sou · GTB366d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Historiskt sett har huvudansvaret för omsorgen av barn och gamla legat på familjen, närmare bestämt på kvinnorna inom familjen. Så är det , trots att en del av ansvaret och arbetet har flyttats från familjen till den offentliga barn- och äldreomsorgen. Dagens offentliga omsorg skiljer sig från äldre tiders dels genom att den riktas till och används av alla samhällsklasser, dels genom att brukarna kan bo kvar hemma. I den mån barn och gamla inte togs om hand av familjen , fanns det olika system som tog hand om fattiga och rika. Förmögna familjer kunde köpa den omsorg de behövde för sina barn och gamla, medan barn och gamla i mycket fattiga familjer hamnade i fattigvården, på barnhem eller fosterhem.17 Det första initiativet till att ge gratis eller kraftigt subventionerad hemhjälp till gamla togs av frivilligorganisationer . Verk- samheten blev snabbt populär och gavs i allt fler kommuner av antingen frivilligorganisationer eller av fattigvården/kommunen. Kommunen blev den huvudsakliga organisatören.18 skedde en övergång från institutionsvård till vård i hemmet. Den hemmaboendeideologi som präglar dagens äldreomsorg fick sitt genombrott. De tidigare kommunala ålder- domshemmen, som trots lagstiftarens intentioner ofta var starkt fattigvårdspräglade, ersattes av hemtjänst och andra hjälpformer som inte enbart riktade sig till fattiga gamla.19 Det har hävdats att framväxten av den kommunala hemhjälpen gjorde att äldreomsorgen sprängde sitt fattigvårdsskal. Hem- tjänsten blev nämligen mycket snabbt en populär hjälpform som riktades mot och användes av alla grupper av äldre, oavsett sam- hällsklass.20 Tillkomsten av den kommunala har beskrivits som en valfrihetsrevolution, inte enbart för hjälpbehövande gamla utan även för kvinnor med hjälpbehövande föräldrar. i historien kunde äldre i alla samhällsskikt bo kvar hemma, utan att vara helt beroende av de vuxna barnens (i praktiken de medelålders döttrarnas) insatser. Döttrarna fick i sin tur möjlighet till förvärvs- arbete, även om föräldrarna var i behov av daglig hjälp.21 17Szebehely (1999). 18Szebehely (1995). 19Edebalk (1990). 20Sunesson (1990). 21Szebehely (2003). På motsvarande sätt fick mödrarna ökade möjligheter till för- värvsarbete genom utbyggnaden av den offentliga barnomsorgen som inleddes . Detta var, till skillnad från utbyggna- den av den offentliga äldreomsorgen, en uttalad jämställdhet- sreform. skulle kvinnor och män dela lika på såväl försörj- ningsbördan som arbetet med hem och barn. Kvinnor och män skulle ses som individer med lika rättigheter och skyldigheter, även inom familjen. Slutsatsen är att en kraftig expansion av den offentliga sektorn har betytt mycket för kvinnors relativa frigörelse i . Histo- rikern har i beskrivit denna expansion som välfärdsstatens lösning på det allt starkare behovet av arbetskraft och kvinnorörelsens allt starkare krav på frigörelse. Problemet definierades på ett sådant sätt att det tillät politikerna att göra en politisk lösning som gynnade systemet, dolde konflik- ten, inte hotade den manliga positionen utan tvärtom gav både kvinnor och män initialvinster. Genom att den offentligt finansie- rade barn- och äldreomsorgen övertog en del av kvinnors obetalda omsorgsarbete inom familjen, fick kvinnor ökade möjligheter till förvärvsarbete och egen försörjning utan att männen behövde ta större del av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Denna expan- sionslösning har därmed inte inneburit någon större omfördelning av omsorgsarbete från kvinnor till män. Inga egentliga krav har ställts på män att öka sitt omsorgsarbete. Det är fortfarande kvinnor som står för