sou · GTB3116d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Inte minst för att förbättra jaktsäkerheten är det angeläget att utredaren överväger vilka möjligheter det finns att åstadkomma ett bättre samarbete lokalt mellan samtliga som har rätt att jaga och fiska. Även av viltvårds- och fiskevårdsskäl är det angeläget att ett bättre samarbete kan komma till stånd mellan dem som har jakt- och fiskerätt inom renskötselområdet. Utredaren skall därför överväga vilka åtgärder som kan behöva vidtas för att samarbetet om jakten och fisket mellan markägare, samebymedlemmar och nyttjande- rättshavare skall kunna förbättras. av jakt och fiske En samförvaltning av jakt- och fiskeresurserna kan ske genom bil- dande av viltvårdsområden och fiskevårdsområden. Syftet med ett viltvårdsområde är enligt 1 § lagen (2000:592) om viltvårdsområden att främja viltvården genom en samordning av jakten och åtgärder till skydd och stöd för viltet. Enligt 1 § lagen (1981:533) om fiske- vårdsområden är syftet med ett fiskevårdsområde att samordna fis- kets bedrivande och främja fiskerättsinnehavarnas gemensamma in- tressen. Viltvårds- och fiskevårdsområden får inte omfatta krono- mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen som står under statens omedelbara disposition. I betänkandet Jaktens villkor (SOU 1997:91) föreslogs att viltvårds- områden skulle kunna bildas även ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen om det fanns behov av sådana områden. Utredningen fann inget skäl till att den marken skall undantas från jaktlig samord- ning. Inom ett sådant viltvårdsområde skulle dock enligt utredning- en inte få fattas beslut som inskränker samernas lagstadgade rätt till jakt. Vid remissbehandlingen var flera remissinstanser negativa till förslaget. Regeringen konstaterade i prop. 1999/2000:73 om jaktens villkor att utredningen med sitt förslag har sökt skapa förutsättningar för bildande av viltvårdsområden på kronomark ovanför odlings- gränsen och på renbetesfjällen. Det framstår emellertid enligt propo- sitionen som i hög grad tveksamt om det utan vidare går att förena de rättigheter samerna är tillförsäkrade med de föreslagna bestäm- melserna för viltvårdsområden. Ett bland flera problem som måste lösas är enligt propositionen hur de särskilda upplåtelsereglerna för dessa marker skall förenas med den förvaltning som förutsätts ske inom ett viltvårdsområde. I propositionen hänvisas till att utredning- en om konvention nr 169 i betänkandet Samerna – ett ur- sprungsfolk i föreslagit att omfattningen av samernas rätt till jakt på statlig och privat mark utreds och att kommer att ta upp frågan om förhållandet mellan ren- näringen och andra areella näringar. i det här hänseendet i lagen om jaktvårdsområden borde enligt pro- positionen få sin motsvarighet i en ny lag om viltvårdsområden i av- vaktan på ställningstagande till förslagen i det nämnda betänkandet och Rennäringspolitiska kommitténs fortsatta utredning. Det är enligt Rennäringspolitiska kommitténs betänkande En ny rennäringspolitik angeläget att samebyarna får delta i förvaltningen av vilt- och fiskeresurserna inom de områden där samebymedlemmarna har rätt att jaga och fiska. Det bör över- vägas om de regler som finns om viltvårdsområden och fiskevårds- områden kan anpassas och utvidgas till att omfatta en samförvaltning av viltvården och fiskevården mellan dem som har jakt- och fiske- rätt inom renskötselområdet. Om privata markägare så önskar bör det enligt betänkandet skapas möjligheter för dem att pröva sam- förvaltning av vilt- och fiskresurserna inom viltvårds- och fiskevårds- områdesföreningar där både samebymedlemmar och markägare kan ingå. Utredaren skall mot den nu angivna bakgrunden analysera vilka ytterligare hinder som kan behöva undanröjas för att kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen skall kunna omfattas av lagstiftningen om viltvårdsområden och fiskevårdsområden. Ut- redaren skall även överväga behovet av andra former som underlättar en