sou · GTB373d9 · 2006-01-01 00:00:00 — , Employment Outlook, olika utgåvor. Oláh, L., 2001, Gender and family stability, Dissolution of the first parental union in and , , Vol. 4, Article 2. Oláh, L., 2002, Jämställd familj håller längst, Välfärdsbulletinen 2002:2, , . & , R. E., 1992, Gender discrimination and com- pensating differentials in , Applied Economics, Vol. 24, s. 751-759. Phelps, E. S., 1972, The Statistical Theory of Racism and Sexism, 62, s. 659 661. 2004/05:1 Bilaga 4, Fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. Särtryck of budgetpropositionen . RFV, 2000, Båda blir bäst. Attityden till delad föräldraledighet, RFV redovisar 2000:1, , . RFV, 2003a, 2003. RFV, 2003b, Mamma vet bäst. En kunskapsmätning om för- äldrapenning och föräldraledighet, RFV analyserar 2003:19, , . RFV, 2004, Effekter av . En utvärdering av RFV:s och FK:s informationskampanj. RFV redovisar 2004:3. Riksförsäk- ringsverket, . Rosen, S., 1986, The Theory of Equalizing Differences, i Ashenfelter, O. C. och Layard, R. ), Handbook of Labor Economics, 1. Rosenfeld, R.A. och Kalleberg, A.L., 1991, Gender inequality in the labor market, Acta Sociologica, Vol. 34, s. 207 225. Ruhm, C. J., 1998, The Economic Consequences of Parental Leave Mandates: Lessons from Europe, , Vol. 113, s. 287 317. Rønsen M. och , M., 2002, Family policy and after- birth employment among new mothers – A comparison of , and , , 18, s. 121 152. SCB, 2003, Tid för vardagsliv. SCB, 2004a, Lönestatistisk årsbok 2003. SCB, 2004b, På tal om kvinnor och män. 2004, , . SIF, 2003, Sämre lön hotar föräldralediga. En gallupundersökning bland SIF-medlemmar. (Finns på .) , G. och Wadensjö, E., 2005 (under publicering), Inte bara socialförsäkringar. Expertgruppen för samhällsekonomiska studier (ESS), . SOU 2004:43, Den könsuppdelade arbetsmarknaden. SOU 2005:66, Makt att forma samhället och sitt eget liv – jäm- ställdhetspolitiken mot nya mål. SOU 2005:73, En reformerad föräldraförsäkring kärlek, trygghet, omvårdnad. , M., 1973, , , Vol. 87, s. 355 379. Stafford, F. P. och , M., 1996, Time Out for Child Care: Signalling and Rebound Effects for Men and Women, Labour, vol. 10, no. 3, s. 609 629. , M. och Duvander A-Z., 1998, Föräldraförsäkringen och jämställdheten mellan kvinnor och män, i , I. och Wadensjö, E. ), Välfärdens genusansikte, Rapport till Utred- ningen om fördelningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män, SOU 1998:3. , M. och Duvander, A-Z., 2002, Gender Division of Childcare and the Sharing of Parental Leave among New Parents in , , Vol. 18, No. 4, s. 433-447. , J., 2003, Are Women Asking for Low Wages? Individual Wage Bargaining and Gender Wage Differentials, i Essays on Gender Differences in Economic Decision-making. – Dissertations Series 59. Thoursie, A., 1997, Kvinnors och mäns vägar ut ur arbetslöshet – likheter och skillnader, i , I. och Wadensjö, E. Glastak och glasväggar? Den könssegregerade arbetsmarknaden, Rapport till Utredningen om fördelningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män, SOU 1997:137. Thoursie, A., 2004, Varför tjänar kvinnor mindre? Bilda Förlag, LO, . , Y., 1998, The Formation and Dissolution of Families: Why ? And What Happens Upon Divorce? i Rosenzweig och Stark O. (red.) Handbook och Population and Family Economics, Vol. 1A, , . Widmalm, F., 2004, Tid och pengar – dela lika?, Bilaga 13 till Lång- tidsutredningen /04, SOU 2004:70. Örnhall , och , H., 2005, Skillnaden mellan mam- mans och pappans arbetsinkomst och betydelsen för pappornas uttag av föräldraförsäkringen. Bilaga 8 till En reformerad föräldra- försäkring kärlek, omvårdnad, trygghet, SOU 2005:73. Basfakta om kvinnor och mäns betalda och obetalda arbete A.1 Arbetskraftsdeltagande, sysselsättning och arbetslöshet Internationellt sett har ett högt arbetskraftstal49 och en hög sysselsättningsgrad50 för kvinnor. Det är rimligt att till viss del tillskriva dessa internationellt sett höga tal i som en följd av att den tidigt utbyggda