lejonparten av omsorgs- arbetet, såväl inom familjen som på arbetsmarknaden (främst inom den offentliga sektorn). Detta innebär att kvinnor drabbas dubbelt av åtstramningar i den offentligt finansierade omsorgen, både som anställda och som anhöriga. För äldreomsorgens del drabbas kvinnor på ytterligare ett sätt, genom att de utgör en klar majoritet av brukarna. För som formulerade det : Den expansionslösning som gynnat alla parter stöter mot ett tak. Utvidgning som metod är inte längre politiskt opportunt och anses inte ekonomiskt försvarbart. Detta innebär en legitimi- tetskris därför att det måste ske en omfördelning av resurser från män till kvinnor.22 22 (1990). Äldreomsorg som jämställdhetspolitisk framtidsfråga står inför stora demografiska förändringar under de kom- mande decennierna som påverkar både behovet av och tillgången till vård och omsorg. Antalet pensionärer och vårdbehövande äldre kommer att öka och antalet personer i arbetsför ålder minskar. Barnafödandet är visserligen på väg upp men det har ännu inte riktigt hämtat sig efter 1990-talets kraftiga nedgång. Vi står inför en situation där behovet av vård och omsorg ökar, medan möjlig- heterna att finansiera och utföra tjänsterna minskar. De vars skatter och avgifter ska finansiera vården och omsorgen blir färre. Men det är inte bara så att allt färre ska försörja allt fler, allt färre ska också ge vård och omsorg åt allt fler. riskerar rekryteringsproblemen bli särskilt höga för äldre- och handikapp- omsorgens del.23 Enligt prognoser av SCB kommer befolkningstillväxten i uteslutande att gälla personer som är . Antalet personer som är kommer att öka med (748 000 personer) –2030. Av denna ökning utgör personer som är (299 000 personer). Ökningen av antalet personer , den åldersgrupp där behovet av vård och omsorg är störst, börjar dock först . Kommuner och Landsting (f.d. resp. ) konstaterar att kommer antalet invånare att fördubblas och kostnaderna för pensioner, sjukvård och äldreomsorg öka i snabbare takt än skatteinkomsterna. Fyrtiotalisternas stora intåg i äldreomsorgen sammanfaller med att nästa stora kull, sextiotalis- terna, går i pension. De närmaste 10–15 åren utgör en andhämt- ningspaus, men kräver befolkningsutvecklingen25 att de skattefinansierade resurserna ökar för att ambitionsnivån ska 23SOU 2004:19, SOU 2003:123, SOU 2003:91, (2002), (2004). 24SCB (2003) refererad i SOU 2003:91. Denna befolkningsprognos har reviderats 2004 och 2005 med endast mycket marginella förändringar, enligt telefonsamtal med , SCB, . 25Det finns flera faktorer utöver befolkningsutvecklingen som påverkar äldres behov av offentlig vård och omsorg, bl.a. ekonomi, boendestandard, förändrade preferenser, graden av ensam- eller sammanboende liksom anhörigas och närståendes insatser. Se t.ex. (2004), (2004), SOU 2003:91. kunna hållas oförändrad. Efterfrågan på arbetskraft i äldre- och handikappomsorgen beräknas växa med fram . Kommuner och Landsting drar slutsatsen att kommunerna måste intensifiera sitt effektiviseringsarbete och att måste besluta hur den välfärd som kommunerna står för ska definieras och finansieras. Organisationen nämner också ökade obetalda insatser från anhöriga som ett alternativ för att minska finansieringskraven.26 är inte det enda landet som står inför dessa framtida utmaningar. kommer att åldras mycket snabbt under de närmaste decennierna, vilket beror på en kombination av ökad medellivslängd och minskat barnafödande. Denna utveckling är ännu mer markerad för flera andra europeiska länder än för . Ett klassiskt sätt att visa hur populationssammansättningen ser ut i ett land är att visa den s.k. befolkningspyramiden. Den ideala utformningen anses traditionellt