sou · GTB356 · 2006-01-01 00:00:00 — sammanfattar relevansen i sina fynd: Jag menar att omständigheterna jag iakttagit i fallstudieanalysen; bety- delsen av förekomsten av resurspersoner, gruppens förmåga att upp- träda som en kollektiv aktör samt tillgången till länkar till kommunen, är resultat som inte är avhängiga den sverigefinska gruppen, tiden och rummet händelseförloppen utspelade sig i utan borde vara generellt giltiga för etniska minoriteter i andra kontexter (Ibid:209). Och vilka konsekvenser det borde få för synen och arbetet med social representation: Studien visar på nödvändigheten av ett vidgat representationsbegrepp som tar fasta på representationens betydelse också på andra arenor än de lokala och nationella parlamenten. Resultaten bekräftar slutsatsen att invandrare förändrar politiken men detta görs utifrån flera olika in- flytandekanaler och inte enbart, eller kanske ens främst, genom när- varo i de politiska beslutande församlingarna (Ibid:195). Det finns något fler undersökningar som analyserar vilka konse- kvenser en ökad representation av kvinnor kan ha inneburit. (1992) har i sin avhandling försökt kartlägga vad det betyder konkret för den norska politikens innehåll, att fler och fler kvinnor finns inom topp-politiken. Analysen av intervjuerna med kvinnliga riksdagsledamöter tyder enligt Skjeie på att kvinnliga toppolitiker tenderar att ge sig när deras intressen står i konflikt med partiets. Särskilt svårt motstånd upplevde flera kvinnor att de mötte när det gäller s.k. kvinnofrågor. En av de intervjuade riksdagsledamöterna uttryckte det så här: There is still a bias in the distribution of power. It is men who distri- bute the various positions. This is a closed system. You need to be strong indeed to push women´s policies. Those who do see that it do- esn´t pay off. Then they stop. You do not get real influence, or im- portant positions. You´re placed in a corner. (Ibid:123). Enligt Skjeie är detta tydliga tecken på att en ökad representation i sig inte behöver leda till ett jämlikt politiskt klimat eller att en po- litik som tillvaratar kvinnors intresse inte verkar öka bara för att fler kvinnor finns representerade. I en genomgång av annan empi- risk forskning som Skjeie hänvisar till återfinns samma svaga effekt på den förda politiken (Ibid:123). Vad beror denna tröghet på? Skjeie försöker besvara frågan ge- nom att hänvisa till att kvinnor blir stigmatiserade i politiken: They [reports on stigmatizing] are tied directly to the question of use and abuse of organizationally based power. They refer to agents we might identify who distribute rewards and punishments according to compliance. Provided from within a setting where gender ratios now approach equality, reports on stigmatizing clearly downplay the im- portance of numbers. They imply that a change in mere membership ratios does not influence the informal power structure of the organi- zation (Ibid:124). Undersökningen om förändring av den faktiska politiken bygger i huvudsak på en analys av kvinnopolitiska frågor i sex partiers po- litiska program mellan 1973–1989. Skjeie ser en viss förändring av politiken i relation till en ökad representation av kvinnor i riksdag och regering. Det är naturligtvis svårt att veta om dessa föränd- ringar enbart beror på en högre representation av kvinnor i riks- Skjeie menar att delar av dessa förändringar bör ses i ljuset en vänster/högerpolitik. De två socialistiska partierna har i större utsträckning förändrat sin politik i linje med vad Skjeie identifierat som i kvinnors intresse, men det är också i dessa partier som den manliga dominansen varit minst. De borgerliga partierna har också de haft en relativt sett god representation av kvinnor, främst och en del kvinnopolitiska frågor har också funnits med i de borgerliga partiernas program (t.ex. barnomsorg). Här verkar det dock som om en politik som utgår från kvinnan som moder, snarare än som lönearbetare varit dominerande vilket inneburit att den