sou · GTB327 · 2006-01-01 00:00:00 — Mot bakgrund av långa kust och möjligheten att landa stora delar av fångsterna var som helst och när som helst är möjlig- heterna att kontrollera fisket begränsade. platser där fisk får landas till ett visst antal hamnar underlättar kontrollen av fisket, framför allt genom att landningarna kanali- seras till ett färre antal platser. De som landar på icke tillåtna ställen blir också lättare att upptäcka eftersom de lastar av sin fisk på en plats där det inte alls är tillåtet. Att begränsa antalet hamnar där fisk får landas skulle även innebära fördelar från arbetsmiljösynpunkt för då de kan satsa resurserna till en förbättrad arbetsmiljö till färre anläggningar. kan stöd t.ex. erhållas från Fonden för fiskets utveckling för investeringar i anläggningar och utrustning i syfte att förbättra förhållandena vid landning samt vid beredning och lagring av fiskprodukter i hamnarna och för att förbättra säkerheten på kajerna vid lastning eller landning av produkter. Ett begränsat antal hamnar innebär sannolikt en mer kostnads- effektiv kontroll, såväl med hänsyn till kontrollaspekterna som till arbetsmiljöaspekterna. Det är dock viktigt att komma ihåg att en åtgärd av detta slag inte hindrar de som vill gå utanför de offentliga kanalerna att landa sin fisk på andra ställen än där det är tillåtet. kommer därför att behöva stickprovsvis kontrollera andra land- ningsplatser än de valda hamnarna också. Det riskanalysbaserade arbetet bör kunna leda till en uppfattning om vilka landningsplatser som det är av särskild vikt att övervaka. råder det begränsningar för i vilka hamnar det är tillåtet att landa vissa fångster. Motiven för dessa begränsningar är också att det är fördelaktigt från kontrollsynpunkt med vissa utpekade hamnar. De begränsningar som redan införts har beslutat om med stöd av 2 kap. 7 § och 5 kap. 7 § förordningen om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen. Fiskeri- verket kan med stöd av de nämnda bestämmelserna även besluta om ytterligare begränsningar i antalet tillåtna landningshamnar. Som central förvaltningsmyndighet för fisket har goda kunskaper om hur fisket bedrivs, utvecklingen inom fiskerinäringen och de regionalpolitiska aspekter som är förenade med att bevara bl.a. ett levande småskaligt kustfiske. Det är därför enligt utredningens uppfattning lämpligast att beslu- tar om vilka hamnar som ska väljas ut. Vid valet bör beaktas: Att inga regionalpolitiska konsekvenser uppstår. Vilka hamnar som är fördelaktigast att välja från kontrollsyn- punkt. Effekterna för fiskerinäringen. Vid bedömningen av vilka hamnar som är fördelaktigast att välja från kontrollsynpunkt ska samråda med Kustbevak- ningen i enlighet med 5 kap. 7 § förordningen om fisket, vatten- bruket och fiskerinäringen. Utredningen föreslår att ett egenkontrollsystem bör prövas för kvalitetskontrollen. bör få i uppdrag att utforma ett sådant system i samråd med fiskerinäringen och . Utredningen bedömer att det från effektivitets- och kostnadssyn- punkt är intressant att införa ett egenkontrollsystem för delar av fiskerikontrollen. Utredningen har identifierat kvalitetskontrollen som en möjlig kandidat för ett sådant system. I kvalitetskontrollen finns det rimligen incitament för näringen att själva kontrollera fisket och i så stor utsträckning som möjligt slippa myndigheternas kontroller. Om denna del av fiskerikontrollen kan förenklas och minska i omfattning för de ansvariga fiskerikontrollmyndigheterna kan de resurser som läggs ner på kvalitetskontrollen frigöras och användas för andra typer av kontroll som riktar sig mer direkt mot att bevara fiskeresursen. Enligt utredningens bedömning är det förenligt med att utföra kvalitetskontrollerna genom ett egenkontroll- system, under förutsättning att kontrollerna utförs i tillräcklig omfattning (såväl i antal som i geografisk spridning). Andra länder inom EU har redan prövat liknande lösningar för kvalitetskon- trollen. servicetrappa finns som möjlig modell för ett egen- kontrollsystem men måste givetvis anpassas efter fiskets förut- sättningar. Utredningen föreslår därför att ett egenkontrollsystem bör prövas. Det bör uppdras åt att utforma ett sådant system i samråd med fiskerinäringen och . Till dess att egenkontrollsystemet har implementerats föreslår utredningen att kvalitetskontrollen flyttas över från Kustbevak- ningen till . Se kapitel 12. 