samförvaltning av jakt- och fiskresurserna inom renskötselom- rådet. Utredaren skall under arbetets gång samråda med Statens jordbruks- verk, , , , , berörda länsstyrelser samt renägarnas, markägarnas, jägarnas och fis- karnas organisationer. Utredaren skall redovisa uppdraget . Tillämpningen av gällande rätt i olika län I denna bilaga skall tillämpningen av gällande rätt ingående beskrivas. Innehållet bygger i huvudsak på uppgifter som lämnats av företrä- dare för länsstyrelserna. Vi har avlagt två besök på varje länsstyrelse och inhämtat ett stort skriftligt material. Vi har därutöver inhämtat synpunkter från ortsbor och samebymedlemmar. Dessutom har vi studerat de fåtal rättsfall som finns om relevanta frågor. Slutligen har vi tagit del av Universitets, Statsvetenskapliga institutionens kartläggning av de fyra nordligaste länsstyrelsernas förvaltning av jakt och fiske. Denna kartläggning finns redovisat under avsnitt 2, övrigt material under avsnitt 1. I utgörs det aktuella området av renbetesfjällen. All denna mark är statligt ägd. Den totala arealen uppgår till ca 1,1 miljoner ha. Samebymedlemmar har ingen jakt- och fiskerätt på privat mark i . Det är fråga om åretruntmarker, vilket alltså betyder att samebymedlemmarna ständigt har en jakt- och fiskerätt på utmark inom respektive betesområde. upplåter jakt- och fiskerätt på denna mark. Det finns 11 samebyar med 291 renägare i 98 renskötselföretag med totalt 45 000 renar. Därutöver finns även Nya Sameby i som disponerar mark i . Det är som beslutar det högsta antalet renar för varje sameby. Det stora problemet är att det saknas vinterbetesmark. I det s.k. Härjedalsmålet fann domstolarna att samerna saknade bruks- rätt till mark utanför renbetesfjällen. Därmed skulle samebymedlem- marna vara hänvisade till att träffa avtal om vinterbetesmark med markägare. Inom renbetesfjällen bor det totalt högst 1 000 personer. I upplåter 197 498 ha, vilket motsvarar av markarealen i renbetesfjällen för älgjakt till ortsbor. 300 ortsbor har tillstånd att jaga älg. Det betyder att samebyarna ensamma disponerar av marken för sin älgjakt. En andel av denna mark saknar dock värde för jakten. Därutöver har same- bymedlemmar enligt rennäringslagen även rätt att jaga på den upp- låtna marken, vilket medlemmar i två samebyar gör. I de fall sameby- medlemmarna jagar på upplåten mark skall samebyarna svara för samråd med övriga jägare. Jakttiden är den 6–och efter . beslutar vidare om hur många älgar och kalvar som får skjutas och fördelar denna tilldelningen. Den to- tala tilldelningen för var 331 vuxna älgar och 331 kalvar. Samebyarnas tilldelning var 237 vuxna djur och lika många kalvar, vilket motsvarade av det totala antalet älgar som fick skjutas i renbetesfjällen. tillfaller alltså dem som jagar efter upplåtelse av . Upplåtelse av småviltsjakten startar för svenska och för utländska medborgare. – upplåts inte småviltsjakt på renbetesfjällen på grund av renskötseln. Därefter är det åter tillåtet att jaga. I princip upplåts all mark på renbetesfjällen för småviltsjakt, men stänger av ca 300 000 ha, vilket motsvarar av den totala arealen av hänsyn till renskötseln. Bosatta i länet kan köpa årskort för . För besökande säljs dagskort för , i Tåssåsen är dock priset , jämför vidare nedan om Tåssåsen. Antal dagskortsdygn uppgick för /2004 till 11 000 och 550 årstillstånd gav ytterligare 3500 jaktdygn. Samman- lagt skulle det därmed vara fråga om ca 14 500 jaktdygn. Ca 75 pro- cent av dagskorten såldes till svenska jägare, till norska jägare och till utomnordiska jägare. 