just vara en pyramid, som beskri- ver en befolkning där de unga i botten är flest och de äldre är färre ju äldre de blir. Detta kan ifrågasättas ur ett välfärdsperspektiv. Det rimliga bör vara ett tillräckligt högt barnafödande så att inte basen blir avsmalnande. Det eftersträvansvärda bör vara ett stabilt barna- födande med drygt 2 barn per kvinna, en låg dödlighet bland barn och unga liksom en god hälsa bland gamla. Som och har påpekat åskådliggör inte heller begreppet pyramid EU-ländernas demografi numera. De flesta medlemsländers be- folkning kan snarare liknas vid leksakssnurror, med få barn och unga i den späda botten, många vuxna och medelålders i den tjockare mitten och allt fler äldre i snurrans topp som blir allt mer utsträckt.27 nuvarande befolkningspyramid liknar fort- farande en pyramid, i alla fall i övre delen av fördelningen (se figur 9.2 nedan). 26Svenska (2004). Se även SOU 2004:19 och (2002). 27Stark & (2001). Likartad ökning av antal och andel äldre i befolkningen inträffar i stora delar av världen (Stark 2005). Figur 9.2 Befolkningspyramid , 2004, antal personer i tusental (1000-tals personer), 2004 Källa: Batljan (2005). I och med att medellivslängden har ökat starkt som barnafödandet varierat pekar de flesta prognoser mot att den svenska befolkningspyramiden kommer att genomgå en del förändringar (se figur 9.3 nedan).28 28 Batljan (2005). framtida befolkningspyramid baserad på prognos för 2045, antal personer i tusental (1000-tals personer), 2045 Källa: Batljan (2005). Prognoserna kommer från senaste befolk- ningsprognos . Den svenska framtida befolkningspyramiden upplevs som oroande, men den är fortfarande mer likt en pyramid än de framtida befolk- ningspyramiderna för många andra EU-länder som haft mycket lågt barnafödande , och för nya EU-länder där födelsetalen snabbt har sjunkit dramatiskt. Figur 9.4 visar en upp och nervänd pyramid för . Flera andra av stora EU- länder, bl.a. och , kommer att genomgå en liknade utveckling som med en snabbt åldrande befolkning.29 För dessa länder, där befolkningsutvecklingen är mer oroande än för del, är dessutom kvinnors arbetskraftsdeltagande lågt som det saknas en väl utbyggd offentlig barn- och äldre- omsorg. är ett av få länder inom EU som redan har ett be- prövat och finansierat system för professionell omsorg om både barn och äldre, vilket tillsammans med kvinnors höga arbetskrafts- 29 Batljan (2005). deltagande innebär att vi står bättre rustade inför framtidens demografiska utmaningar.30 Figur 9.4 framtida befolkningspyramid baserad på prognos , antal personer i tusental (1000-tals personer), 2045 Källa: Batljan (2005). Prognoserna kommer från senaste befolk- ningsprognos . hade bland de högsta summerade fruktsamhets- talen31 i , 2,13 barn per kvinna, i kombination med nästan det högsta förvärvsdeltagandet bland kvinnor. I början av 1990- talet startade en brant nedgång i barnafödandet, i samband med ekonomisk kris, sjunkande sysselsättning och ökande arbetslöshet. hade vi det lägsta summerade fruktsamhetstal som någon- sin registrerats i landet, 1,50 barn per kvinna, obetydligt högre än EU-ländernas genomsnitt som var 1,45.32 steg barnafödandet i igen. 30Stark & (1997, 2001). 31Det summerade fruktsamhetstalet ett visst år är det genomsnittliga antal barn som beräknas födas per kvinna om fruktsamheten förblir oförändrad. fruktsamhetstalet 1,71 barn per kvinna i , vilket ligger klart över genomsnittet för EU-länderna som var 1,5. Hur många barn som föds är intimt förknippat med jämställdhet vad gäller läget på arbetsmarknaden, familjepolitikens utformning och arbetsdelningen inom familjen. 