13.6.1Viktiga komponenter i ett egenkontrollsystem Enligt utredningens uppfattning är följande komponenter viktiga i ett egenkontrollsystem: Att informationsutbytet ökar och att man lyckas etablera ett förtroende mellan kontrollmyndigheterna och näringen: Att systemet bygger på ett gemensamt arbete mellan kontroll- myndigheterna och fiskerinäringen, under vilket lämpliga s.k. kontrollpunkter identifieras (vilka moment som ska vara föremål för egenkontroll och hur denna kontroll ska redovisas och rapporteras till kontrollmyndigheterna). Att systemets utformning/organisation är relativt enkel. Att systemet leder till vissa lättnader för fiskarna, t.ex. att mindre pengar, arbete eller tid behöver läggas ner på kontroll så att införandet av ett egenkontrollsystem inte leder till en dubblering av kontrollen (dvs. att antalet kontroller genom- förda i statens regi minskar i takt med att egenkontrollen ökar). Att kontrollmyndigheten kontrollerar (stickprovsvis) att egenkontrollen fungerar. Att systemet innehåller nödvändiga sanktionsmöjligheter mot dem som bryter mot fiskebestämmelserna. Den kvalitetskontroll som utförs kan inte enbart förläggas till de stora fiskauktionerna. I finns det nämligen inte något krav på att första försäljningen av fisk ska ske genom en fiskauktion. I praktiken är det endast av konsumtionsfisken som säljs genom auktionssystemet. En möjlig förebild för ett egenkontrollsystem kan vara så kallade servicetrappa. Servicetrappan har utvecklats av i nära samarbete med en referensgrupp i vilken myndigheter och näringslivsorganisationer har ingått. Servicetrappan vänder sig till alla importörer och exportörer, oavsett storlek och bransch och den erbjuder företagen en enklare tullhantering under förutsättning att företagen kvalitetssäkrar sina tullrutiner. Företag som har nått en god kvalitetssäkring blir certifierade och certifierade företag får en ökad service och en förenklad tullhantering (enklare och effektivare hantering vid gränspassage). Servicetrappan består av fem steg. När man nått det högsta trappsteget har man ett välutvecklat internt kvalitetssystem. Sådana företag ser inte någon större anledning att genomföra fördjupade kontroller mot. I steg 1 placeras icke kvalitetssäkrade företag som inte har något av tillstånd, till exempel kredittillstånd eller hemtag- ningstillstånd. Företag som befinner sig på steg 1 blir utsatta för vanliga varu- och dokumentkontroller. På steg 2 återfinner man icke kvalitetssäkrade företag som har ett eller flera tillstånd av . I övrigt gäller samma sak som för företag på steg ett, nämligen att tullhanteringen kommer att fungera som . På steg 3 hamnar företag som har kvalitetssäkrat minst en tullrutin. För att hamna på steg tre krävs ett aktivt agerande från företagets sida, genom att det lämnar in en ansökan om upp- flyttning i servicetrappan. Företaget har möjlighet att fritt välja vilken eller vilka tullrutiner det vill kvalitetssäkra. När kvalitets- säkringen är klar kommer det endast att vidtas åtgärder i det varuflöde som inte är kvalitetssäkrat. Tullen ska med andra ord inte behöva kontrollera det kvalitetssäkrade godset och det kan därför ske en smidig gränspassage. Ett företag som finns på steg 4 har kvalitetssäkrat alla sina tullrutiner. och företaget går tillsammans igenom tull- rutinerna för att skapa en unik tullhantering för företaget. Före- taget får ett närmast totalt ostört godsflöde. På steg fem finns företag som har en spårbarhet på artikelnivå i sina system. Utredningen anser att de incitament servicetrappan ger för näringen att öka spårbarheten för sina produkter är särskilt intressant för fiskerikontrollen. En riktning mot en ökad spårbarhet är betydelsefullt för att ytterligare öka effektiviteten i fiskerikontrollen. 