1986 var ca 450 000 ha upplåtna på 103 arrenden (39 av personer utanför länet) dessutom fanns en kölista på omkring 350 personer som önskade få tillgång till ripjakt. Samebyarna och dåvarande lant- bruksnämnden diskuterade förutsättningar för öka möjligheterna till ripjakt som samebyarna ville ha möjligheten att själva ta hand om och administrera jakten. startade en försöksverk- samhet i där Tåssåsen, och samebyar med syftet att bl.a. öka jaktutbudet och stödja kombinationsverksamhet inom samebyarna. Formerna för underupplåtelse skiljde sig något mellan byarna. I Tåssåsen bildades en ideell jaktförening som genom lantbruksnämnden fick disponera delar av sambyns åretruntmarker. Gierhen gavs förhållandevis stor frihet att utveckla ett system men myndigheten förbehöll sig rätten att bestämma avgifternas storlek och vilken areal som kunde upplåtas inom samebyn. I fick samebyn rätt att utfärda ett begränsat antal jaktkort där varje kort gav rätten att fälla max 5 ripor. I avsattes två mindre områden för att stödja lokal turistnäring. 2003 beslöt att (2003–2005) låta Tåssåsens sameby genom sin vara ensam återförsäljare av jakttillstånd inom samebyns renbetesfjällsmarker. Tåssåsen sameby är nu uppdelad i 26 områden för småviltsjakt. Totalt är 95 200 ha upplåtna. Ett delområde om 7 840 ha är endast upplåten för de som har årstillstånd, där kan jakt också bedrivas under älgjaktsuppehållet. I övriga delar av samebyområdet får jakt inte bedrivas med stöd av årstillstånd förrän tidigast och då skall samebyom- rådets återförsäljare kontaktas tidigast innan jakten. Jägare med årstillstånd kan anvisas till annat område på grund av redan in- bokade jägare med dygnstillstånd, pågående älgjakt eller renskötsel- arbete. Jägare som löser dagkort och vill jaga måste göra en intresseanmälan för att komma med i lottning av turord- ning . Lottningen skall ske under överinseende av läns- De fördelar som förs fram med systemet är t.ex. att områden med konstaterat dålig bytestillgång inte upplåts, antal jagande på samma område kvoteras, kontinuerlig kontroll av jaktens påverkan på såväl fauna som flora, och att en ständig tillsyn av jaktutövningen sker. Den kritik som riktats mot systemet har dels varit att de som har årstillstånd fått det mycket svårare att nyttja markerna inom same- byn jämfört med tidigare, dels att jägarna inte tycker det är bra med ett bokningssystem som innebär att man måste låsa sig till innan jakten börjar. I ett försök att värdera jägarnas inställning till systemet har det genomförts en enkätundersökning som är preliminärt redovisad till och skall tryckas . Inom renbetesfjällen finns det ca 2 000 fiskevatten. upplåter 1 000 av dessa, övriga fiskevatten förfogar samerna själva över. I dessa 1 000 fiskevatten upplåts ca 70 000 fiskedygn. Den totala markarealen ovanför odlingsgränsen i uppgår till 1 769 000 ha inklusive vatten och 1 167 755 ha exklusive vatten. Av denna mark ägs 497 700 ha (inklusive vatten) av privata subjekt, vilket motsvarar . Återstoden, 1 267 755 ha är varav 100 000 utgörs av vatten. 1 069 000 ha ovanför odlingsgränsen utgöra älgproduktiv mark, varav 669 000 ha skulle utgöra kronomark och 400 000 ha privat mark. Ovanför odlingsgränsen bor som tidigare framhållits ca 5 000 personer. Antalet invånare i fjällkommunerna är 22 000. I finns det sex fjällsamebyar och en skogs- sameby. Det är fråga om drygt 100 företag och ca 330 renägare. Sammanlagt äger företagen ca 54 000 renar. Antalet samebymed- lemmar i är ca 400. Ovanför odlingsgränsen i är det tre grupper som jagar älg. Som tidigare utvecklats har samebymedlemmar jakträtt på utmark inom samebyns betesområde inom lappmarkerna oavsett om marken är privat eller statlig. Privata markägare har jakträtt på sin mark. Staten upplåter på kronomarken genom älgjakt till ortsbor, de s.k. ortsbojaktlagen. är det inte möj- ligt för besökande att jaga älg ovanför odlingsgränsen i . har beslutat att upplåta 634 000 ha, varav 458 000 ha bedöms vara älgproduktiv till ortsbor för älgjakt. Det innebär att av den älgproduktiva kronomarken upplåts till ortsbor. Ca 1 200 jägare ingår i dessa ortsbojaktlag. Det betyder då också att samebymedlemmarna kan jaga ensamma på av den älg- produktiva marken. Den totala älgtilldelningen ovanför odlingsgränsen upp- gick till 1 280 vuxna älgar. 