borgerliga politiken varit inriktad på politik som underlättar mödrars vardag snarare än ett ekonomiskt oberoende (Ibid:176). I har (1994) i sin avhandling och kvinnors intressen analyserat kvinnors representation i så- väl partipolitik som intresseorganisationer. Genom att undersöka kvinnorepresentationens utveckling i riksdag, regering, statliga sty- relser och några av de större intresseorganisationerna visar vilka mekanismer som främjar eller hindrar kvinnors deltagande. En slutsats är att det demokratiska/parlamentariska systemet har varit mer öppet än det korporativa. Kvinnors representation är bättre inom partipolitiken än bland fackliga organisationer. Av analysen framgår också att det är långt kvar till en jämställd representation. Flera andra forskare har visat hur den manliga i politiken exkluderar kvinnors deltagande och präglar formuleringen av poli- tiska frågor. Se t.ex. (2002) och Lindvert (2002). har i flera studier undersökt kvinnors repre- sentation i politiken. I sin avhandling andra sida: Om kvinnorepresentation i riksdag (1998) undersöks eventuella förändringar av politiken i relation till en ökad kvinnorepresenta- tion. Liksom undersökningar (ovan) undersöks frå- gan både genom intervjuer med riksdagsledamöter och genom en analys av officiella dokument. Wängnerud använder dock val- manifest och partiledardebatter. Politikernas egen bild av förändring av politiken som konsekvens av en ökad representation av kvinnor är tydlig om än något delad. av de tillfrågade kvinnorna ansåg att det egna partiet ändrat ställning i vissa sakfrågor på grund av en ökad representa- tion, medan av männen svarade detsamma. områden som av politikerna själva identifieras som föremål för för- ändring är jämställdhet, familjepolitik och socialpolitik. Wängnerud gör sedan en jämförelse med vilket utrymme dessa frågor haft mellan 1921–1944, alltså av hög manlig representation. Hon kommer fram till två saker; för det första hade dessa frågor ett visst utrymme i partierna redan innan kvinnors re- presentation började öka. Däremot ser Wängnerud att utrymmet för dessa frågor har ökat . har utrymmet för kvinnopolitiska frågor fördubblats och samt ännu tydligare mitten av har en stabilisering av frå- gans position på dagordning kunnat skönjas. Vid en enkätundersökning med riksdagsledamöter om politiska prioriteringar ((1) inför stundande val, (2) personligt intresse samt (3) viktig framtidsfråga) framträder ett mönster som bekräftar ovan resultat. Kvinnliga riksdagsledamöter prioriterade omsorgs- politik före andra frågor. I en sammanfattning av andra försök att undersöka sociala grup- pers ståndpunkter finns tendenser i olika sakfrågor som kan härrö- ras till grupptillhörighet. T.ex. uppvisade män något mindre stöd för barnbidrag och mer stöd för EU än kvinnor (SOU 1999:64). Wängnerud menar att kvinnor generellt har lägre intresse för po- litik än män men att intresset ökat i takt med att kvinnopolitiska frågor satts på agendan. Kan vi då dra samma slutsats när det gäller väljare och förtroendevalda med invandrarbakgrund? Kommer en högre representation av kvinnor och män med utländsk bakgrund att leda till en förändring av politiken, en politik som bättre tillva- ratar invandrares intressen? Kommer detta också att resultera i ett högre valdeltagande? Detta är frågor som den framtida forskningen får söka svar på, men det verkar som att det låga valdeltagandet bland invandrare delvis beror på att politikerna driver frågor som inte förmår representera olika grupper av invandrares intressen. 4.3Representation i den politiska sfären Få resultat inom parlamentsforskningen världen över är så välbelagda som att valda representanter inte avspeglar sina väljares sociala karak- teristika särskilt väl. Parlamentariker världen över tenderar att komma från mer privilegierade miljöer än de flesta av sina väljare (SOU 1999:64, s. 41). Trots enigheten hos allmänheten, politiker och forskare, om vikten av (ökad) representativitet och de uttalade ambitionerna hos de politiska partierna visar en hastig blick på offentlig statistik en kraftig överrepresentation av svenskfödda politiker i politiken. Detta gäller på alla nivåer; riksdag, landstings- och kommun- fullmäktige. Tabell 4.1 Andel utlandsfödda av de förtroendevalda i kommun- och 1979–2002 i relation till andel av befolkningen (procent). 