14Samlade konsekvenser av utredningens förslag Enligt 14–16 §§ kommittéförordningen (1998:1474) ska en utred- ning redovisa kostnadsberäkningar och konsekvensbeskrivningar. Utredningen har använt sig av verksförordningens (1995:1322) metod och krav för konsekvensutredning i samband med utfär- dande av föreskrifter och allmänna råd. I verksförordningen stadgas i 27 § att förslag, problem, effektkedja, berörda och kostnader ska beskrivas och analyseras för att en konsekvens-utredning ska anses utförd. Förslagen framgår av kapitel 12 och 13. Problemen beskrivs dels i kapitel 12 och 13 men också i olika delar av kapitel 7–11 vilka innehåller utredningens utvärdering. Effektkedjan för fiskerikontrollen framgår av kapitel 7. Denna har utgjort utredningens analysmodell för resultatanalysen av kon- trollen. Utredningens förslag syftar till att stärka effektkedjan i flera avseenden. Förslagens effekter framgår av respektive förslag i kapitel 12 och 13. I det följande beskrivs kort förväntade konse- kvenser, berörda och kostnader. 14.1Ekonomiska konsekvenser och effektiviseringar Utredningen bedömer att medel i storleksordningen bör flyttas från ramanslag (7:1) till ramanslag (43:8) i syfte att täcka den ändrade inrikt- ningen på fiskerikontrollen som utredningen föreslår. Genom en kontroll i senare led skapas förutsättningar att effektivisera kon- trollen bland annat genom att informationsinhämtningen till det riskanalysbaserade kontrollsystemet ökar men också genom att förutsättningarna för att få avsättning för olagligt landad fisk mins- kar. Detta bidrar till en avsevärt effektivare kontroll enligt utredningens bedömning. Vidare bedömer utredningen att en viss omfördelning bör kunna ske från den sjöbaserade kontrollen där Samlade konsekvenser av utredningens förslag kostnaderna är högre och effektiviteten bedöms som lägre än vid den landbaserade kontrollen. har en verksamhet som omfattar flera politikområden. För att kunna beskriva sin verksamhet och fram- förallt de synergieffekter som finns, har valt en mycket komplicerad redovisningsmodell vilket gör det svårt att jämföra kostnaderna för verksamhet med andra myndigheters kostnader. Modellen bygger på att huvuddelen av kostnader är gemensamma för samtliga berörda politikområden. Varje neddragning av resurser leder därför med automatik till effekter för samtliga verksamheter. Modellen kan därför bidra till inlåsningseffekter vilket utredningen anser är olyckligt. Om resurser tas från leder modellen till att andra politikområden drabbas. Utredningen anser dock att möj- lighet till flexibla lösningar och omprioriteringar alltid måste finnas. Utredningens förslag medför en omfördelning av resurserna för den svenska fiskerikontrollen så att kontrollen genomförs där den ger störst effekt. Utredningens förslag i kombination med det pågående effekti- viseringsarbetet består bland annat av: ett tydliggörande av verksamhetsgränserna, förbättrade rutiner för styrning och uppföljning, framtagande av resultatmått för verksamheten, en fiskerikontroll i regi som bedrivs också i senare led än vid landning (auktioner, beredningsindustrier och i distributionsledet), att pröva ett egenkontrollsystem för kvalitetskontrollen, ett utvecklat riskanalysbaserat system, begränsade landningshamnar, och en förbättrad samverkan. Sammantaget medför dessa förslag samt redan pågående utvecklingsprojekt effektiviseringar inom kontrollen. Genom den effektiviserade kontrollen kommer möjligheterna att få avsättning för olagligt landad fisk att minska. Detta kommer i sin tur att generera effektivitetsvinster, bland annat i form av att de riktade kontrollerna inom det riskanalysbaserade systemet får större genomslagskraft. Samlade konsekvenser av utredningens förslag Utredningen bedömer att ett så kallat nollalternativ, dvs. att inte göra något, medför högre totala kostnader jämfört med om utredningens förslag genomförs. 