300 av dessa tillföll samebymedlemmar- na, 450 ortsbojaktlagen och 530 de privata markägarna. Det innebär att samebymedlemmarnas älgtilldelning uppgår till av det totala antalet älgar som får skjutas ovanför odlingsgränsen. Av- skjutningen av älgkalv är inte kvoterad. Älgjakten pågår från –för vuxet djur och för kalv till i enlighet med jaktförordningen. upplåts älgjakt på kronomarken under totalt . Det anförda betyder följande. Samebymedlemmar har som anförts en rätt enligt rennäringslagen att jaga inom byns betesområde när renskötsel är tillåten där. Ovanför odlingsgränsen är det bara fråga om åretruntmarker, vilket betyder att samebymedlemmars jakträtt gäller . Vad gäller kronomarken är det så att av den älgproduktiva marken upplåts till ortsbojaktlagen. Det betyder då att det på denna mark föreligger en dubbel jakträtt, samebymed- lemmar och ortsbor har rätt att jaga på marken. Ortsbojakten får dock bara ske om sammanlagt , medan same- bymedlemmar kan jaga till . En- ligt förekommer det i begränsad utsträckning att same- bymedlemmar jagar på den till ortsborna upplåtna marken under de tider ortsbor inte har jakträtt. Om en samebymedlem önskar jaga på upplåten mark under de perioder ortsborna har rätt att jaga är det enligt ett villkor att samebymedlemmen under- rättar berörd ortsbojaktlag. Detta krav följer som ett villkor i för samebyns licens. Samebymedlems jakträtt gäller som anförts även på privat mark. I samebyns licens föreskriver dock som ett villkor att samebymedlemmarna för att få jaga på den privata marken måste ha markägarens samtycke. Detta borde i hög grad begränsa sameby- medlemmars jakt på privat mark. Skälet för detta villkor är enligt säkerhetsskäl. I upplåts småviltsjakten –. Ortsborna i fjällkommunerna kan köpa årskort. För besökande säljs dagskort för per dag. Dagskort kan köpas för . Antalet årskort uppgick för /2003 till 400 vilket motsvarar ca 5 500 jaktdygn. uppgick antalet dags- kort till 5 500 och ca 15 000 jaktdygn. Av den totala försäljningen av dagskort såldes till svenska med- borgare, till norrmän, till italienare och 2 pro- cent till övriga nationaliteter. Utomnordiska jägare får endast bedriva jakt i sällskap med en jakt- arrangör. Av ovanstående siffror följer att summan jaktdygn för /2003 sammanlagt skulle vara ca 20 000. Detta ger ett jakttryck på de av all areal som bedöms vara intressant för små- viltsjakt om 2,71. Jakttryck anger jaktdygn per 100 ha och år. Jakt- trycket har mer än tredubblats . 1992/1993 var summan jaktdygn 6000 och jakttrycket 0,8. För att skydda ren- näringen stängs vissa områden för småviltsjakt under vissa perioder, s.k. avlysning. har kontakt med samebyarna för att få fram ett underlag om avlysning. Beslut om avlysning av ett visst område publiceras på hemsida. Enligt läns- styrelsen varierar andelen avlyst mark mellan 25–, vilket skulle motsvara ca 300 000 ha. sjunker andelen för att upphöra helt . Fiskevatten ovanför odlingsgränsen är attraktiva på grund av riklig förekomst av och öring. Det finns ca 5 700 sjöar och tjärnar i fjällen. 1 000 av dessa bedöms som attraktiva för fiske. En tredje- del av dessa är inte upplåtna, eftersom de bedöms som särskilt käns- liga med hänsyn till rennäringen eller naturvården. 120 fiskevatten undantas för samebymedlemmars fiske. Andelen är beräknad utifrån en bedömning av samebymedlemmarnas behov. Samebymedlem- marna bedriver nätfiske i dessa sjöar. I de övriga fiskevatten upp- låter fiskerätt. Detta sker dels genom upplåtelse till ortsbor om fiske för husbehov. Det fiske ortsborna i huvudsak ägnar sig åt är nätfiske. lämnades tillstånd till 750 ortsbor att fiska för husbehov. Därutöver upplåter fiskerätt åt allmänheten genom försäljning av fiskekort. var det fråga om ca 44 000 sportfiskedygn. Slutligen upplåter även fiskevatten till turistföretag. I är av marken ovanför odlingsgränsen kronomark. Mellan odlingsgränsen och lappmarksmarken ägs mar- ken till stor del av . ägs till av , som i sin tur ägs till av svenska staten. äger också betydande arealer i . Grun- den för Sveaskog AB:s markinnehav utgjordes av statligt markinne- hav som bolagiserades 1992. förvaltades stora arealer av statlig mark av . 