7,5 (1980) Källa: , 2005; SCB, 2004 4.3.2Underrepresentation enligt hierarkiskt mönster (2005) har i sin avhandling undersökt hinder och möjligheter för invandrare att rekryteras till förtroen- deuppdrag. Utgångspunkten är en statistisk analys av tänkbara bakgrundsvariabler som t.ex. utbildning, sysselsättning, ålder, tid i partiet och kön. När hon sedan undersöker var personer med ut- ländsk bakgrund är födda framträder ett mönster av etnisk hierarki (tabell 2). Hon finner alltså att denna etniska hierarki har en själv- ständig förklaringskraft (skillnaderna består trots att man kon- stanthållit för de andra bakgrundsvariablerna). invandrare har högst representation (näst med 1,04) medan Europeiska (utanför EU) och utomeuropeiska invandrare har lägst representation. Tabell 4.2 Grupprepresentation bland förtroendevalda i kommu- nerna från varierande födelseland 2003. EU (utom ) Källa: (2005). Anmärkning: Representationskvoten visar kvoten mellan varje grupps andel av de förtroendevalda och dess andel av den valbara befolkningen. Proportionerlig representation, det vill säga att en viss grupps andel av de förtroendevalda är lika stor som dess andel i befolkningen, ger en representationskvot på 1. 4.3.3Nominerade, valda och avhoppade Statsvetaren tar som utgångspunkt den ojämlika representationen mellan invandrare och svenskar i valen till kommunfullmäktige 1985, 1988, 1991, 1994 och 1998 i hela . undersöker relationen mellan nominerade och valda och resultaten visar att var fjärde svensk som nomineras blir vald. Där- efter följer en hierarki som placerar var femte nordisk invandrare på vald plats, var sjätte europeisk invandrare, medan endast var åt- tonde utomeuropeisk nominerad blir vald. Att svenskar vinner mer på ett lyckat val för partiet och om- vänt, att invandrare förlorar mer på om det går dåligt, tyder också på att invandrare nomineras på sämre platser än svenskar. Jo- menar att denna exkludering är systematisk och sker ge- nom partiernas nomineringsprocesser. Exkluderingen är också kontinuerlig, vilket visar att partierna återskapar samma systema- tiska exkludering val efter val (, 1999). Enligt SCB:s statistik över riksdagsvalen 2002 visar det sig att ut- rikes födda utanför har svårast att få mandat. av de nominerade inrikes födda fick ett mandat, medan endast 2 pro- cent av de nominerade som var födda utanför fick mandat. Nominerade till riksdagsvalet som är födda i med båda för- äldrarna födda utomlands (s.k. andra generationsinvandrare) ut- gjorde , medan blev valda (SCB, 2003). Att per- soner födda i med utländska föräldrar också är underrepre- senterade är en indikation på att representationsfrågan inte endast är en fråga om tid i landet. Detta har också visats i andra undersök- ningar (och , 2000). Vid valen 2002 var av de nominerade kandidaterna till riksdagsvalet födda utanför (11,av befolkningen), men blev valda (dock en ökning års val utrikes födda) (SCB, 2003). En annan oroväckande tendens är att omsättningen i kommun- fullmäktige i exemplet varierar kraftigt mellan utrikes födda och inrikes födda. av inrikes födda sitter mer än en mandatperiod medan av utrikes födda leda- möter gör det samma (Khakee & , 2003). Detta kan vara ett tecken på att politiker med invandrarbakgrund exkluderas också sedan de blivit invalda i fullmäktige och därför antingen själv- mant väljer att inte ställa upp till nästa mandatperiod eller att de flyttas längre ned eller stryks helt från nomineringslistorna. Forskning om kvinnors avhopp i kommunalpolitik antyder att avhoppen beror på de förhållanden som råder i politiken och inte brister hos kvinnor (tid, intresse, kunskap