sou · GTB356d2 · 2006-01-01 00:00:00 — I rapporten konstateras att kun- skapen är alltför begränsad för att kunna uttala sig om ifall detta kan vara ett uttryck för diskriminering. Också när det gäller utredningar inom dominerade utrikes födda. Det var dubbelt så vanligt att de blev föremål för ut- redning, jämfört med svenska ungdomar. Som min pappa säger, de vill att vi ska vara missbrukare, alkoholister, kriminella och inte vet jag vad mer.// Socialen är ute efter att för- störa för oss, de lämnar oss inte ifred, de letar efter liksom olika i vår familj.// Förstår du, de vill inte att vi ska vara lyck- liga och bli någonting. Som pappa säger, de är rasister allihopa. (Kamali 2001:53) Ovanstående är ett citat från studie Varken famil- jen eller samhället (2001). Citatet lyfts fram av författaren för att visa på sambandet mellan invandrade ungdomars respektive invand- rade föräldrars negativa inställning till det svenska samhället. Kamali har intervjuat cirka 50 ungdomar med invandrarbakgrund och deras föräldrar i tre invandrartäta områden där många familjer saknar arbete och försörjningsmöjligheter. Ytterligare åtta ung- domar från två områden med färre invandrare och huvudsakligen medel- och överklassfamiljer har intervjuats. Studien beskriver hur livet i de segregerade förorterna påverkar invandrarbarn och ungdomar och hur många av dem får en negativ bild av socialtjänst, polis och andra svenska myndigheter. Kamali finner att bakom ungdomarnas negativa bild av socialtjänst och po- lis döljs även faktorer som segregation, föräldrars arbetslöshet och dålig skolgång tillsammans med bittra erfarenheter från tidigare kontakter med myndigheterna. Han konstaterar att det i de segregerade områdena inte sällan uppstår kollisioner mellan invandrarfamiljer och myndigheter re- dan i ett mycket tidigt skede av utredningsarbete. Kamali hävdar utifrån sina studier att i många av fallen redan från början dömt ut invandrarfamiljerna och att det tycks råda en outtalad uppfattning att föräldrar som invandrat inte är lämpliga föräldrar. Kamali konstaterar att tvångsomhändertagande kan tas till som ett slags straff när vanliga metoder inte räcker till, vilket kan vara en förklaring till överrepresentationen av invandrar- ungdomar på behandlingshem. Kamali konstaterar att s.k. frivilliga placeringar av ungdomar med stöd av socialtjänstlagen av familjerna ofta uppfattas som ett uttalat eller outtalat hot om andra former av tvångsåtgärder ifall de inte accepterar den frivilliga placeringen. Likaså accepterar en del tillsättandet av en kontaktperson fast de tycker att det är onödigt och inkräktar på familjelivet för att slippa hårdare straff, såsom tvångsomhändertagande. Socialsekreterarna måste ompröva sitt beslut var sjätte månad och överväga om vården fortfarande be- hövs. Enligt socialtjänstlagen ska den unge återförenas med sin fa- milj så fort som vården inte längre behövs, vilket förutsätter ett nära samarbete med hemmet. Kamali finner dock att en betydande del inte återförenas med sina familjer och att det saknas en vårdplan. I stället för att stödja den unge menar han att insatser i många fall snarare leder till motsatsen. 8.3.5Myndigheters tolkning av fäders våld och kultur Sociologen har i sin avhandling av pappa (2003) undersökt hur fäders våld hanteras i samband med skils- mässor och separationer i . ifrågasätter summering av förtryck i förståelsen av de sociala systemens strukturella drag och dess uppkomst. Hon menar att det är omöjligt att förstå kön isolerat från klass och ras. Hon menar att system av förtryck inte bara upplevs , utan också görs samma praktik skapar både kön, klass och ras (Ibid: 30). Hennes material består av 16 intervjuer med våldsutsatta mödrar och tio med familjerättssekreterare. Syftet har varit att ta reda på hur våldsutsatta mödrar och familjerättssekreterare själva uppfattar sin situation och de teman projektet berör. var bl.a. in- tresserad av de tolkningsramar mödrarna och