14.2Berörda av förslagen samt övriga konsekvenser De som berörs av utredningens förslag är regeringen, Kust- bevakningen, och länsstyrelserna samt fiskeri- näringen och möjligen också landets kommuner och län. Utredningens förslag syftar till att minska brottslighet i form av att lättare upptäcka olagligt fiske. Förslagen om kontroll i senare led – berednings- och transportleden – i kombination med ett ökat fokus på bl.a. revisionsinriktade kontroller, kommer att öka förut- sättningarna för att hitta och spåra brott mot fiskebestämmelserna och ekonomisk brottslighet. Enligt utredningens bedömning ökar möjligheten att upptäcka och stävja brott genom de samlade för- slagen. Mindre olagligt landad fisk och mindre ekonomisk brottslighet ger ökade statsfinansiella intäkter genom att mer fisk kan beskattas. Förslaget genererar positiva konsekvenser inom miljöområdet. En effektivare kontroll skapar förutsättningar för att minska olagligt fiske. Utredningens förslag skapar förutsättningarna för att minska möjligheterna till avsättning för icke-rapporterad fisk. Enligt den effektkedja som presenteras i kapitel 7 minskar belast- ningen på den gemensamma fiskeresursen om det olagliga fisket minskar vilket ökar förutsättningar för att nå målen om hållbar utveckling och biologisk mångfald. Utredningen bedömer att både positiva och negativa konse- kvenser för fiskeföretagen kan uppstå med anledning av förslagen. Överlag överväger dock de positiva konsekvenserna av förslagen. Förslaget om att pröva ett egenkontrollsystem kan komma att medföra ökade kostnader för näringen. Vid utformandet av ett egenkontrollsystem finns det emellertid ett antal fördelar även för den enskilde företagaren, vilket pekas på i kapitel 13. Den enskilde företagaren kan genom en så kallad servicetrappa ges tillfälle att upparbeta ett eget internt kvalitetssäkringssystem t.ex. vad gäller ekonomiadministration med mera. Ett sådant system ger effektivi- tetsvinster för företagen. En annan positiv effekt är att ökade möjligheter att stävja olagligt fiske minskar risken för snedvriden konkurrens mellan fiskeföretagen. De negativa konsekvenserna för Samlade konsekvenser av utredningens förslag företagen härrör från förslaget om begränsade landningshamnar. Detta förslag kan dock enligt utredningen utformas så att konse- kvenserna för de mindre fiskeföretagen minimeras. När det gäller regionalpolitiska effekter bedömer utredningen att några negativa sådana effekter inte kommer att uppstå eftersom förslaget innebär att regionalpolitiska hänsyn ska tas. Några jämställdhetspolitiska konsekvenser är inte troliga. Fisket är mansdominerat och förslagen bidrar vare sig till ökad eller minskad jämställdhet. Särskilt yttrande av sakkunnige , Utredaren föreslår en modell för ansvarsfördelningen för fiskeri- kontrollen som innebär att ansvarar för kontrol- len till sjöss och vid landning medan har det över- gripande ansvaret för fiskerikontrollen. Detta ansvar innefattar all fiskerikontroll som inte utförs av någon annan såsom kontroll av handelsstandarder, transportkontroller, kontroll av fisket på in- landsvatten, samt möjligheter att möta EU:s krav om att frigöra resurser för att kontroll i berednings- och distributionsledet i övrigt. Utredaren väljer bort en modell (2b) som innebär att även kontrollen av landningar förs över till . Grundat på vad som redovisas i betänkandet delar jag inte utredarens slutsats om lämplig ansvarsfördelningen mellan berörda myndigheter inom fiskerikontrollen. De argument som förs fram till stöd för förslaget är enligt min uppfattning mer förenliga med en fördelning av uppgifter enligt nämnda modell 2b. Det gäller bl.a. möjligheterna till och hittillsvarande erfarenheter av flexibilitet vid snabba förändringar på fiskerikontrollområdet samt förut-sätt- ningarna att utveckla och introducera ny fiskerikontrollteknik till nytta för administrativ och fysisk kontroll, exempelvis