sou · GTB381d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Barnen har överlag kommit till tals i högre grad än tidigare och blivit mer del- aktiga i arbete (2004 Utvärderings- möten i BBIC. En studie av barns delaktighet och medbestäm- mande, (2004) Implementeringen av i organisationer. En studie av den lokala organise- ringen av projektet behov i centrum. Underlag från experter, ). Den sammanfattande värderingen som görs av (2004) är att utvecklingsarbetet av BBIC, generellt sett, förefaller vara på god väg att motsvara sina syften i praktiken det vill säga att stärka barnets ställning i enlighet med FN:s konvention om barns rättigheter och 1 kap. 2 § samt 3 kap. 5 § socialtjänstlagen. Dess- utom skapas struktur och systematik i arbetet med att identifiera och dokumentera barns behov av insatser samt ges bidrag till ökad kvalitet och rättssäkerhet i utredningar (, B., 2004, Barnavårdsutredningar på nya grunder – Meddelanden från 2004:1, i ). 8.1.3Flickor och pojkar som anmäls och utreds Även vad gäller fördelningen av anmälningar mellan pojkar och flickor saknas säkra uppgifter. rörde i av anmälningarna pojkar och flickor (, M., 2003, rapport nr 26, , Hälsouniver- sitet/). Av , 2004, framgår att fler pojkar anmäls på grund av sitt beteende medan anmälningar som rör flickor handlar om brister i hemmiljön. Vidare framgår att något fler pojkar än flickor tycks bli utredda av den sociala barn- och ungdomsvården och att flickor får generellt färre insatser än pojkar. En studie av barnavårdsutred- ningar visar att flickor beskrivs genom inre egenskaper och pojkar genom sina handlingar och att flickornas situation kartläggs medan pojkarnas förhållanden förklaras (Jämställd socialtjänst 2004, ). Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården Barn och unga med utländsk bakgrund Ungdomar som är födda utomlands är överrepresenterade inom alla nivåer av arbete och det gäller även anmälningar och utredningar. Anmälningarna avser sällan missbruk. När anmäl- ningarna har sin grund i brottslighet tyder de på att brottsligheten är grövre än i anmälningar som avser andra ungdomar, något som troligen påverkar socialnämndens benägenhet att öppna en utred- ning. Ungdomarna själva söker ofta hjälp på grund av relations- problem i familjen. Det vanligaste skälet till att en utredning inleds är problem i relationen mellan en ungdom som är född utomlands och familjen (och familjeomsorgens arbete med ungdomar, , 1998:5). Begreppet öppenvård är inte närmare definierat. Alla insatser som inte är heldygnsvård som vård i familjehem, i hem för vård eller boende eller vård vid särskilt ungdomshem kan betraktas som öppenvård. Målet med vård i öppna former är inte särskilt preciserat i lagstift- ningen och skiljer sig huvudsakligen inte från målen för andra insatser. Det framgår av 5 kap. 1 § socialtjänstlagen att socialnämn- den skall verka för att barn växer upp under trygga och goda för- hållanden, följa utvecklingen hos de barn och ungdomar som visar tecken på ogynnsam utveckling, förebygga och motverka missbruk bland barn och ungdom och i nära samarbete med hemmet sörja för att barn och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver. Insatserna skall enligt uttalanden i förarbetena (prop. 1996/97:124) sättas in eftersom de då kanske inte behöver bli så omfattande och ingripande. Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården Dom gav mej kontaktpersoner som inte hade någon erfarenhet om missbruk. Det kändes som om man var tvungen att bygga upp en mask som dom kunde acceptera, som dom gillade. En mask av lögner, en annan människa. Som man varje gång tog på sej när man skulle prata med soc. Allt kändes så enkelt, dom såg den här masken och inget annat. Men jag vet att dom visste hur det låg till, dom ville bara inte se det. Men dom nöjde sej med masken. har kommunerna utvecklat arbetet med öppen- vårdsinsatser så att allt mer av det sociala arbetet bedrivs i öppna former på hemmaplan. har en