m.m.). Politikens kultur och behandlingen från vissa manliga kollegor, snarare än brister hos kvinnor, verkar erbjuda större förklaringsvärde till varför kvinnor i större utsträckning hoppar av sina politiska uppdrag än män (Pin- cus, 1995). Andra förklaringar till fler avhopp bland utrikes födda politiker kanske kan finnas i den enkätundersökning bland förtroendevalda1 som gjorts av Kommittén om hot och våld mot förtroendevalda (2005). Den visar att av svenskfödda landstings- och kommunpolitiker svarat ja på frågan: Har du själv, i din egenskap av förtroendevald, blivit utsatt för trakasserier, hot eller våld efter valet ? Samma frekvens gäller för nordiska invand- rare, medan av invandrare födda utanför svarade ja på den frågan. Det visar sig också att incidenterna skiljer sig åt. Utlandsfödda ledamöter utsätts oftare för anonyma gärningar än svenskfödda. Utlandsfödda uppger oftare att gärningarna kommer från höger- extrema grupper medan svenskfödda verkar utsättas av missnöjda medborgare. Utlandsfödda uppger också i större utsträckning att de upplevt att gärningens motiv var att påverka den som utsätts att sluta arbeta politiskt, medan betydligt fler svenskfödda upplevde att motivet var att påverka till konkret åtgärd eller beslut i en sak- fråga (Ibid:13) När det gäller kön finns inga stora skillnader på kommun- och landstingsnivå, medan skillnaderna är större på riksdagsnivå. Tyvärr har Kommittén inte gjort någon samkörning mellan variablerna kön och etnisk bakgrund. 4.3.4Etnisk hierarki i beslutshierarkin Att undersöka representation innebär också att titta på hur många politiska uppdrag politikerna har. (2005) finner ett etniskt hierarkiskt mönster i antal uppdrag som politikerna har. Politikerna som är födda i , och har flest uppdrag, sedan kommer personer från Öst- och samt och minst antal uppdrag har politiker födda i eller . En annan intressant aspekt är att titta på vilka positioner inom den politiska organisationen som de förtroendevalda finns. och visar i sina analyser att såväl äldre som svenskfödda är överrepresenterade på positioner med hög status; i kommunstyrelsen och på nämndernas presidieposter. Dessa skill- nader kvarstår när de kontrollerar för andra bakgrundsfaktorer (, 2003:39–42). (2005) kommer till samma resultat. Däremot har hon även undersökt var de utrikes födda politikerna är födda. Samma mönster framträder som antal uppdrag (refererad ovan). Personer från eller (enligt lägre i samhällets etniska hierarki), har i mindre utsträckning högstatus- uppdrag. (Ibid.). Även när hon i analyserna kontrollerar för vari- abler som medlemstid i partiet och sysselsättning (hel/inte heltid) uppvisar position i den etniska hierarkin ett förklaringsvärde. Här finns alltså tecken på en etnisk hierarki inom beslutshierarkin. Ge- nom att jämföra representationen av utrikes födda (1993, 2000 och 2003) visar att den påverkan som et- nisk bakgrund har för innehav av uppdragen med hög status också består . har i sin analys års kommunalval uppmärksammat att av utrikes födda kommunpolitiker är dubbelt så många ersättare som ordförande (, 2003:9). Khakee och (2003) som studerat representativitet i finner också att det finns en beslutshierarki. Inte bara i kommunfullmäktige utan också när man undersöker tjänstemän i den kommunala organisationen. Enligt författarna blir den svenska dominansen tydligare ju högre upp i verksamhets- strukturerna man kommer. För utförligare resonemang och statistiska beskrivningar av re- presentation, se (2005), (2003). 