VMS- användning, e-rapportering, vägningssystem. Det poängteras också att fiskerikontrollen går mot ökade krav på kontroll i senare led varvid behovet av kontroll i verkets regi vid auktioner, berednings- industrier och i transportled samt skapandet av egenkontrollsystem påpekas. Det är enligt min uppfattning även viktigt att beakta att kontroller i senare led syftar till att säkerställa att regelverket för fisket och hanteringen av fisk följts t.o.m. landning och första försäljning av fisken. Det är med andra ord luckor/brister i bl.a. landningskontrollen och vid första försäljningen som åtgärdas genom kontroller i senare led. Möjligheterna att styra kontroll- insatserna utefter kedjan är därför av stor betydelse för ett gott resultat. Mot den bakgrunden framstår det som mest ändamålsenligt och effektivt att samma organisation svarar för hela kedjan från landning och vidare. Dessutom innebär en lösning med verket som utförare att möjligheterna till samordningsvinster mellan den administrativa kontrollen och fältverksamheten av- seende fiskerikontrollens tekniska utveckling, kvalitet och effek- tivitet kan tas tillvara. Även möjligheterna att anpassa fiskeri- kontrollens genomförande till regionalpolitiska behov förbättras liksom förutsättningarna att utveckla och integrera egenkontroll i fiskerikontrollen samt att pröva alternativa utföraralternativ för särskilda uppgifter såsom övervakning av vägning. Utredningen har vidare enligt min mening inte fullt ut beaktat de tillkommande kostnaderna enligt modell 1. har under utredningsarbetet framfört att den modellen innebär att verkets kostnader för fiskerikontroll kan förväntas öka med 7–8 miljoner. Ett genomförande av modell 2b innebär naturligtvis ytterligare kostnader för . Med beaktande av de kostnads- bedömningar som och gjort bl.a. under utredningens arbete och de effektivitetsvinster en lösning enligt modell 2b kan förväntas ge för fiskerikontrollen och berörda myndigheter bör dock den merkostnaden som uppstår för Fiskeri- verket kunna uppvägas av motsvarande kostnads-minskningar hos . 1992/93:JoU23 Fiskelag m.m. 1993/94:JoU24 Vissa fiskeripolitiska frågor 1995/96:JoU5 Ändringar i fiskelagen m.m. 1996/97:JoU15 Skydd av hotade arter samt aktionsplaner för biologisk mångfald 1996/97:JoU18 Fiske 1996/97:JoU21 Lag om befogenhet att besluta om fisket inom älvs fiskeområde 1997/98:JoU9 Hållbart fiske och jordbruk 2001/02:MJU4 Åtgärder mot förorening från fartyg . 2002/03:MJU16 Ändringar i fiskelagen m.m. 2003/04:MJU13 Kust- och insjöfiske samt vattenbruk Prop. 1977/78:112 om riktlinjer för fiskeripolitiken, m.m. 1981/82:114 med förslag till lag om medverkan vid polisiär övervakning m.m. 1984/85:143 om vissa frågor på fiskets område Prop. 1992/93:232 om fiskelag m.m. 1993/94:158 Vissa fiskeripolitiska frågor 1995/96:8 Ändringar i fiskelagen m.m. 1996/97:62 Ändringar i lagen (1992:888) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets och fiskets områden m.m. 1997/97:75 Skydd av hotade arter samt aktionsplaner för biologisk mångfald 1996/97:94 Lag om befogenhet att besluta om fisket inom älvs fiskeområde 1997/98:2 Hållbart fiske och jordbruk 1997/98:145 Svenska miljömål, miljöpolitik för ett hållbart 1998/99:1 utgiftsområde 23 1999/2000:1 utgiftsområde 23 2000/01:139 Åtgärder mot förorening från fartyg 2002/03:41 Ändringar i fiskelagen 2003/04:51 Kust- och insjöfiske samt vattenbruk 2004/05:1 utgiftsområde 23 Regeringens skrivelse 2001/02:15 Ansvarsfullt fiske – svenska prioriteringar för EU:s framtida fiskeripolitik SOU 1996:41 Statens maritima verksamhet SOU 1998:24 Fiskeadministrationen i ett EU-perspektiv SOU 1998:39 Det finsk-svenska gränsälvssamarbetet SOU 1998:61 Livsmedelstillsyn i SOU 1998:158 Att komma åt oljeutsläppen SOU 1999:3 Yrkesfiskets konkurrenssituation SOU 2001:82 Utvärdering av det fria handredskapsfisket SOU 2002:14 Statlig tillsyn – Granskning på medborgarnas uppdrag SOU 2003:72 Havet – tid för en ny strategi SOU 2004:14 Det ofullständiga pusslet – behovet av att utveckla