timme. Det huvudsakliga skälet till detta är förstås att kvinnor i betydligt större utsträckning än män lönearbetar på deltid. I genomsnitt uppgick kvinnors förvärvsinkomst till av mäns 2002. För samboende kvinnor med barn högst uppgick förvärvsinkomsten till av vad sam- boende män med barn i samma åldrar tjänade (Bilaga 4 till Budget- propositionen , sid. 10). I samtliga åldrar är kvinnors för- värvsinkomst betydligt lägre än mäns, se Figur A.11. Skillnaderna ökar i de åldrar då barnafödande är vanligt, alltså mellan knappt 30 till . 62I en utförd undersökning baserad på uppgifter från Svenskt Näringslivs medlems- företag framgår att kvinnor i genomsnitt tjänar mindre än män om hänsyn tas till skillnader i yrke, ålder och utbildning (, 2005). 63Förvärvsinkomst är summan av löneinkomst, sjukpenning, föräldrapenning och dagpen- ning vid utbildnings eller tjänstgöring inom totalförsvaret, ersättning vid arbetslöshet, ut- betald pension, studiestöd och vårdbidrag. Förvärvsinkomst 2002 för personer i åldrarna 20 90 år Källa: SCB (2004b) Dessa skillnader sätter förstås sina spår i hur mycket, eller litet, kvinnor i genomsnitt kommer att ha att leva på som pensionärer, i förhållande till män. I samtliga åldersgrupper är kvinnors genom- snittliga pensionsgrundande inkomst betydligt lägre än mäns, se Figur A.12. Skillnaden är även här som störst i de åldrar då barna- födande är vanligt, det vill säga mellan knappt 30 till . Pensionsgrundande inkomst 2002 för personer i åldrarna Källa: SCB (2004b). A.5 Fördelningen av betalt och obetalt arbete Om man med arbete avser både betalt och obetalt arbete så arbetar kvinnor ungefär lika mycket som män. Enligt Arbetskraftsunder- sökningarna () 2004 utfördes förvärvs- arbete på marknaden av kvinnor och män i åldrarna 20 . Av dessa timmar utförde kvinnor och män . Enligt senaste tidsanvänd- ningsundersökning som avser 2000/01 utfördes ungefär lika många timmar som obetalt hemarbete, 126 miljoner (SCB, 2003). Av dessa timmar utförde kvinnor och män . Summan av det betalda och obetalda arbetet skiljer sig alltså inte nämnvärt mellan könen, men det är en likhet som döljer stora olikheter. Förvärvsarbete, som det registreras i Tidsanvändnings- undersökningen, är bruttotid. Det innebär att exempelvis pauser är en del av arbetstiden. Hemarbete, som det registreras i Tidsanvänd- ningsundersökningen, är nettotid; pauserna förs till andra typer av aktiviteter. Därmed underskattas kvinnornas totala arbete i ovan- stående beräkning (SCB, 2003, s. 11 och 72 ff). Under hela livscykeln lönearbetar män i genomsnitt fler timmar än kvinnor, oberoende om de är ensamstående eller samboende (här inkluderas även gifta) och oberoende om de har barn eller inte. Skillnaderna i betald arbetstid är störst mellan sam- boende småbarnsföräldrar. Samboende pappor till barn i åldrarna 0 lönearbetade under det att sam- boende mammor till barn i dessa åldrar lönearbetade drygt 30 tim- mar i veckan 2003, se Figur A.13. Figur A.13 Faktiskt arbetad tid i betalt arbete efter livscykel 2003 Källa: Arbetskraftsundersökningarna (), . Det är små skillnader mellan män i olika livsfaser i fråga om hem- arbete. För kvinnor i olika livsfaser är skillnaderna stora. Att ha små barn får mycket större konsekvenser för mammornas hem- arbete än för pappornas, se Figur A.14. Figur A.14 Tid för obetalt arbete efter livscykel 2000/01 , ensamstående utan barn , sammanboende utan barn , ensamstående utan barn , sammanboende utan barn Föräldrar, ensamstående med barn Föräldrar, sammanboende med barn Föräldrar, ensamstående med barn Föräldrar, sammanboende med barn Totalt, 20-64 år Källa: SCB (2003). Den absolut största skillnaden mellan kvinnors och mäns obetalda arbete finns bland de samboende (inklusive gifta) föräldrar som har barn mellan 0 . Enligt SCB (2003) lade samboende småbarns- mammor ned cirka på obetalt arbete under det att papporna lade ned . Mäns betalda och obetalda arbete sker i högre utsträckning och på vardagar. Kvinnors betalda och obetalda arbete är jämnare utspritt och veckan. Mäns vardagsliv kännetecknas därmed av en tydligare åtskillnad mellan arbete och fri tid. Kvinnors fria tid är mer fragmenterad än mäns och uppdelad på kortare episoder, som oftare flätas