föräldraförsäkringen och över- gången från sambeskattning till särbeskattning 1971. Expansionen av den huvudsakligen offentligt finansierade barnomsorgen var till stor del en följd av mödrars ökade sysselsättning.51 Att kvinnor i vuxen ålder i hög utsträckning började lönearbeta är en viktig orsak till att arbetskraftsdeltagandet, sysselsättnings- graden och andelen i arbete i för kvinnor i åldrarna 55 är bland de högsta i världen. Kvinnors arbetslöshet är lägre än mäns i – något som är tämligen ovanligt i ett internationellt per- spektiv. Kvinnors arbetskraftsdeltagande ökade markant och något långsammare . har det sjunkit i de flesta åldersgrupperna, särskilt bland yngre men även bland medelålders. Däremot har sänkningen inte varit särskilt framträdande i den äldsta gruppen, 55 . är av dessa kvinnor på arbetsmarknaden. Den främsta orsaken till det lägre arbetskraftsdeltagandet i de yngre grupperna är studier. Av alla kvinnor i befolkningen 20 ingick i arbets- kraften 2004.52 låg arbetskraftsdeltagandet bland nästan alla åldersgrupper av män på en jämn och hög nivå. För ålders- gruppen 25 låg deltagandet kring under det att det för åldrarna 55 sjönk från 1990. 49Med arbetskraftstal eller arbetskraftsdeltagande avses hur stor andel av befolkningen som finns i arbetskraften. 50Med sysselsättningsgrad avses hur stor andel av befolkningen som är sysselsatt. 511965 hade av de barn som var högst plats i offentlig barnomsorg och andelen sysselsatta mödrar med barn i samma åldersgrupp var . 1970 var mot- svarande tal för att sedan stiga till 1980 (, 2004). Så man kan säga att ökningen av förvärvsarbetande mödrar föregick expan- sionen i offentlig barnomsorg. 52Uppgifterna om arbetskraftsdeltagande, sysselsättning och arbetslöshet i detta avsnitt är hämtade från Arbetskraftsundersökningarna om inget annat anges. Bilaga 7 SOU 2005:73 män sjunkit något, särskilt för de yngre och av liknande skäl som för kvinnor. Av alla män i befolkningen 20 ingick i arbetskraften . I Figur A.1 och A.2 framgår arbetskraftsdeltagandet i ålders- gruppen 20 för kvinnor och män som summan av dem som arbetar heltid, kort respektive lång deltid samt andelen kvinnor respektive män i befolkningen som är arbetslösa. Det översta ljusa fältet i figurerna visar hur andelen kvinnor respektive män i befolkningen som inte deltar i arbetskraften utvecklats över tiden. Utvecklingen av sysselsättningsgraden för kvinnor 20 ökade ungefär lika mycket som arbetskraftsdeltagandet men sjönk kraftigt . uppgick syssel- sättningsgraden för kvinnor 20 till . Sysselsättningsgraden för män 20 sjönk svagt 1990 för att sedan falla kraftigt, ännu kraftigare än för kvinnor, första år. är dock män- nens sysselsättningsgrad några procentenheter högre än kvinnor- nas. uppgick sysselsättningsgraden för män 20 till . I Figur A.1 och A.2 framgår sysselsättningsgraden för kvinnor och män som summan av dem som arbetar heltid samt kort och lång deltid. Även om den sammanlagda sysselsättningsgraden inte skiljer sig avsevärt mellan kvinnor och män framgår att hel- och deltidsandelarna av de sysselsatta är mycket olika beroende på om man talar om kvinnors eller mäns sysselsättning. Andelen kvinnor i befolkningen 20 som arbetar heltid uppgick till 2004, att jämföra 1970. Motsvarande andel för männen var 1970. De långa deltiderna () för kvinnor ökade kraftigt då nästan var tredje kvinna arbetade lång deltid för att sedan sjunka tillbaka. 