sekreterarna använde sig av när de talade om sin situation, våld, barns behov, moderskap och faderskap etc. I en del av intervjuerna kopplar familjerättssekreterarna våld till grupper av människor som av en eller anledning inte framstår som vanliga föräldrar, enligt . Hon menar att det vanliga i materialet framträder som en mer eller mindre outtalad måttstock som andra mäts med. Och måttstocken består av jämställda rela- tioner mellan kvinnor och män, svensk kultur och den etniska tillhörigheten svensk. Vissa familjerättssekreterare verkar förutsätta att mäns makt är något generellt problem i och kopplar fäders våld till en krock mellan något patriarkalt och något svenskt som hänger ihop med invandrarmäns förluster då de kommer hit. En av dem säger att när folk förlorar sin roll som familjeöverhuvud och ensam beslutsfattare så ligger våldet på lur. beskriver hur relationen mellan kön, makt och våld görs till en icke-fråga genom att konflikter mellan invandrade mödrar och fäder framställs som en krock mellan två system, det (jämställda) och det pat- riarkala, och inte som en konflikt mellan könen. slås av hur frånvaro av mäns makt och kontroll verkar beteckna det svenska i kontrast till det patriarkala i tjänste- männens tal om kulturkonflikt. Den tolkningsram som dessa familjerättssekreterare använder implicerar att svenska män (generellt) är annorlunda än invandrade, inte lika patriarkala, och att svenskhet överensstämmer med den offici- ellt påbjudna om jämställdhet. (Ibid:205). Hon drar slutsatsen att den tolkningsram som används innebär att mäns makt, kontrollbehov och våld konstrueras som något av- vikande i svensk kultur. Svenska män som använder våld mot kvin- nor kopplas oftare till psykiska störningar, missbruk eller någon annan slags dysfunktion, alltså något som normalt inte hör hemma i den svenska kulturen. Familjerättsekreterarna förefaller ha större beredskap för att möta våld bland familjer som de kan definiera som avvikande exempelvis pga. etnisk tillhörighet/kulturell bak- grund än: att möta våld från svenska, måttlighetsdrickande, socialt välanpassade fäder eller i familjer som i övrigt framstår som nor- mala (Ibid:207). Forskningen på andra områden uppvisar liknande kulturrasistiska föreställningar (kapitel 3 och 6). 8.3.6Socialt arbete i ett internationellt perspektiv I boken arbete med etniska minoriteter (Soydan, 1999) pre- senteras tio internationella litteraturöversikter. De flesta (åtta) be- handlar förhållanden i och två handlar om hur det ser ut i . Rasism är ett återkommande tema i flera av de internationella över- sikterna. Frågan om socialt arbete rentav är rasistiskt, är utgångs- punkten för en av dem: A Content Analysis of Recent Literature (McMahon & , 1992). Dessa forskare har granskat artiklar om socialt arbete publicerade i fyra amerikanska tidskrifter ; Social Work, Social Casework, och Child Welfare. Efter innehållsanalysen drar de slutsat- sen att det är en naiv och ytlig litteratur som präglas av en okritisk, självupptagen och även narcissistisk inställning. Dessutom menar forskarna att texterna speglar en assimila- tionsideologi som är central och en, visserligen outtalad, men ändå nedlåtande attityd av minoritetsvärderingar inom fältet för socialt arbete i . De sociala insatserna verkar utgå ifrån att minorite- terna ska acceptera och anamma majoritetens värderingar. Förfat- tarna svarar därför ja på sin frågeställning huruvida socialt arbete är rasistiskt. Liksom författarna till flera av de andra internationella översik- terna behandlar McMahons och frågan om hur man kan öka medvetenheten om rasismen bland socialarbetare genom olika slags arbetsmetoder. De poängterar att interventioner enbart på individnivå inte är tillräckliga för att socialt arbete ska motverka rasism. Socialarbetare och forskare måste i stället utveckla kontex- tuella, kritiska och detaljerade program för minoritetsklienter som bygger på en antirasistisk yrkeskår som arbetar för