metodutveckling skett. Arbetet riktas till individer eller till grupper. Insatserna kan variera allt ifrån råd och stöd till målinriktade program där ett barn eller en ung person och familjen är inskriven . Utbudet av öppenvårdsinsatser kan variera mellan olika kommuner. De större kommunerna kan ibland erbjuda en mängd olika alternativ medan mindre kommuner har mer begränsade möj- ligheter. Det saknas således en enhetlig definition av begreppet öppenvårdsinsats. Av socialtjänstlagen framgår dock att socialnämnden kan till- handahålla vissa öppenvårdsinsatser. Av lagens 3 kap. 6 § framgår att nämnden kan utse en kontaktperson eller en kontaktfamilj med uppgift att hjälpa ett barn och hans eller hennes närmaste med personliga angelägenheter. Kontaktfamilj och kontaktperson är två olika insatser. Kontaktfamilj beviljas i allmänhet familjer med yngre barn och med behov av avlastning. Ofta vistas barnet hos familjen regelbundet till exempel en helg . Kontaktperson ges vanligen som ett stöd till lite äldre barn som behöver socialt stöd, hjälp med läxor och fritidsaktiviteter. Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården om att föräldrar som behöver hjälp att hitta lösningar på frågor som rör vårdnad, umgänge och boende skall erbjudas samarbets- samtal samt hjälp att träffa avtal i dessa frågor. Dessutom skall kommunen sörja för att det finns tillgång till familjerådgivning för dem som begär det. I övrigt får en kommun avgöra vilka öppen- vårdsinsatser som skall tillhandahållas invånarna. Öppenvård kan bedrivas av såväl kommuner som enskilda ut- förare. Ett hem eller en öppen verksamhet som bedriver vård under begränsad del av dygnet är tillståndspliktig om den bedrivs yrkesmässigt av en enskild utförare. hade 49 hem eller öppna verksamheter tillstånd att bedriva verksamhet. I övrigt saknas uppgifter om hur många öppenvårdsverksamheter som finns i landet. har i sin statistik delat in de öppenvårdsinsatser som redovisas där, som strukturerade öppenvårdsprogram, person- ligt stöd, kontaktperson/-familj enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen samt kontaktperson eller behandling enligt 22 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, så kallat mellantvång. Öppen enskild dagverksamhet med tillstånd Som exempel på behandlingsinriktning inom den tillståndpliktiga öppenvårdsverksamheten har länsstyrelserna i sina svar till kommittén uppgivit nätverksarbete. Av utfärdade tillstånd framgår att verk- samheterna kombineras med skolverksamhet och olika former av utbildning och arbetsträning. En av dessa skolverksamheter beskriver på sin hemsida, i sam- mandrag, arbetet på följande sätt: Dagverksamheten arbetar med barn i åldrarna 13–med allvarliga beteendesvårigheter. Barnen kan också ha andra problem – i familjen, med nätverket och det sociala livet. En specialpedagog kartlägger barnets kunskaper och tidigare erfarenheter av framgångar och svårig- heter. Undervisningen sker i liten klass med utgångspunkt från det individuella barnets möjligheter, med de formulerade behandlings- och skolmålen i sikte. Miljöterapi integreras i det pedagogiska arbetet. I samråd med föräldrar och barn gör terapeuten och läraren ett träningsprogram. Terapeuterna ansvarar för och leder alla regelbundna möten som rör ett enskilt barn och dess familj. Strävan är att det dag- liga arbetet verkar mot de för barnet uppsatta målen. Om föräldrar vill gå i egen terapi, gemensamt eller enskilt, så finns den möjligheten. Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården Öppna verksamheter som erbjuds barn, unga och föräldrar Vilka insatser erbjuds då barn, unga och föräldrar förutom de som nämns i socialtjänstlagen? Det förekommer många olika varianter. Här följer en sammanställning av exempel på stöd- och behand- lingsformer som det förekommer att kommuner erbjuder. Upp- gifterna bygger på information från den sociala barn- och ung- domsvården i olika kommuner samt från kommunernas hemsidor. De öppenvårdsinsatser som en kommun erbjuder kan tillhanda- hållas av såväl kommunala som enskilda utförare. Föräldrar erbjuds stödjande och rådgivande samtal som är inriktade på att förändra och utveckla föräldrarollen. Spädbarnsverksamheter bedrivs av kommuner eller kommuner och landsting i samverkan. De riktar sig till blivande föräldrar och spädbarnsfamiljer och är inriktade på relation och samspel mellan föräldrar och barn. Syftet med behandlingen är att stödja föräldrarna i föräldrarollen och stärka omsorgsförmågan genom att utveckla den känslomässiga kontakten med barnet. En särskild metod att stödja föräldrar är meo som bygger på videoinspelade samtalssituationer. Det förekommer föräldrautbildningsprogram som vänder sig till föräldrar med utagerande barn i åldern 3–. Syftet är att på ett tidigt stadium bryta negativa samspelsmönster mellan föräldrar och barn och stärka föräldraskapet. Under pedagogiska och struktur- erade former får föräldrarna hjälp att hitta förhållningssätt som stärker föräldrarollen. Föräldrarna får utbildning, och handledning individuellt eller i grupp. Utbildningen följer en strukturerad manual. Dessutom förekommer gruppverksamheter som vänder sig till grupper med personer som har liknande problem som med led- ning kan stödja varandra. Det kan gälla unga mammor, föräldrar med missbruksproblem och ofrivilliga fäder. Stödet till familjer kan, beroende på vilka problemen är, se mycket olika ut. Det kan vara fråga om olika former av familjebehandling, nätverksarbete och familjerådslag. Vidare kan familjepedagoger arbeta långsiktigt med psykosocialt förändringsarbete på individ-, Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården familje- och samhällsnivå i familjens hemmiljö. Verksamheten riktar sig till människor med långvarig social problematik såsom isolering, begåvningshandikapp, missbruksproblem, arbetslöshet, separationer samt familjer med svårigheter i relationen mellan för- äldrar och barn som till exempel tonårsproblematik. Huvud- målsättningen är att stärka familjen så att familjemedlemmarna kan använda sina egna resurser till att klara av och förbättra sin situa- tion, utifrån deras egna behov. har nya familjebehandlingsmetoder skapats som FFT – funktionell familjeterapi och MST – Multi systemic therapy/ treatment och MTFC – Multidimensional treatment care. FFT vänder sig till familjer, barn och ungdomar med komplexa behov som hamnat i negativa, destruktiva mönster med svåra bete- endeproblem som följd. Målet med behandlingen är att minska beteendestörningar, kriminalitet och förbättra familjerelationerna så att barnet inte skall behöva placeras utanför hemmet. En behandlingssamordnare utses som har till uppgift att organisera ett team kring familjen. Teamet kan bestå av familjebehandlare, indi- vidualbehandlare och specialpedagoger. Behandlingen är indelad i fyra faser där behandlarna inlednings- vis förstärker uppfattningen om att det finns möjligheter till för- ändring och försöker minimera faktorer som förstärker föreställningen om att saker och ting inte kommer att lyckas. Kommunikationen mellan familjemedlemmarna stärks med olika metoder. MST vänder sig till familjer med ungdomar i åldern 10–som utvecklat ett antisocialt beteende. Ungdomarna har ofta varit före- mål för insatser, begått brott, uppträtt aggressivt och fungerat dåligt i skolan. Oro för missbrukproblem kan finnas med i bilden. Målsättningen är att aktivt stödja och mobilisera familj och nätverk runt den unge. Det terapeutiska arbetet betonar starkt familjeperspektivet och har ett tydligt föräldrafokus. Syftet är att steg för steg skapa värme och struktur i relationerna mellan föräldrar och barn. Arbetet sker mot konkreta mål som utvecklas tillsammans med familjen och bedrivs i hemmet och barnets närmiljö. En terapeut ansvarar för behandlingen och för att utveckla samarbetet mellan familj, skola och fritid. Arbetet är intensivt och terapeuterna finns ständigt tillgängliga. MST håller på att utvärderas på initiativ av Insti- tutet för metodutveckling i , . Utvärderingen beräknas vara avslutad . Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården MTFC är ett alternativ till traditionell institutionsvård och familjehemsvård för antisociala, emotionellt störda och kriminella ungdomar som bedrivs när den unge är placerad i familjehem. Mål- gruppen är ungdomar som är i riskzonen för tvångsplacering eller har varit tvångsplacerade. Behandlingstiden är begränsad och kan utsträckas till högst . I behandlingsteamet ingår en familje- terapeut, ungdomsterapeut och samordnare som tar ansvar för de dagliga kontakterna med samtliga involverade. Vid akuta möten förväntas samtliga myndighetspersoner kunna delta med mycket kort varsel. Utvärdering sker genom mätning före, under och efter behandling. Familjehemmen är rekryterade och utbildade för att ge ung- domen behandling och intensiv handledning i hem-, skol- och socialmiljö. Familjehemmet medverkar i ett grupp- handledningsmöte. Därutöver får familjehemmet stöd och handledning via telefonsamtal i syfte att kontrollera ungdomens utveckling. Familjehemmet synliggör konsekvensen av ett visst handlande och ungdomen som ställer till problem måste också ställa till rätta. Familjehemmets roll blir att visa på val och möjligheter. Ungdomen deltar i ett dagligt strukturerat handled- ningsprogram som är implementerat i familjehemmet. Dessutom deltar ungdomen i individuell social färdighetsträning. Skolnärvaro, beteende och hemläxa är noga övervakat och interventioner är gjorda för ungdomens bästa i skolan. Ungdomens föräldrar får familjeterapi och utbildas i att använda det strukturerade system som ingår i behandlingen. De håller intensiv kontakt med samordnaren för att följa ungdomens utveckling. Syftet är att barnet skall återplaceras i hemmet. har ungdomen under kontrollerade former helgumgänge med föräldrarna. Metoden är beforskad och utvärderad i och en av de elva behandlingsformer av 600 som ingår i den så kallade Blueprint- listan, det vill säga det är en behandling som har utvärderats och konstaterats ha vissa effekter. , professor vid , har introducerat behandlingsmodellen i och startat ett forskningsprojekt för att få fram vetenskapliga fakta om denna och andra manualbaserade metoder. Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården Öppenvård som riktar sig till ungdomar har utvecklats i olika former och skulle kunna indelas i insatser med inriktning mot skola och sysselsättning samt stödboende och socialträning. En särskild behandling är ART – Aggression replacement training. Metoden har sina rötter i kognitiv beteendeterapi och social inlärnings- psykologi. Utgångspunkten är att aggressioner är ett inlärt bete- ende. Ungdomarna tränas individuellt i konfliktlösning och socialt accepterade beteenden. Medling vid brott vänder sig till ungdomar mellan 12–som begått brott och erkänt sig skyldiga. Målet är att förhindra återfall i brott, och att ge brottsoffret en möjlighet till upprättelse. Medling vid brott innebär att gärningsman och brottsoffer träffas tillsam- mans med en opartisk medlare och samtalar om brottet. Deltagan- det bygger på frivillighet från båda parter. Föräldrar och stöd- personer kan få närvara i en passiv roll. Arbetet sker i nära samver- kan med polis, socialförvaltning, brottsofferjour, åklagare och domare. Ungdomsboende innebär ett eget boende kombinerat med olika former av träning i sociala funktioner och etablering av social till- hörighet genom nätverksarbete. kan ungdomarna erbjudas samtal eller terapi där de får hjälp att bearbeta känslomässiga problem. Det förekommer även grupper som riktar sig till barn eller unga med vissa typer av problem. Det kan vara barn till missbrukande föräldrar, barn som levt i våldsutsatta familjer, barn till separerade föräldrar eller barn till psykiskt sjuka föräldrar. Syftet är att ge kun- skap om problemet och att ge känslomässigt stöd. Barnet får, till- sammans med andra barn i samma situation, stöd och hjälp att utrycka egna behov och känslor och att lära sig sätta gränser. Metoden är pedagogisk. Gruppen träffas med fast struktur och tydliga regler och rutiner. 