1992 beslöts att all mark som man kunde ställa marknadsmässiga krav på avkastningen skulle överföras till aktiebolag. I propositionen 1991/92:134 anfördes om detta bl.a. följande på sid. 22: Stora delar av fjällkedjan förvaltas av domänverket. Huvuddelen av om- rådet utgörs av improduktiv mark som dock har ett allmänt värde främst med hänsyn till naturvård, rekreation och friluftsliv. Med hänsyn till detta bör fjällkedjan kvarbli i statens ägo Jag föreslår därför att grän- sen dras i övergångszonen mellan den produktiva skogsmarken och det rena kalfjället. I och bör dock gränsen dras längre ned, nämligen i odlingsgränsen. Dessutom bör renbetesfjäl- len i kvarbli i statens ägo. Skälet till detta är de speciella regler till skydd för rennäringens intressen som gäller oven odlings- gränsen och på renbetesfjällen Det anförda innebär att staten inte kan förfoga över den mark som ägs av . Regeringen kan inte fatta bindande beslut, eftersom tillkommit genom ett riksdagsbeslut. Det finns 32 samebyar i länet. 15 byar är fjällsamebyar, 9 är skogssamebyar och 8 är koncessionssamebyar. lappmarksgränsen är indelad som mark för samebyar. Fjällsame- byarna har i huvudsak sina åretruntmarker ovanför odlingsgränsen. Skogssamebyarna har till övervägande del sina åretruntmarker mellan odlingsgränsen och lappmarksgränsen. Därutöver har fjäll- samebyarna en del av sin vinterbetesmark på mark mellan odlings- gränsen och lappmarksgränsen. Det är bara på begränsade områden som det föreligger så kallat dubbelt betande. Där skogssamebyar har åretruntmarker har alltså fjällsamebyarna inte vinterbetesmark. Fjällsamebyarnas vinterbetesmark ligger dock i huvudsak nedanför lappmarksgränsen. Skogssamebyarnas vinterbetesmark ligger i sin helhet nedanför lappmarksgränsen. Koncessionssamebyarna är be- lägna utanför lappmarksgränsen. Detta betyder i princip att fjällsamebyarna tidsmässigt alltid har jakt- och fiskerätt på utmark inom sitt betesområde ovanför odlings- gränsen. Vidare har fjällsamebyarna jakt- och fiskerätt på sina vinter- betesmarker nedanför odlingsgränsen –. Skogssamebyarna har alltid jakt- och fiskerätt på utmark i sitt betes- område, som är belägna mellan odlingsgränsen och lappmarksgrän- sen. Koncessionssamebyarna saknar jakt- och fiskerätt, eftersom deras områden ligger utanför lappmarkerna. Dessa byar kommer fram- över därför inte att beröras. Fjäll- och skogssamebyarna har tillsammans 700 renskötselföre- tag och 3 001 renägare. Sammanlagt ägde företagen 125 956 renar . Jakttiden fastställs av . I är för älgjakt inom A-licensområden tillåten 1–. Inom samtliga kommuner utom är älgjakten dessutom tillåten –ovan odlingsgränsen och – nedan odlingsgränsen. SOU 2005:116 Bilaga 3 Älgtilldelningen ser ut på följande sätt: I är det ortsbor, samebymedlemmar och privata mark- ägare som jagar älg ovanför odlingsgränsen. Ortsborna jagar med stöd av upplåtelse av kronomarken. 2004 jagade ca 1 700 jägare i ortsbolag ovan odlingsgränsen. Ortsbor är personer som är mantalsskrivna i , , eller kommun. Fördelningen är följande: I är det fråga om 86 upp- låtelselag och 524 jägare. har 34 upplåtelselag och 208 jäga- re. I finns det 45 upplåtelselag och 372 jägare. Slutligen är det i fråga om 84 upplåtelselag och 596 jägare Sammanlagt är det fråga om 249 upplåtelselag. Dessa upplåtelse- lag jagar i fem A-licensområden som upplåter. De fem A-licensområden är uppdelade i 249 jaktområden med fastställda gränser, med innebörd att varje upplåtelselag har sitt område. Där- utöver utgör varje samebys betesområde ett registrerat licensområde för samebyn. Eftersom all mark ovanför odlingsgränser utgör någons samebys betesområde innebär detta en dubbelregistrering. Den mark som är upplåten för upplåtelselagen är registrerad som del av samebyarnas licensområden. I är enligt uppgift från målsättningen att hälften av den kronomark som det är möjligt att jaga älg på skall vara tillgänglig för ortsbornas älgjakt och hälften skall sparas för samebymedlemmarnas