4.4.1Orsaker till (hierarkisk) underrepresentation Merparten av forskningen som undersökt representationen av po- litiker med invandrarbakgrund i politiska organ (och även valdelta- gande) söker efter förklaringar hos invandrarna själva. Här in- tresserar sig forskare för aspekter hos invandrare såsom politiskt intresse, ekonomiska och tidsmässiga resurser och språkkunskaper för att förklara låg representation. Detta sätt att söka förklaringar för ojämlik representation har emellertid mött allt starkare mot- stånd . Kritiker menar att detta följer en logik som närmast kan beskrivas med den numera klassiska blaming the vic- tim-logiken (, 1976). Denna logik innebär att den som saknar tillgång till resurser och lever under ojämlika förhållanden, ställs till ansvar för sin situation. Själva orsaken söks i Deras beteende, kultur m.m. Flera svenska forskare har kritiserat detta genom att medvetet vrida perspektivet från invandrarna till majo- ritetssamhället och dess institutioner och snarare fokusera det po- litiska systemets tillkortakommanden och lyft fram strukturell dis- kriminering som förklaring till lågt politiskt deltagande (, 1991; , 1999; , 2005). Liknande slutsatser har framkommit i feministisk forskning. Här kritiseras forskning som försöker förklara kvinnors under- representation i politiken med bristande egenskaper hos kvinnor. Forskare menar att det istället handlar om att den manliga utesluter kvinnor redan i formuleringen av politiken och att kvinnor skuldbeläggs för att inte engagera sig (se t.ex. , 2002; Lind- vert, 2002; , 1994). (2005) studerar i sin avhandling frågan om deltagande och demokrati i ett vidare perspektiv genom att flera arenor studeras tillsammans; partipolitiken, nyhetsmedierna och populärkulturen. Det analyserade materialet är bl.a. formella inter- vjuer och informella samtal, fokusgruppssamtal, deltagande obser- vation samt innehålls- och diskursanalys. visar på detta sätt de metodologiska begränsningarna i att enbart fokusera på det formella parlamentariska systemet. Politiken görs på en rad olika arenor och formuleras av fler aktörer än de som ryms i traditionella analyser. Han kritiserar den traditionella demokratiforskningen som genom underförstådda föreställningar definierat vad som är normalt vilket pekar ut det som inte ryms inom detta normala. Genom detta perspektiv synliggör han komplexiteten i de exklu- deringsprocesser av invandrare i politiken som skapar en reserverad demokrati. Han menar att exkluderingen från politiken gör att in- vandrare intar en reserverad hållning gentemot den svenska de- mokratin. Att vara invandrare i politiken betyder också ofta förvänt- ningar på att representera alla invandrare, vilket kanske är den lo- giska följden av ett representationstänkande baserat på en identi- tetspolitik. Detta upplevs som absurt hos flera av de intervjuade personerna (Ibid.). (2005) har studerat rekryterings- processen inom partierna och kommer fram till ett till synes mot- sägelsefullt resultat. Hon finner här att etnisk hierarkisk inordning har en självständig positiv effekt. Ju längre ned i den etniska hierarkin desto större sannolikhet att per- sonen ur gruppen erhåller förtroendeuppdrag utan någon kvalifice- ringstid i partiet. Av de utlandsfödda kandidaterna tycks alltså parti- erna vara mest intresserade av att direktrekrytera personer födda i och . Allra minst intresse ägnar partierna i den här situa- tionen personer födda i , övriga och . Detta skulle kunna tolkas som ytterligare ett tecken på att partierna är måna om att visa väljarna att det finns företrädare med invandrar- bakgrund i organisationen, något som görs lättare om kandidatens yttre på något sätt vittnar om invandrarbakgrunden. Kandidaterna be- döms av partierna ha effekten att locka nya väljare. (Ibid:202–203) 2 Skillnaden är inte signifikant, men ändå intressant då alla de andra analyserna uppvisat motsatta (signifikanta) resultat. Studien av kommunfullmäktigevalen visar att den etniska hierarki- variabeln inte heller har någon effekt. Däremot framträdde den etniska hierarkivariabeln i tillsättningen av nämnduppdrag (alltså partiernas interna val). Här prioriteras personer som befinner sig högt upp i den etniska hierarkin. Författaren resonerar kring orsakerna till dessa skillnader och kommer fram till att partierna sannolikt tror att de vinner röster på att (på vallistorna) föra fram personer med invandrarbakgrund, medan invandrarbakgrund inte förväntas tillföra något (eller för- väntas vara negativt) i det interna partiarbetet. 