samman med eller avbryts av episoder av hemarbete. Det är betydligt vanligare att kvinnor än män tar sig an hemarbete direkt efter jobbet. Det finns indikationer på att arbetsfördelningen vid parbildning, alltså även då paret inte har barn, avlastar män från hushållsarbete. Det är framför allt föräldrar med hemmavarande barn som uttrycker tidsbrist. Av dessa så är ensamstående småbarnsmammor är den mest stressade gruppen. För föräldrar till små barn gäller att den vardagliga omsorgen, som att mata och tvätta de små barnen, byta blöjor och liknande sköter mammorna i mycket stor utsträckning. De lägger igenom- snitt ned nästan så mycket tid på detta som papporna. Däremot delas den tid föräldrarna lägger ned på att leka med barnen, läsa högt för dem, etc. mycket mindre ojämnt mellan mamma och pappa. Kvinnor och män närmar sig varandra något när det gäller arbetet jämfört med situationen 1990/91. Då ägnade kvinnorna mer tid till hemarbete än männen. 2000/01 hade den siffran sjunkit till . Kvinnor förvärvsarbetade igenomsnitt lika många timmar 2000/01 som under det att män förvärvsarbetade mindre. Kvinnor hem- arbetade mindre per dag. Sammantaget minskade där- med den produktiva tiden något under den studerade tioårs- perioden Småbarnspapporna har förkortat sitt förvärvsarbete per dag. Den tid småbarnsmammorna själva uttrycker att de tar aktiv omsorg för barnen har minskat kraftigt men har ersatts av fri tid tillsammans med dem. Papporna uppvisar inga föränd- ringar i detta avseende. Att hemarbetet nu är jämnare fördelat mellan könen än i studien /91 beror alltså helt och hållet på kvinnornas ändrade beteende eftersom det är kvinnorna som minskat tiden för hemarbete. Om detta sedan är uttryck för ökad jämställdhet mellan könen beror på vad som menas med ökad jämställdhet. Om man med ökad jäm- ställdhet menar att män allt mer tar över exempelvis hemarbets- sysslor som kvinnor tidigare utförde i hög grad, har jämställdheten knappast ökat. Men om en jämnare fördelning av hemarbetet i form av att kvinnor gör mindre och män inte förändrar sitt beteende innebär ökad jämställdhet så har jämställdheten ökat något. I vissa avseenden har jämställdheten nått långt på den svenska arbetsmarknaden. Andelen sysselsatta är nästan lika hög bland kvinnor som bland män. Däremot är frånvaron bland de sysselsatta högre för kvinnor än för män vilket till stor del beror på att kvinnor i betydligt större utsträckning än män är lediga för vård av barn. Löneskillnaderna mellan kvinnor och män har inte minskat i någon större utsträckning trots att kvinnor nu igenomsnitt har en marginellt längre utbildning än män och en nästan lika lång arbetslivserfarenhet. Löneskillnaderna kan inte heller i någon betydande utsträckning förklaras av att män skulle ha mer fysiskt och psykiskt påfrestande yrken än kvinnor. Könssegregeringen på arbetsmarknaden, både den horisontella och den vertikala, är stor. En horisontell könssegregering behöver inte nödvändigtvis innebära stora löneskillnader mellan könen men om kvinnodominerade yrken är samma sak som låglöneyrken – vilket ju oftast är fallet – blir resultatet just stora löneskillnader mellan könen. Den vertikala könssegregeringen innebär att kvinnor är underrepresenterade i yrken med stor makt och stort inflytande. Detta innebär också att kvinnor är underrepresenterade på de yrkespositioner som har stort inflytande över andra anställdas löner och arbetsvillkor. De kvinnodominerade yrkena är ofta yrken som kännetecknas av en hög andel tillfälliga anställningar och en hög andel deltids- arbeten. Den officiella arbetslöshetsstatistiken är så utformad att det inte går att säga hur hög deltidsarbetslösheten är men det finns starka tecken på att det är ett allvarligt problem. Räknat i timmar arbetar kvinnor ungefär lika mycket som män. Fördelningen mellan betalt lönearbete och obetalt hemarbete skiljer sig dock kraftigt åt mellan könen. Kvinnor arbetar ungefär lika många timmar i obetalt arbete som män gör i betalt och vice versa. Kvinnors förvärvsinkomster blir därmed betydligt lägre än mäns. När dagens förvärvsarbetande kvinnor blir pensionärer kom- mer de därför att ha en mer begränsad ekonomisk handlingsfrihet än vad dagens förvärvsarbetande män kommer att ha.