2004 arbetade var femte kvinna lång deltid. Andelen kvinnor i befolk- ningen som arbetar korta deltider () har aldrig varit särskilt hög och uppgick till 2004. Andelen män som arbetar långa deltider har ökat men från mycket låga nivåer, från 1970 till 2004. Andelen män som arbetar korta deltider är ytterst liten, 2004. Figur A.1 och A.2 Andel personer i åldern 20 efter arbetskrafts- tillhörighet och vanligen arbetad tid 1970 2004 Procent av befolkningen 20 64 år Heltid, 35- timmar Källa: Arbetskraftsundersökningarna (), . Alla som räknas som sysselsatta i Arbetskraftsundersökningarna () är dock inte närvarande på arbetet. är många av dem som registreras som sysselsatta i frånvarande hela mätveckan, exempelvis på grund av sjukskrivning, vård av sjukt barn, föräldra- ledighet eller semester. Andelen sysselsatta kvinnor som är från- varande är högre än motsvarande andel män. Andelen kvinnor i befolkningen 20 som faktiskt var på jobbet, i-arbete-graden, var 2004. Motsvarande tal för män var . Var femte sysselsatt kvinna som inte var på jobbet alls under mätveckan var frånvarande för vård av barn inklusive föräldraledighet. Endast var tjugonde sysselsatt man som inte alls var på jobbet under mätveckan var frånvarande av samma orsak.53 Arbetslösheten för kvinnor är något lägre än för män enligt och har så varit . Att kvinnors arbets- löshet är lägre än mäns är tämligen ovanligt i ett internationellt perspektiv (se exempelvis olika utgåvor av Employment 53 Var fjärde (femte) sysselsatt kvinna (man) som var frånvarande hela mätveckan var det på grund av egen sjukdom. Den öppna arbetslösheten i åldersgruppen 20 upp- gick till varav 4,9 för kvinnor och 5,6 för män 2004.54 Ett område på den svenska arbetsmarknaden som man inte vet så mycket om är deltidsarbetslöshet. I , som är den officiella arbetslöshetsstatistiken, finns ingen kategori som betecknar del- tidsarbetslösa. Det närmaste man kan komma är antal personer som anger att de arbetar mindre än de skulle vilja av arbetsmark- nadsskäl (undersysselsatta i ), men där inkluderas även heltidsarbetande som vill arbeta mer. Enligt Arbetsmarknadsstyrel- sens (AMS) statistik som inkluderar personer som registrerat sig på arbetsförmedlingen som deltidsarbetslösa var totalt 73 000 per- soner deltidsarbetslösa 2004, varav 57 000 kvinnor och 17 000 män, drygt fler kvinnor än män. En studie på svenska data, (2003), tyder dock på att 2002 utgjordes den största gruppen arbetslösa av deltidsarbetslösa kvinnor, därefter kom heltidsarbetslösa män, på tredje plats heltidsarbetslösa kvinnor och sist deltidsarbetslösa män. Enligt Undersökningen av levnadsnivåförhållanden 2003 () som gör anger 46 000 män att ett skäl till att de arbetar deltid är att det är svårt att få heltidsarbete. Mot- svarande antal kvinnor är 171 000, alltså nästan fyra gånger fler än männen (se också SOU 2005:66, avsnitt 6.4 Deltidsarbetet). A.2 Könsuppdelningen på arbetsmarknaden beskrivs könsuppdelningen på den svenska arbetsmarknaden som hög men i en aspekt har den minskat dramatiskt: De flesta kvinnor i förvärvsaktiva åldrar har ett avlönat marknadsarbete. För 40 var situationen annorlunda, framför allt för mödrar. Den primära uppdelningen på arbetsmarknaden, alltså uppdelningen av män och kvinnor mellan att ha och inte ha ett lönearbete, har således minskat ordentligt och den är låg i ett internationellt perspektiv. Den sekundära segregeringen på arbetsmarknaden klassificeras ofta i två huvudtyper, horisontell eller vertikal.55 Horisontell köns- 54 Detta är räknat enligt den gängse definitionen som procent av arbetskraften. (I Figur A.1 och A.2 visas arbetslösheten som procent av befolkningen.) Räknat i antal personer uppgick den öppna arbetslösheten 2004 i åldersgruppen 20 till 229 000 personer, varav 101 000 kvinnor och 128 000 män. Enligt statistik från () var totalt 106 000 personer, varav 47 000 kvinnor och 59 000 män inskrivna i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program 2004 (alltså ej öppet arbetslösa). segregering innebär att män och kvinnor har olika yrken, arbets- givare, arbetar i olika branscher och organisationer och/eller finns på olika arbetsplatser. Vertikal könssegregering handlar om att kvinnor på ett systematiskt sätt, som skiljer sig från män, inte når lika långt i sina respektive karriärer. Män är överrepresenterade på positioner där graderna av makt och inflytande är höga och likaså lönerna. Den svenska arbetsmarknaden uppvisar en hög grad av så- väl horisontell som vertikal könssegregering, se Tabell A.1 och 55Ibland används en ytterligare klassificeringstyp, nämligen intern segregering. Intern köns- segregering handlar om att kvinnor och män med samma yrke och ibland samma arbets- platser/arbetsgivare tilldelas olika arbetsuppgifter eller har valt olika specialiteter eller inrikt- ning i sitt arbete. Det innebär att ett till synes könsintegrerat yrke kan uppvisa en hög grad av intern segregering om kvinnor och män systematiskt har olika arbetsuppgifter, se exem- pelvis SOU 2004:43 för en mer utförlig redogörelse av horisontell, vertikal och intern köns- segregering. 