att motverka förhållanden som förtrycker människor. De förklarar att det inte finns någon neutral position – att inte ha någon ståndpunkt är ett politiskt ställningstagande i sig eftersom det stärker den rådande rasismen. Uppkomsten av nya sociala rörelser, t.ex. frivillig- verksamhet och självhjälpsgrupper, har bl.a. lett till avslöjanden av förtryckande och diskriminerande strukturer i samhället som socialarbetarna, ofta omedvetet, har delaktighet i. professor i integrationsstudier konstaterar i Socialt arbete i ett föränderligt (1996): Därför måste också professionen ifrågasätta sin egen elitism, sin makt och sin förtryckande praktik och söka vägar för att delta i den om- vandling av det civila samhället som de sociala rörelserna potentiellt är involverade i. I Social Work and Minorities: European Perspectives (2002) av , professor . D. och docent betonas att det sociala arbetet inte kan vara likgiltigt för de förändringar som sker runtom i , inte minst den oro- ande ökningen av öppen rasism. Redaktörerna hänvisar till (1989): Economic union implies some form of social union and Union has seen as a priority the promotion of social cohesion. Yet we are living in times of rapid changes and uncertainty in realizing the go- als of a European society. The aspirations of social integration, social solidarity, citizenship, mutual respect and tolerance are proposed within a context of increasing contradictions in relation to multicultu- ralism. This territory is a site of struggle and conflict as well as negoti- ation. European societies face choices about whether to opt to emb- race multiculturalism or to embrace the idea of a Fortress Europe in which they eschew internal differences between member states in or- der to promote a Union designed to fend off encroachments from outside. (, , 2002: s. 1 i introduktionen) Redaktörerna har med denna bok velat få en belysning av frågan om etniskt eller rasmässigt ursprung påverkar utövandet av socialt arbete. Flera av bidragen visar hur relationer som präglas av ojäm- likhet och underordnande i övriga samhället också avspeglas i det sociala arbetet med minoriteter. En hel del av de europeiska län- derna har byggt upp sin nationella identitet utifrån ett homogent ideal. För invandrare innebär detta homogena ideal att de pressas till assimilering eller utestängs från samma status som andra med- borgare. För att inte socialarbetare ska bli omedvetna instrument för en sådan utestängande process och bidra till stärkandet av ett slutet s.k. Fästning krävs betydligt större kunskap om vad det är för mekanismer som ligger bakom den sociala exklusionen och hur professionen kan motverka en sådan utveckling, hävdar författarna. 8.4.1Föreställningar om de Andra i vården Etnologen arbetar med en avhandling vars syfte är att analysera ideal och praxis i mångkulturell sjukvård. Hennes ar- tikel Patienten som kulturellt objekt. En närläsning av tre läro- böcker för sjukvårdspersonal ingår i antologin relationer i vård och omsorg (2002). utgår från undersökning Invandrar- kunskap i högskoleutbildningen. En undersökning om yrkes- utbildningar inom hälso- och sjukvårds- och det sociala området (1997). Den visade på stora brister när det gällde att förbereda stu- denterna för kulturmöten inom vården. Den sporadiska utbild- ning som gavs handlade om invandrarna och inte om studenternas egna värderingar och förhållningssätt i mötet. har utifrån dessa resultat granskat tre relativt nyskriva läroböcker som ofta förekommer på de olika vårdutbildningarnas litteraturlistor. Hon ville studera hur ämnet invandrarkunskap ser ut i dagens undervisningsmaterial för sjukvårdspersonal och sjukvårdsstuderande. Hennes syfte är att utifrån ett kulturanalytiskt perspektiv under- söka hur läroboksförfattarna tänker sig att en ökad beredskap inför det tvärkulturella vårdmötet bör vara utformad. Ett centralt reso- nemang i artikeln går ut på att de kunskaper som framställs i kurs- litteraturen ofta