1990-talets nedgång i födelse- talen i kan till stor del förklaras med att arbetsmarknaden sviktade. Det är främst kvinnor med låg utbildning och begränsad anknytning till arbetsmarknaden som avstått från eller skjutit upp barnafödandet. Fast arbete och egen inkomst är grundläggande för att vilja sätta barn till världen. Generellt sett är födelsetalen högre i länder där barnafödande och förvärvsarbete kan kombineras. I de europeiska länder där många kvinnor måste välja mellan barn och förvärvsarbete, t.ex. , är födelsetalen mycket låga. Därutöver spelar arbetsfördelningen inom familjen in: I ökar benägen- heten att skaffa fler barn om mannen har varit föräldraledig med det första. Men även familjepolitiken omfattning och utformning påverkar. De familjepolitiska stöden inklusive barnomsorgen är en viktig delförklaring till att födelsetalen i de nordiska länderna inte sjunkit lika lågt som i t.ex. . Att de familjepolitiska stöden riktas till individen snarare än till familjen gynnar också födelsetalen. Slutsatsen är att två faktorer är grundläggande för barnafödandet: högt kvinnligt arbetskraftsdeltagande tillsammans med en väl utbyggd familjepolitik, främst rätten till en lång föräld- raledighet med hög ersättningsnivå och god tillgång på subventio- nerad barnomsorg av god kvalitet.34 Eftersom både barn- och äldreomsorg gör det möjligt för kvinnor att förena förvärvsarbete och familj, är det rimligt att anta att även en väl utbyggd offentlig äldreomsorg kan ha betydelse för barnafödandet.35 Därutöver krävs en välutbyggd äldreomsorg för att möjliggöra förvärvsarbete i olika livfaser och vårt välfärdssystem bygger på att så många som möjligt förvärvsarbetar. Vår slutsats är att äldreomsorg måste synliggöras som jämställd- hetspolitisk framtidsfråga. I innebär minskningen av offentlig äldreomsorg i kombination med framtidens ut- maningar vad gäller välfärdstjänstesektorns organisering och finan- siering ett politiskt vägskäl, där frågor om välfärd och jämställdhet är avgörande. Framtidens stora frågor är hur vi ska ha råd att ge den 331,48 för EU25 och 1,52 för EU15 enligt statistik från . 34Hela stycket bygger på översikter och egna studier i Batljan (2005) och Ds 2001:57. För referenser till enskilda studier hänvisas till dessa rapporter. 35Stark & (2001). vård och omsorg som krävs för en åldrande befolkning, vilka som ska göra detta arbete och under vilka villkor det ska göras.36 I dessa frågor finns en tydlig könsdimension som alltför sällan lyfts fram och problematiseras. När det gäller äldreomsorg får frågan om jämställdhet olika inne- börder beroende på vilken aktör i omsorgsrelationen som man ut- går ifrån: brukarna, de anställda eller de anhöriga/närstående. Ur brukarnas perspektiv, dvs. de äldre som är i behov av omsorg, inne- bär jämställdhet att kvinnor och män har lika stor rätt till offentlig omsorg, att kvinnors och mäns omsorgsbehov bedöms på lik- värdigt sätt av liksom att den offentliga omsorg som kvinnor och män får är av lika god kvalitet. Mot bakgrund av att kvinnor utgör lejonparten av de anställda inom offentlig äldreomsorg, innebär jämställdhet ur de anställdas perspektiv dels att få fler män som anställda och dels att villkoren ska vara likvärdiga som för mansdominerade yrken. Detta innebär t.ex. lika lön som mansdominerade yrken där kraven vad gäller an- svar, arbetsbelastning och utbildning/kompetens är likvärdiga. Likvärdiga villkor innebär i korthet högre lön, bättre arbetsmiljö, mindre av osäkra anställningsformer och rätt till heltid. Mot bakgrund av att större delen av den omsorg som ges av anhöriga och närstående ges av kvinnor, kan jämställdhet ur anhö- rigas/närståendes perspektiv innebära (i likhet med de anställdas perspektiv) att dels få män att ge mer omsorg och