56Däremot är det inte självklart att arbetsmarknaden i är betydligt mer könsuppdelad än i många andra länder utan ligger på en jämförbar nivå, se Nermo (1999). Tabell A.1 De 30 största yrkena 2003, antal och könsfördelning De yrken där är män eller kvinnor är skrivna i fet stil Undersköterskor, sjukvårdsbiträden m.fl. Vårdbiträden, personliga assistenter m.fl. Hotell- och kontorsstädare m.fl. Byggnadsträarbetare, inredningssnickare m.fl. Kontorssekreterare, läkarsekreterare m.fl. Chefer för mindre företag inom handel, hotell och restaurang, transport och kommunikation Gymnasielärare i allmänna ämnen Källa: Arbetskraftsundersökningarna (4-siffrig SSYK), . I Tabell A.1 återfinns de 30 största yrkena i . Totalt om- fattar de drygt 1,9 miljoner sysselsatta. De yrken där minst 75 pro- cent är kvinnor eller män är angivna i fet stil i tabellen. som 23 av de 30 största yrkena har en så pass skev könssamman- sättning. Antalet kvinnodominerade yrken är något fler än de mans- dominerade, 13 respektive 10 yrken. Men det är långt fler kvinnor som arbetar i de kvinnodominerade yrken än det är män som arbetar i de mansdominerade. Cirka 880 000 kvinnor återfinns i de kvinnodominerade yrkena under det att antalet män i de mans- dominerade uppgår till drygt 410 000. Den viktigaste förklaringen är att de två absolut största yrkena, undersköterskor och sjukvårds- biträden samt vårdbiträden och personliga assistenter, omfattar knappt 310 000 sysselsatta varav drygt 275 000 kvinnor. Ett sätt att belysa vertikal segregering är att med hjälp av yrkesregister belysa hur många kvinnor och män som har en chefsbefattning i ett företag eller i en orga- nisation, se Figur A.3 där könsfördelningen i 25 chefsyrken åter- finns. Bilaga 7 SOU 2005:73 Sysselsatta i chefspositioner 2002 Chefer för mindre företag Driftchefer inom finansiell verksamhet, fastighetsbolag, företagstjänster m.m. Verkställande direktörer, verkschefer m.fl. Chefer för mindre företag inom finansiell verksamhet, fastighetsbolag, företagstjänster m.m. Chefer för övriga mindre företag och enheter Högre ämbetsmän och politiker Övriga chefer inom specialområden Chefer för mindre företag inom handel, hotell och restaurang, transport och kommunikation Övriga drift- och verksamhetschefer Verksamhetschefer inom offentlig förvaltning m.m. Driftchefer inom handel, hotell och restaurang, transport och kommunikation Ekonomichefer och administrativa chefer Chefer för mindre enheter inom utbildning Chefer för mindre enheter inom offentlig förvaltning m.m. Chefer för mindre enheter inom vård och omsorg Verksamhetschefer inom vård och omsorg Källa: Arbetskraftsundersökningarna (4-siffrig SSYK), . I endast tre chefskategorier, inom vård- och omsorgsyrken samt utbildning, är av cheferna kvinnor, medan det i fem kategorier råder en viss könsbalans i betydelsen att andelen kvinnor ligger mellan 40 . I de resterande 17 kategorierna domi- nerar män och i nio av dessa utgör männen av cheferna. Kvinnors lön per arbetad timme uppgick i genomsnitt till 84 pro- cent av vad män tjänade 2003.57 Den största orsaken till att kvinnors löner som andel av mäns blir så mycket lägre beror på att kvinnor i mycket större utsträckning än män arbetar i lägre avlönade yrkesgrupper eller sektorer. Ett par illustrationer av detta förhållande återfinns i Figur A.4 och A.5. Figur A.4 Arbetare 2002: Andel kvinnor per sektor och sektorns medellön relativt medellönen för samtliga arbetare (=100) Kommun, barn, Andel kvinnor i sektorn Källa: Thoursie (2004). 