4.4.2Erfarenheter av diskriminerande strukturer i politiken och landstingsförbundet (2004) har undersökt erfarenheter av diskriminering bland förtroendevalda. Med hjälp av fokusgrupper (12 st.) har intervjuer genomförts med totalt 50 politiker med invandrarbakgrund i , och . Studien visar att i princip alla politiker med invandrar- bakgrund har mött och möter motstånd som kan relateras till deras invandrarbakgrund. Rapportförfattarna drar slutsatsen att flera till synes medvetna och omedvetna tekniker används för att exkludera politiker med invandrarbakgrund. Uttryckliga och synliga tekniker är vanliga i vissa sammanhang; förlöjligande, t.ex. att skratta åt någon som bryter på ett visst sätt och osynliggörande, t.ex. att vissa nonchale- ras när de talar genom att de andra i gruppen vänder sig bort. Jag gick med i föreningen 1998 och då var det ingen som ens ville skaka hand med mig (Ibid:11). Andra mer subtila härskartekniker förekommer också. Ofta kom- bineras de mer subtila förtryckarteknikerna med en falsk öppenhet. Mångkulturella fester anordnas för att skapa ett välkomnande kli- mat, men här diskuteras inte politik utan snarare mat och dans. Po- litikerna upplever att de görs till ett pittoreskt exotiskt inslag. Man ordnade tillställningar med dans och musik, men det fick inte vara politik. Det hela var väldigt fint och väldigt roligt. Men när det gällde att fatta beslut försvann alla människor och det blev en etnisk homo- gen grupp som skulle fatta alla besluten. Ett annat exempel på falsk öppenhet är att personer med ovanliga namn tillfrågas för att stå på partiernas valsedlar men ofta på en icke valbar plats. I mitt parti är invandrare en bristvara och därför vill man ha fler med konstiga namn på vallistorna för att visa att man har god representation i partiet (Ibid:15). En annan politiker uttrycker det så här: känner jag mig som ett alibi på något sätt. Jag tror att några vill ha med vissa på grund av deras konstiga namn bara för att det ska se bra ut (Ibid:16). Samma resultat har framkommit i andra undersökningar (se t.ex. , 1999) Flera av de intervjuade vittnar om att de har förväntningar från det omgivande samhället att de ska vara ombud för alla invandrare. Vissa har fått det direkt uttalat av svenska partikamrater. (och landstingsförbundet, 2004) Samma resultat finns i (2005). De få som ändå lyckas bli valda eller får uppdrag vittnar om att de känner sig som ständigt påpassade eller att ingen tror att de ska kunna uträtta nåt viktigt. Ofta gör exkluderingen att det blir mycket svårt att avancera och de mindre inflytelserika nämndsupp- dragen har en tendens att bli permanenta. Man måste visa att man är duktig. Namnet, färgen och utseendet skapar alltid en misstänk- samhet (och landstingsförbundet, 2004:29). Kommentarer om att inte vara känslig eller krav på anpassning till den svenska möteskulturen blir medel för att utestänga och bibehålla privilegier i gruppen. blir krav på anpassning ett sätt att förflytta ansvaret från gruppen till den individ som utsätts, s.k. blaming the victim-logik. Att de som lyfter fram erfarenheter av diskriminering och rasism ifrågasätts och anklagas för överdrifter, känslighet eller miss- förstånd är enligt flera forskare ett sätt att förneka och förflytta skulden. Detta är undersökt i av bl.a. och , (2002) och i av Essed (1991). Liksom i andra studier verkar det som om det finns outtalade normer för hur den ideala politikern ska se ut och uppträda (se av- snitt 4.4.4), vilket reproducerar rådande maktförhållanden. De vita männens privilegier får med sina maktpositioner möjlighet att åter- skapa sin position. Detta har kallats homosocial kloning (Essed & , 2002). Det verkar alltså som att partierna är medvetna om sin bristande representation av politiker med invandrarbakgrund och att en ök- ning kan innebära en ökad legitimitet och styrka bakom de uttalade ambitionerna om en ökning av andelen med invandrarbakgrund.