förstärker vanligt förekommande stereotypa före- ställningar om De Andra, och på så sätt snarare främmandegör än öppnar för diskussioner runt annorlundahet. På så sätt stängs indi- viden in i en av majoriteten avgränsad föreställning om olika grup- pers värderingar och traditioner som inte tar hänsyn till individuella strategier och yttringar. Författaren diskuterar även hur de värde- ringsmönster som framträder i de tre böckerna påverkar läsarens sätt att förhålla sig till dem som anses som annorlunda. Granskningen visar att de tre läroböckerna reproducerar vanligt förekommande stereotypa föreställningar om De Andra. Över- betoning av etniska, kulturella eller religiösa gruppers särskiljande egenskaper skapar en konstruerad bild av dessa grupper som sta- tiska och homogena. Etnologen har undersökt forskningen kring vårdens och omsorgens kulturmötesfrågor. Han menar att dessa frågor har drivits inom skilda vetenskapliga discipliner vilket har resulterat i en mängd data av olika slag om exempelvis invand- rares hälsotillstånd, vårdens tillgänglighet, kultur- och religions- specifika spörsmål samt språkbarriärers betydelse. menar dock att om man ser på kulturmöten utifrån ett mera allmängiltigt perspektiv så öppnar sig nya möjligheter, t.ex. om man undviker att ge begreppet etnicitet den statiska inne- börd som det annars ofta får. Att förklara äldre invandrares bete- ende i vården med hänvisningar till olika gruppers kulturer som markörer för agerande kan lätt utvecklas till klyschor som saknar förklaringsvärden. Risken finns att man späder på myter om invandrares beteenden. En angelägen forskningsuppgift är att när- mare problematisera etnicitet (Magnússon, 2002, 2004). 8.4.2Erfarenheter av diskriminering i hälso- och sjukvård Sociologen har tillsammans med kollegorna (2004) undersökt flyktingars tillgång till hälso- och sjukvård samt deras upplevelser av diskrimi- nering. De har intervjuat 14 vårdgivare (läkare, sjuksköterskor, psykologer m.fl.) och genomfört fyra fokusgruppsdiskussioner med 31 flyktingar. Personerna i studien uppgav att de i allmänhet inte har fått den medicinering eller den diagnos och undersökning som de förväntat sig. De hade en annan uppfattning om användandet av tolk än vårdgivarna. Båda parter tyckte visserligen att det blev en bristande kommunikation, men av olika anledningar. För vårdgivarna hand- lade det om att tolkarna tog så på sig att förklara vad de ansåg vara enkla meddelanden, medan flyktingarna sa att de fick mycket korta meddelanden via tolkarna. Asylsökande tvingas ofta leva under stor osäkerhet i lång väntan på besked om de får uppehållstillstånd eller inte, isolerade i för- läggningar där barnen inte har tillgång till den ordinarie skolan utan hänvisas till mer tillfälliga lösningar. Det skapar en situation som leder till ohälsa, som de dock inte kan få hjälp med av hälso- och sjukvårdssystemet, då de endast har rätt till s.k. akutvård som inte kan anstå. m.fl. betonar att etnisk diskriminering av patienter måste ses i det sammanhang som invandrare ingår i och som består av flera faktorer såsom bostadssegregation, arbetslöshet, rasistiskt våld och strukturell rasism m.m. Asylsökande som bodde på flyk- tingförläggning menade exempelvis själva att den främsta anled- ningen till att barnen mådde dåligt var bristande skolgång. Forskarna slogs av vårdgivarnas uppfattning om kultur – invandrarpatienter upplevdes som mindre besvärliga ju mer de uppförde sig som svenskar. Med andra ord ansågs mycket av grunden till problemen ligga hos invandrarna och deras kultur, i stället för att söka förklaringar i ett otillräckligt svenskt system. I , nr 5–6, 2004, beskriver hur stereotyper och fördomar inom vården drabbar olika invandrargrupper olika. Inte minst drabbas invandrare med afri- kansk bakgrund av vårdpersonalens föreställning om att de föder nya barn . hänvisar till intervjuer som hon gjort inom ramen för undersökningen ovan och väljer bland annat ut följande citat