älgjakt. Detta skulle man uppnå genom att upplåta 1 407 558 ha för ortsbornas älgjakt. Arealen motsvarar av den del av kronomarken ovan odlingsgränsen som inte är nationalpark, naturreservat eller mark som är fredad från jakt. för älgjakt till ortsbor. Inom är älg- jakten uteslutande förbehållen samerna. Skälet till att skulle motsvara en hälftenfördelning är att en betydande del av den mark som inte är föremål för upplåtelser är närmast att betrakta som jaktliga impediment sett ur ett älgjaktsperspektiv. Sammanfattningsvis betyder detta följande: All mark ovanför odlingsgränsen utgör någons samebys betesområde. Varje samebys betesområde är ett registrerat licensområde för samebyn. Sameby- medlemmarna kan jaga och fiska ensamma på utmark i den del av sitt betesområde som inte är upplåten åt ortsborna, vilket enligt uppgift från skulle motsvara hälften av kronomarken. På övrig kronomark har både samebymedlemmarna och ortsbojaktlagen jakt- rätt, samebymedlemmarna enligt rennäringslagen och ortsborna på grund av statens upplåtelse. Därtill kommer att av marken ovan odlingsgränsen är privatägd. På denna mark har den privata markägaren och samebymedlemmarna jakträtt. Samebymedlemmar- nas jakträtt begränsas dock vidare även av särskilda villkor som läns- styrelsen beslutar om. I samebymedlemmarnas licens ingår det som ett villkor bl.a. följande för jakt ovan odlingsgränsen. 1.Samebyns tilldelning enligt licensbeslut skall i huvudsak fällas på statens mark och i första hand på den del som inte upplåtits till andra jägare för älgjakt. Samebyns medlemmar har även möjlighet att fälla älgar från samebyns tilldelning inom upplåtna jaktområden samt på enskild mark. I sådant fall åligger det samebymedlemmen att före jakten ta kontakt med jaktledaren på upplåtelseområdet eller på den enskilda marken så att samordning av jakten kan ske på ett från säkerhets- och viltvårdssynpunkt tillfredställande sätt. 2.Från samebyns tilldelning skall avräknas det antal älgar som enskilda samebymedlemmar fäller när de ingår som medlemmar i jaktlag på annat registrerat licensområde inom samebyn. Det åligger företrädaren för samebyns licensområde att tillse att rapportering av avskjutning från de samebymedlemmar som fällt älg sker så att tilldelningen enligt licens- beslut ej överskrids. Därutöver styr även jakten genom att besluta om varje grupps tilldelning av älg, alltså högsta antalet vuxna djur som får skjutas under en jaktsäsong. Detta beslut skall också som redo- visats ovan föregås av ett samråd. I har i praktiken överlämnat beslutsrätten om tilldelningen till samråds- förfarandet. I det lokala samrådet lämnas ett förslag om älgtilldel- ningen till respektive grupp. Förslaget granskas av viltvårdsnämnden, som accepterar det om det finns en enighet om förslaget. Länssty- relsen fastställer därefter formellt förslaget. Om samebymedlemmar- na skulle reservera sig mot ett förslag i det lokala samrådet innebär det inte att det saknas enighet, eftersom samebymedlemmen inte är en fullvärdig medlem i samrådet utan endast adjungerad. I har som redan nämnts i kapitel 1 älgtilldelningen prövats rättsligt. i tilldelade jakt sameby 11 vuxna älgar och 11 kalvar, vilket motsvarade av det totala antalet tilldelade djur. I målet anförde läns- styrelsen att tilldelningen skett efter en skälighetsbedömning samt att procenttilldelningen varierade för olika samebyar. Samebyn över- klagade och gjorde gällande att den hade rätt till samtliga älglicenser på kronomark samt till på den privata marken inom samebyns renskötselområde. Länsrätten beslutade att samebyn skulle tilldelas av samtliga jaktlicenser i det renskötselområdet. Kammarrätten fastställde i dom länsstyrel- sens tidigare beslut. Rätten hänvisade till att beslut var i linje med tidigare beslut, för vilka prövningstillstånd i kam- marrätten inte tidigare beviljats. Som anförts tidigare föreligger det ingen juridisk skillnad mellan samebymedlemmarnas jakt- och fiskerätt i sig ovanför eller nedan- för odlingsgränsen.