den ekonomiska styrningen och samordningen när det gäller länsstyrelserna SOU 2004:100 Tillsyn – förslag om en tydligare och effektivare offentlig tillsyn Ds 1997:81 Fisk och Fusk – Mål, medel och makt i fiskeripolitiken Ds 2001:42 Rättvisa och effektivitet – en idéanalys Faktapromemoria 2001/02:FPM108, Hand- lingsplan för att integrera miljöskyddskrav i den gemensamma fiskeripolitiken , rapport 2003:1, Förebygga brott – behov och metoder , och , , 2003, Fishery control and regulation compliance: a case for co-mamagement in Swedish commercial fisheries, artikel i , nr 27 , ESV 2000:21, Att styra avgiftsbelagd verksamhet , 2004, Fakta och grundläggande siffror om GFP, officiella publikationer Coalition Clean Baltic, 2004, Sustainable Baltic Sea Fisheries – the way forward jordbruks- och livsmedelsorganisation (FAO), Fisheries department, 2002, of World Fisheries and Aquaculture , 2004, PM, sammanställning av länsstyrelsernas årsredovisningar (dnr Fi2004/685) Fisheries Yearbook, 2003, data från 1993-2002, Europeiska kommissionen 2003 , 1998-2004, årsredovisningar , Finfo 2001:11, Catches of some non-ICES fish species in the Baltic , Finfo 2001:1, Fiske 2000 – en undersökning om svenskarnas sport- och husbehovsfiske , 2001, Småskaligt kustfiske och insjöfiske – en analys , 2002, Fakta om svenskt fiske och fiskkonsumtion, statistik , Finfo 2002:7, Fiskarkårens struktur samt fiskeflottans storlek och sammansättning , Finfo 2002:9, Local management of Baltic fish stocks – significance of migrations , 2002, Strategiska svenska fiskehamnar och landningsplatser , 2002, Den svenska användningen av sanktioner i ärenden om överträdelser av fiskebestämmelser , 2003, Förutsättningar för och biologiska och ekonomiska konsekvenser av ett dumpningsförbud ur ett nationellt perspektiv såväl som ur ett EU-perspektiv (delrapport 1) , Finfo 2004:2, 1905- 1985 , 2004, Förutsättningar för och biologiska och ekonomiska konsekvenser av ett dumpningsförbud ur ett nationellt perspektiv såväl som ur ett EU-perspektiv (delrapport 2) , 2004, Redovisning av handläggning, disponering samt effekter av gjorda insatser finansierade genom anslaget 43:11 Fiskevård för samt förslag på förändringar , 2004, Resultatbedömning och slutsatser om verksamheten inom EU:s gemensamma fiskeripolitik (dnr ad 121-1-2004) , 2004, Resurs- och miljööversikt 2004 , 2004, Uppdrag angående orapporterat fiske, (dnr 121-3160-02) ICES, 2003, Environmental Status of Seas ICES, 2004, Report of the , ICES CM 2004/ACFM:22 , , 1989, Fisheries co-management, Delegating Government Responsibility to , artikel i , Kommissionen, 2002, Fonden för fiskets utveckling, verksamhet och finansieringsmöjligheter, officiella publikationer Kommissionen, 2002, Meddelande från kommissionen om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken, vägledande tidplan, officiella publikationer Kommissionen, 2003, Fonden för fiskets utveckling, officiella publikationer Kommissionen, 2003, Lika förutsättningar för ökad efterlevnad av , artikel i fiske, nr 19 Kommissionen, 2004, Europeisk kod för hållbart och ansvarsfullt fiske, officiella publika- tioner Kommissionen, 2004, Frågor och svar om industrifisket, artikel i fiske, nr 22 Kommissionens förslag till rådets förordning om inrättande av Gemenskapens kontrollorgan för fisk och ändring av förordning (EG) nr 2847/93 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken, KOM (2004) 289, slutligt, 27.04.2004 Kommissionens meddelanden till rådet och , Beteenden som utgör allvarliga överträdelser av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser, upptäckta , KOM (2001) 650, slutligt, 12.11.2001 Kommissionens meddelanden till rådet och , Beteenden som utgör allvarliga överträdelser av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser, upptäckta , KOM (2002) 687, slutligt, 05.12.2002 Kommissionens meddelande, Efterlevnaden av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser, Arbetsplan och resultattabell, KOM (2003) 344, slutligt, 11.06.2003