57 Löneuppgifterna i detta avsnitt är hämtade från SCB (2004a) om inget annat anges. Figur A.5 Tjänstemän 2002: Andel kvinnor per sektor och sektorns medellön relativt medellönen för samtliga tjänstemän (=100) Industribranscher (inkl. bygg) Andel kvinnor i sektorn Källa: Thoursie (2004). Av dessa figurer framgår att könssegregeringen är större bland arbetare än bland tjänstemän. Det finns över huvud taget ingen sektor bland arbetarna med en någorlunda jämn könsfördelning, om man med en sådan menar en fördelning av kvinnor och män som ligger inom intervallen 40 60 eller 60 . För tjänste- männen ligger könsfördelningen i en knapp tredjedel av sektorerna inom något av dessa båda intervall. Alltså arbetar cirka två- tredjedelar av tjänstemännen inom starkt eller mycket starkt köns- segregerade sektorer. För såväl arbetare som tjänstemän finns statistiskt säkerställda negativa samband mellan andelen kvinnor i en sektor och den sektorns relativa löneläge.58 För både arbetare och tjänstemän gäller att de kvinnodominerade yrkesgrupperna inom vård och omsorg i kommun- och landstingssektorn är de lägst betalda. Men det lägre relativlöneläget inom kommuner och landsting gäller inte alla yrkesgrupper som finns där. I Figur A.4 finns en extra observation där de få mansdominerade yrkesgrupper som finns inom har särskiljts. Dessa yrkesgrupper har en relativlön som är i linje med den genom- snittliga arbetarlönen. Den ligger ungefär vid eller marginellt under lönerna inom industrisektorerna, partihandel- och transport- sektorn. Ovanstående figur avser sektorer på arbetsmarknaden. Det förefaller också finnas liknande statistiskt säkerställda negativa samband om man kategoriserar yrkesgrupper basis av vad den, ofta mycket stora majoriteten, av de anställda har för högsta utbildning: i) förgymnasial eller gymnasial, ii) gymnasial eller eftergymnasial kortare än , iii) eftergymnasial utbildning, se Thoursie (2004). Är kvinnor kortare utbildade eller har de mycket kortare arbetslivserfarenhet än män? Kan det vara det som ligger bakom att det finns ett samband mellan en hög andel kvinnor i en sektor eller yrkesgrupp och en lägre relativlön i den sektorn eller yrkes- gruppen? I Figur A.6 visas kvinnors löner i procent av mäns löner för åren 1968, 1974, 1981, 1991 och 2000.59 Lönegapet mellan kvinnor och män på hela arbetsmarknaden har i stort sett varit . tjänar kvinnor som grupp av männens löner, alltså mindre. Denna skillnad är inte direkt kopplad till att kvinnor jobbar deltid 58 För arbetare skattades följande samband: y =111,25 – 0,26 x där y är relativlönen för sektorn och x andel kvinnor i sektorn (66,14) (-7,73) t-värden i parenteser 0,79 R2, andel förklarad variation 18 Antal sektorer i skattningen Den observation där de få mansdominerade yrkesgrupper som finns inom har särskiljts ingår ej i skattningen. För tjänstemän skattades följande samband: y = 119,25 – 0,37x där y är relativlönen för sektorn och x andel kvinnor i sektorn (20,40) (-3,23) t-värden i parenteser 0,35 R2, andel förklarad variation 21 Antal sektorer i skattningen 59 Data är från Levnadsnivåundersökningarna (LNU) som är panelundersökningar som avser . mer än män utan det ser ut så när alla löner räknats om till timlöner och därmed är jämförbara med varandra. Utvecklingen mot ett krympande lönegap mellan kvinnor och män avstannade alltså . Figur A.6 Kvinnors löner i procent av mäns De löner som ej är timlöner har omräknats till timlöner Källa: Thoursie (2004). Anm.: 19 , anställda, arbetar minst . Hur ser då utvecklingen av humankapitalvariablerna för kvinnor och män ut ? Figur A.7 och A.8 visar hur anställda kvinnors och mäns genomsnittliga utbildningslängd och arbetslivserfarenhet utvecklats . Figur A.7 Kvinnors och mäns utbildningslängd Källa: Thoursie (2004). Anm.: 19 , anställda, arbetar minst . hade anställda kvinnor och män som arbetade