från en afrikansk man som berättar om sitt möte med sjukvården då han tog sitt barn till barnavårdscentralen: Hon steg in i rummet och hälsade på mig, sen frågade hon min fru om hur många barn hon hade och undrade om hon inte kunde tänka sig att sterilisera sig. Något sånt vågade hon inte ens föreställa sig. Och inte heller jag kunde se att detta kunde vara något bra, sen försökte hon (läs: den sjukvårdsanställde) övertyga mig om att i stället borde jag sterilisera mig. Varför, frågade jag. Hon sa att jag hade alldeles för många barn Jag tycker att jag har för få barn och att man i mitt land har uppemot tjugo. Här i , sa hon, bör inte människor ha för många barn Då frågade jag om de inte bör ha, eller inte vill ha fler? Hon svarade att de inte bör ha fler. Det är att tvinga människor, tycker jag den svenska sjukvården utgör den första grindvakten om de hade makten skulle alla svarta steriliseras Jag kan inte föreställa mig att en svensk familj skulle bemötas på samma sätt, även om de hade tre eller fyra barn de (läs: sjukvårdspersonal) skulle bara vara glada om den svenska familjen hade många barn hur kan hon fråga mig om jag har tjugo Jag sa att jag har rätt att ha så många barn jag önskar (, 2004:64). avslutar artikeln med att konstatera att vi måste se sam- banden mellan hur olika aspekter av makt – exempelvis kön, klass, ras, etnicitet – socialt manifesteras och utgör olika former av ojäm- likhet, uteslutning och diskriminering. Hon betonar att detta är frågor som vårdpersonalen måste vara medveten om och att det dagliga arbetet måste genomsyras av ett sådant synsätt för att kunna möta immigrantpatienters behov av hälso- och sjukvård. 8.4.3Diskrimineringens påverkan på hälsan Beteendevetaren konstaterar i antologin , jäm- likhet och folkhälsa (, 2003), i kapitlet Mi- gration, etnicitet och hälsa, att såväl invandrare som adoptivbarn bemöts av diskriminering och rasism. Hur utbredd denna diskrimi- nering är och hur viktig den är som enskild faktor till de skillnader i ohälsa som föreligger i befolkningen är inte studerat. Det krävs mycket mer forskning om vi på ett bra sätt ska kunna följa de utri- kes föddas hälsotillstånd i , skriver hon. skriver att det finns flera bakgrundsfaktorer som på- verkar hälsan hos människor, t.ex. arvsanlag och levnadsvanor. Dessutom tillkommer samhälleliga faktorer för invandrare i som bl.a. handlar om svårigheter att komma in på arbets- marknaden, bostadssegregering, diskriminering och rasism vilket leder till låg social position och ohälsa. konstaterar att ut- rikes födda vanligtvis har sämre arbetsvillkor jämfört med personer födda i och därmed också en sämre arbetsmiljö. refererar också till forskning av (2000) som visar att upplevd diskriminering signifikant ökar risken för psykisk ohälsa med mer än två gånger. Samma resultat finns i (2000a). Avslutningsvis fastslår att vi utifrån ett flertal stu- dier vet att: det förekommer etnisk diskriminering inom en rad olika områden i samhället och att denna diskriminering leder till arbetslöshet, dåliga arbetsvillkor, bostadssegregation, utanförskap m.m. Det är också up- penbart att det är ogynnsamt för hälsan att bli diskriminerad. därför viktigt att kunna följa hur och var diskrimineringen sker, vilka grupper som utsätts samt vilka som diskriminerar. (, 2003:284) rapporterar i Födelselandets betydelse (2002) att flera stora invandrargrupper i uppvisar betydande överrisker för insjuknande i hjärt-kärlsjukdomar, kranskärls- sjukdomar och för psykisk ohälsa jämfört med svenskfödda. Detta är anmärkningsvärt eftersom människor som flyttar från sitt hem- land till en annan del av världen oftast är friskare än de som stannar kvar, konstateras i rapporten. Detta kan bland annat förklaras med att invandrare ofta får lägre social status än infödda med till exem- pel samma utbildning. Ett av de kraftfullaste sambanden inom folkhälsoforskningen är det mellan låg social status och ökad sjuk- lighet och förtida död. I har