dels förbättra villkoren för detta omsorgsarbete. På vilka sätt villkoren för anhö- rigas och närståendes omsorgsarbete bör förbättras är omstritt, vilket diskuteras mer utförligt nedan. Mot bakgrund av att en rad studier visar att äldre i föredrar offentlig omsorg (se vidare nedan) kan istället kvinnors och mäns lika rätt att få slippa anhö- rigomsorg, åtminstone som den huvudsakliga omsorgskällan, inne- bära jämställdhet. Lika god tillgång till offentlig omsorg för 36För en diskussion av denna fråga ur ett jämställdhetsperspektiv se Stark & (1997, 2001), Stark (2005), SOU 2004:70. 37Delar av detta avsnitt baseras i stor utsträckning på Szebehely (2005a), en rapport som skrivits på uppdrag av denna utredning och publicerats i den andra volymen av detta betänkande. kvinnor och män, liksom ett minimum av tvång på båda sidor om omsorgsrelationen när det gäller anhörigomsorg, är därför ett sätt att se på jämställdhet ur både brukarens och de anhörigas perspek- tiv. Jämställdhet ur brukarnas respektive de anställdas perspektiv38 är angelägna frågor, inte minst utifrån det faktum att offentlig äldre- omsorg har minskat . Situationen för brukarna, de anställda respektive anhöriga är dessutom intimt förknippade med varandra. Mot bakgrund av att en majoritet av den offentliga äldre- omsorgens brukare är kvinnor (), en helt domine- rande andel av personalen är kvinnor () och större delen av anhörigomsorgen utförs av kvinnor (), ger brister i den offentliga äldreomsorgens tillgänglighet och kvalitet större konsekvenser för kvinnor än för män på båda sidor om omsorgsrelationen.39 I detta kapitel behandlas frågan om jäm- ställdhet vad gäller äldreomsorg främst ur de anhörigas och när- ståendes perspektiv och bara delvis ur brukarnas perspektiv. Skälet till vår avgränsning är att situationen för anhöriga som ger omsorg till äldre inte uppmärksammats inom jämställdhetspolitiken. Frågan om stöd till denna grupp har blivit belyst och problematise- rad ur ett jämställdhetsperspektiv i alltför liten utsträckning. ger en helhetsbild av den omsorg som äldre får i dagens utifrån egna beräkningar av olika studier.41 I tabell 1 och 2 nedan jämförs anhörigas omsorgsinsatser med den offentliga äldre- och handikappomsorgens,42 i båda fallen uttryckt i årsverk (dvs. antal helårsarbetare) och fördelat på kvinnor respektive män. 38I kapitlet om arbetsmarknad och arbetsliv redogörs för utvecklingen inom dessa områden generellt. 39Szebehely (2005a). 40Detta avsnitt bygger på Szebehely (2005a). 41Underlaget utgörs av dels en studie där anhöriga i uppgett antal hjälptimmar för äldre, sjuka eller funktionshindrade vare sig de bor hemma eller på institutionsboende (2001), dels (2003) uppgifter om arbetsvolymen inom den offentliga vården och omsorgen om äldre och funktionshindrade. Se vidare om underlaget i Szebehely (2005a). 42När en funktionshindrad person blir räknas hon/han som äldre. Tabell 9.1 Totalt antal årsverk i offentlig omsorg och anhörigomsorg för äldre och funktionshindrade, fördelat mellan kvinnor och män (andel av offentlig omsorg och anhörigomsorg utförd av kvinnor resp. män inom parentes). 206 000 () 18 000 () 224 000 () 250 000 () 115 000 () 365 000 () Källa: Beräkning av baserad på bl.a. (2001) Szebehely (2005a). Tabell 9.2 Omsorgsinsatser för äldre och funktionshindrade. Procentuell för- delning av årsverk mellan kvinnor och män, och mellan offentliga och anhörigas omsorgsinsatser. Källa: Beräkning av baserad på tabell 1. Szebehely (2005a). Enligt dessa beräkningar utför anhöriga av det totala omsorgsarbetet för äldre och funktionshindrade (tabell 9.2). Detta tyder på att anhörigomsorgen är mer omfattande än vad man tidi- gare antagit. Detta är den