minst i genomsnitt en lika lång utbildning. Det fanns förstås, precis som , stora skillnader i utbildningslängd inom grupperna, men i genomsnitt hade kvinnor och män skolutbildning. De kvinnor som jobbade 1968 skilde sig från det dåvarande stora antalet hemmafruar genom att de i genomsnitt hade en något längre utbildning. Därför hade de kvinnor som lönearbetade då i genomsnitt en lika lång utbildning som männen. Att de löne- arbetande kvinnornas utbildningslängd sedan sjönk något relativt männens berodde på det stora inflödet av kvinnor på arbetsmark- naden . De kvinnor som flödade in hade alltså en kortare utbildning än männen och denna skillnad höll i sig i ett par årtionden. Skillnaderna mellan könen bland anställda som jobbade minst var dock inte så stora. Den allmänna utbildningslängden har i genomsnitt höjts rejält, från 1968 till 1991 och till 2000. Den genomsnittliga utbildningslängden för anställda kvinnor som jobbar minst var , jämfört med för motsvarande grupp av män. Figur A.8 Kvinnors och mäns arbetslivserfarenhet Källa: Thoursie (2004). Anm.: 19 , anställda, arbetar minst . Ännu större förändringar har skett vad gäller minskade skillnader mellan kvinnors och mäns genomsnittliga arbetslivserfarenhet, se Figur A.8. 1968 var skillnaderna mycket stora. Män hade igenom- snitt arbetslivserfarenhet medan kvinnor bara hade , en skillnad på hela . Skillnaderna var ungefär desamma 1974 men när nästan alla kvinnor väl kommit ut på arbetsmarknaden och börjat samla på sig arbetslivserfarenhet började skillnaderna att krympa. Kvinnorna fick allt längre genomsnittlig arbetslivserfarenhet. Männen fick allt kortare genomsnittlig arbetslivserfarenhet, till stor del beroende på en lägre faktisk pensionsålder. Skillnaden krympte alltså från både håll. Den genomsnittliga skillnaden mellan anställda mäns och kvinnors arbetslivserfarenhet var 2000 endast . Kvinnor har inte sämre humankapital än män . Kvinnors möjligheter att utbilda sig är inte begränsade jämfört med de möjligheter som män har. Kvinnors position vad gäller utbildnings- längd är i snitt lika stark som männens, till och med marginellt starkare. Kvinnligt dominerade utbildningar ger dock inte samma avkastning per utbildningsår som manligt dominerade utbildningar. Kvinnor har vidare gjort ett massivt inträdande på arbetsmark- naden och därmed kunnat skaffa sig arbetslivserfarenhet. Fort- farande har kvinnor i snitt en något kortare arbetslivserfarenhet än män. Skillnaden har dock krympt rejält. Om längre utbildning och längre arbetslivserfarenhet skall löna sig för de som arbetar borde lönegapet mellan kvinnor och män ha krympt istället för att vara . Annars får ju inte kvinnor samma avkastning på sin utbildning och på sin arbetslivserfarenhet som män. Det får de inte heller. Figur A.9 visar den observerade lönen (mörkare stapel, samma som i Figur A.8) men också en typ av standardvägd lön (ljusare stapel), där man kontrollerat för utbild- ningslängd och längd på arbetslivserfarenhet men inte för yrke, sektor, etc. Den ljusare stapeln visar hur stor kvinnornas andel av männens lön varit om de hade haft lika lång utbildning och lika lång arbetslivserfarenhet som män. Utrymmet mellan den ljusare stapeln och är den löneskillnad som inte förklaras av längd på utbildning och arbetslivserfarenhet. Figur A.9 Kvinnors löner i procent av mäns Standardvägd lön = konstanthållet för längd på utbildning och arbets- Källa: Thoursie (2004) Anm.: 19 , anställda, arbetar minst . Fram är den standardvägda stapeln något högre än den observerade. Det betyder att om kvinnor hade lika lång utbildning och lika lång arbetslivserfarenhet än män skulle de alltså tjäna något mer än vad de faktiskt gjorde. En del av löneskillnaden kunde faktiskt förklaras med kortare utbildning och arbetslivs- erfarenhet. Det betyder inte att hela lönegapet är förklarat, långt ifrån. Det återstår i alla fall som inte kan förklaras av skillnader i utbildningslängd och längd på arbetslivserfarenhet.