dessutom personer med låg social status visat sig ha en lägre grad av utnyttjande av primär- vården än vad deras hälsotillstånd skulle motivera, med sämre möj- ligheter till adekvat behandling, konstaterar folkhälso- institut (2002). Till skillnad från rapporten från finns forskning i andra länder som har utgått ifrån att det är erfarenheter av etnisk diskriminering som kan förklara varför etniska minorite- ter har högre fysisk ohälsa. I har forskare funnit ett samband mellan erfarenheter av etnisk diskriminering och högre blodtryck och stress än majoritetsbefolkningen. (m.fl., 2003; Guyll m.fl., 2001; Din-Dzietham m.fl., 2004) Det finns också en tydlig hierarki när det gäller ohälsans utbred- ning bland olika invandrargrupper, fastslår (2002), och beskriver följande bild: Arbetare från och har i regel sämre hälsa än arbetskraftsinvandrare från övriga som ofta har högre social status. Flyktingar från har dålig hälsa, men allra sämst hälsa har de utom- europeiska flyktingarna. Enligt Landstingsförbundets/skrift Möten som utmanar av (2003) har många utomnordiska in- vandrare i genomsnitt sämre hälsa. Det påpekas att många utom- nordiska invandrare dessutom känner sig som andra klassens med- borgare eftersom de har en svagare ställning på arbetsmarknaden, har språksvårigheter och diskrimineras. Det påpekas också att de ofta har lägre förtroende för hälso- och sjukvården än infödda svenskar (). Detta bekräftas av förtroende- undersökningar där förtroendet för sjukvården1 bland personer med invandrarbakgrund är lägre än hos svenskar (se bilaga 3: An- toni, 2005). Förtroendet följer här en trappa där med helsvensk bakgrund uppgav att de hade mycket stort eller ganska stort förtroende för sjukvården. Invandrare från Nordiska länder: , från övriga länder: . Skillnaderna mellan män och kvinnor är inte särskilt stora. Den generella trenden är att män har något högre förtroende än kvin- nor. Detta gäller dock inte för utomeuropéer. Här har män något lägre förtroende än kvinnorna i samma kategori. Samband mellan erfarenheter av etnisk diskriminering/etnisk status och psykisk ohälsa är dokumenterat i andra länder. För , se (2003), (2003) och (Ryff m.fl, 2003). För , se (2002). bedriver ett omfattande projekt mellan 2004–2006 i syfte att undersöka sambanden mellan diskriminering och hälsa. En kunskapsanalys är planerad till och för- djupade undersökningar . En slutrapport är pla- nerad till (, 2005). 8.4.4Hälsa på lika villkor? Vuxna asylsökande (och även gömda flyktingar) har inte rätt till hälso- och sjukvård i samma utsträckning som övriga personer i landet, utan endast till akut vård som inte kan anstå, såsom beskrivs av journalisten i Introduktion och hälsa (Integra- tionsverket, 2002). Dock har barn till asylsökande och gömda rätt till samma hälso- och sjukvård som andra barn i . Många föräldrar i gömda familjer vågar emellertid inte uppsöka exempelvis läkare av rädsla för att bli upptäckta. Av samma skäl kanske barnen inte går i skolan, utan tvingas leva isolerade, utan tillgång till socialt nätverk och trygghet. Det finns också en grupp barn som inte omfattas av avtalet om hälso- och sjukvård, barn som inte själva är asylsökande och som förenats med en förälder i innan dennes ansökan om uppe- hållstillstånd är färdigbehandlad. Det har lett till fall av oklarheter 1 Antalet personer i vissa grupper i denna undersökning är lågt. Därför har beräkningarna gjorts genom att slå ihop alla undersökningar . Det kan uppfattas som tvivelaktigt att slå ihop resultat på detta sätt, men förtroendet sjunker ungefär lika mycket i varje grupp . Det totala antalet tillfrågade uppgår då till 40 800 personer. kring betalningsansvar när det gäller vård av mer omfattande ka- raktär, enligt (2002). Livet som asylsökande blir både långdraget och påfrestande. En granskning som gjort, Hur mottas de asylsökande? (2002:19), visar att fysisk och psykisk ohälsa ofta gör att asylsökande inte deltar i någon organiserad verksam- het.2