8.2.3Hur många får öppenvårdsinsatser Statistiken har samlats in av . Kommunerna har upp- givit att de haft svårigheter att ta fram den efterfrågade statistiken ur sina administrativa datasystem. Uppgifterna har hämtats från kommuner med olika organisationer och rutiner. Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården har uppgifterna hämtats från flera olika källor, vilket ger utrymme för skilda tolkningar av undersökningsvariablerna. Detta kan bidra till osäkerhet i statistiken. Som behovsprövat personligt stöd räknas kontakt med social- sekreterare, familjeterapi, familjebehandling, att familjen har hem- terapeut eller att familjen får förtur till förskola. Barn har beviljats totalt 50 434 insatser som strukturerade öppenvårdsprogram, behovsprövat personligt stöd eller kontakt- person/-familj . Av dessa insatser var kontaktperson/ -familj vanligast 22 565 barn hade insatsen , därefter kom behovsprövat personlig stöd som beviljats 20 435 barn och strukturerat öppenvårdsprogram 7 437 barn. I de intervjuer som gjorts för kommitténs räkning med representanter för 115 kommuner och kommundelar angav av de svarande att andelen öppenvård ökat . Som orsaker angavs bland annat att det var bättre att arbeta på hemmaplan, ny kunskap och ekonomiska skäl. 8.2.4Flickor och pojkar i öppenvård Fler pojkar än flickor hade öppenvårdinsatser den l . var pojkar och flickor. Öppen- vårdsinsatser är vanligast i åldersgruppen 13–. I denna ålders- grupp hade 18 barn per 1 000 beslut om öppenvårdsinsatser jämfört med 10 barn per 1 000 i åldern 0–. Bland de yngre barnen 0–, var kontaktperson/-familj vanligast medan äldre ungdomar 18–i högre utsträckning fick personligt stöd. Hur stor andel utlands- födda barn och unga som får någon form av öppenvårdsinsats saknas det uppgifter om. Ungdomar med utländsk härkomst Av en rapport från framgår att 60–av de utredningar som inleddes och avsåg flickor och pojkar med utländsk bakgrund resulterade i en insats. De flesta fick öppenvårdsinsatser och den absolut vanligaste formen var kontakt med socialsekreterare. Intensiteten i kontakten kunde vara allt från till ( Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården rapport och familjeomsorgens arbete med ungdomar, SoS- rapport 1998:5) 8.2.5Resultat och effekter av öppenvårdsinsatser öppenvårdsinsatser för barn och ungdomar är inte utvärderade i någon större omfattning. Både kunskaperna och effekterna av dessa insatser är mindre än vad gäller dygnsvård. Det gäller så väl insatsernas omfattning som kvalitet (prop. 2002/03:53). I samband med ändringarna i socialtjänstlagen 1998 konstaterade regeringen att det fanns en rad konkreta exempel på insatser där personal och klienter var positiva till det resultat som uppnåtts men för att möjliggöra metodutveckling ansågs det angeläget att insatserna utvärderades och följdes upp så att resultatet fortlöpande kunde bedömas (prop. 1996/97:124. I en forskningsöversikt, 2001, över insatsen kontaktperson/- familj görs bedömningen att insatsen kontaktperson/-familj sammantaget är den vanligaste insatsen ger till barn, ungdomar och deras familjer. De som får insatsen kontaktfamilj är vanligen barn till ensamstående mödrar och de som ger den oftast är en fullständig familj. Av alla tillgängliga rapporter att döma tycks kontaktperson/-familj vara en insats med förvånansvärt positiva förtecken sett ur alla berörda parters perspektiv. Insatsen fortgår ofta så länge alla är nöjda och avslutas när barnet blir större, inte vill längre eller när föräldern är nöjd eller tycker det fungerar som föräldern tänkt sig. Det är sällan barnen själva har problem när insatsen kontaktfamilj beviljas. Skälet är ofta att föräldern av sociala eller psykiska skäl behöver avlastning. De flesta som får kontaktperson i tonåren får det på grund av egna problem eller problem i relationen till föräldrar. Det finns tecken som tyder på att flickor behöver en kvinnlig förebild att tala med och pojkarna en manlig förebild att göra saker med. Av rapporten framgår att kunskaperna om effekterna av insatsen är begränsad och att det skulle vara en grannlaga uppgift att bestämma vilka kriterier som skulle kunna vara adekvata mått på lyckat resultat. (och , Vad vet vi om insatsen kontaktperson/-familj, En kunskapsöversikt, , 2001:01). Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården skall sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i familjehem eller i ett hem för vård eller boende. Varje kommun ansvarar för att det finns tillgång till familjehem och hem för vård eller boende för dem som behöver vårdas eller bo utanför det egna hemmet. tillgodoser behovet av hem för unga som behöver stå under särskilt noggrann tillsyn så kallade särskilda ungdomshem. Främst gäller det vård beslutad enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga men också ungdomar som dömts enligt 31 kap. 1a § . Det förekommer även att unga som bereds vård frivilligt enligt socialtjänstlagen får vård vid särskilda ungdomshem. I detta avsnitt behandlas frågor som är gemensamma för hel- dygnsvård. I avsnitt 8.4 behandlas familjehemsvård och i avsnitt 8.5 vård vid hem för vård eller boende. Målen för heldygnsvården är till stor del desamma som målen för öppenvårdsinsatser. Således skall socialnämnden verka för att barn växer upp under trygga och goda förhållanden, följa utvecklingen hos de barn och ungdomar som visar tecken på ogynnsam utveck- ling, förebygga och motverka missbruk bland barn och ungdom och i nära samarbete med hemmet sörja för att barn och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver. Dessutom skall socialnämnden om hänsynen till den unges bästa motiverar det sörja för att den unge får vård och fost- ran utanför hemmet. skall enligt 6 kap. 7 § socialtjänstlagen medverka till att barn som placerats i familjehem får god vård och fostran samt verka för att de får lämplig utbildning. revisorer tolkade i sin rapport /02:16 målet för familjehemsvården så att den genom att normalisera uppväxtvillkor och kompensera tidigare brister i barnets liv skall bidra till att barnet mår bra och utvecklas positivt. Av förarbetena till socialtjänstlagen framgår att institutions- vården så långt som möjligt skall ledas av samma mål och principer Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården som i övrigt. Vården skall utformas så att den med- ger en hög grad av flexibilitet, kontinuitet och närhet till hemmet. Målet med vården för det enskilda barnet skall framgå av den plan socialnämnden upprättar i samband med barnets placering enligt 11 kap. 3 § socialtjänstlagen. Av den skall framgå vilka för- ändringar man för barnets del vill uppnå med placeringen, med andra ord vilka förändringar som måste till för att vårdnadshavaren skall kunna ta hand om barnet igen. 8.3.2Socialnämndens ansvar för placerade barn All heldygnsvård skall enligt 6 kap. 4 § socialtjänstlagen bedrivas i samråd med socialnämnden. Det gäller således för vård i familje- hem, i hem för vård eller boende och särskilda ungdomshem. Det innebär att vården skall planeras tillsammans med nämnden och att den som bereder barn eller unga vård skall hålla nämnden informe- rad om barnets förhållanden och de förändringar som sker . När ett barn behöver vårdas i ett annat hem än det egna skall enligt 11 kap. 3 § socialtjänstlagen en plan upprättas för den vård som socialnämnden avser att ordna. Vårdplanen skall även innehålla åtgärder och insatser som andra huvudmän ansvarar för. Av 5 kap. 1 a § socialtjänstförordningen framgår att en vårdplan skall, om det inte möter särskilda hinder, beskriva följande. De särskilda insatser som den unge behöver Hur umgänget med barnets föräldrar, vårdnadshavare och andra närstående skall ordnas Den unges och hans eller hennes vårdnadshavares syn på den planerade vården.