första kända beräkningen av fördelningen mellan anhörigas och omsorgspersonals omsorgsarbete totalt, både i hemmet och i institutionsboende, liksom både för äldre och yngre. uppgifter har enbart gällt äldre som bor hemma, inte i olika former av äldreboenden eller institutioner, och inte omsorg om yngre funktionshindrade. beräkningar visar också att av allt omsorgs- arbete för äldre och funktionshindrade utförs av kvinnor och av män (tabell 9.2). Av allt omsorgsarbete samman- taget utgör kvinnors anhöriginsatser och kvinnors arbete inom den offentliga äldre- och handikappomsorgen utgör . Mäns anhörigomsorgsinsatser utgör av allt omsorgsarbete medan mäns insatser inom den offentliga omsorgen endast utgör 3 procent43 av den samlade omsorgen. Anhörigas omsorgsinsatser för äldre och funktionshindrade är mer könsjämlikt fördelad än den offentliga äldre- och handikapp- omsorgen: kvinnor står för av anhörigomsorgen, men för av den offentliga omsorgen (tabell 9.1). Annorlunda uttryckt innebär detta att en betydligt mindre andel av mäns totala omsorgsarbete än av kvinnors utgörs av yrkesmässig omsorg. Tre övergripande slutsatser kan dras av dessa beräkningar: 1.Tvärtemot vad många tror utförs större delen av det totala omsorgsarbetet för äldre och funktionshindrade av anhöriga och inte av det offentliga. 2.Den största delen av det totala omsorgsarbetet för äldre och funktionshindrade utförs av kvinnor vare sig de är anställda eller anhöriga. 3.Män utför en oproportionerlig låg andel av arbetet med att hjälpa äldre och funktionshindrade, både som anhöriga och – i ännu högre grad – som anställda i den offentliga äldre- och handikappomsorgen. Äldre kvinnors och mäns omsorgsmönster av kommunernas insatser till äldre går till kvinnor. Cirka 180 000 kvinnor och 75 000 män har insatser från kommunerna. De flesta av dem är . Huvuddelen av kommunernas äldreomsorg utgörs av hemtjänst till äldre som bor kvar hemma och särskilt boende dit äldre flyttar permanent. 43Eftersom män oftare arbetar heltid är deras andel av den samlade arbetstiden inom den offentliga äldre- och handikappomsorgen något underskattad. Szebehely (2005a). 44Beräknat från tabell 1: 206 000 av kvinnors totalt 456 000 årsverk utgörs av offentliga omsorgsinsatser (); 18 000 av män totalt 233 000 årsverk (). Szebehely (2005a). munerna har dessutom dagverksamhet och korttidsvård för äldre. Kommunerna ansvarar även för hemsjukvårdsinsatser i de särskilda boendena samt i ungefär hälften av fallen också för hemsjukvården i ordinärt boende, i övrigt är det landstingens uppgift. Korttids- vård, dagverksamhet och hemsjukvård är ofta ett komplement till hemtjänst.45 Många fler kvinnor än män får med andra ord hemhjälp eller annan offentlig äldreomsorg . Denna skillnad kan för- med att det finns fler gamla kvinnor än män och dessa kvinnor har, genom att bli så gamla, sämre hälsa och funktionsför- måga än män.46 Den viktigaste förklaringen till mäns och kvinnors skilda hjälpmönster är emellertid att kvinnor oftare lever ensamma. Sju av tio män är gifta till livets slut och får oftast den hjälp som de behöver av hustrun. Tre fjärdedelar av alla kvinnor lever ensamma under sina sista år och är därför mer beroende av hjälp från någon utanför det egna hushållet.47 Kvinnors och mäns skilda hjälp- mönster är därmed till stor del en fråga om demografi. Men dessa sammantagna fenomen förklarar dock inte hela skill- naden mellan kvinnors och mäns hjälpmönster. Det finns nämligen könsskillnader även bland sammanboende. har analyserat material från intervjustudie av ca 1500 hemmaboende äldre . Resultaten visar att för gifta äldre är partnern den viktigaste omsorgsgivaren, detta gäller både kvinnor och män. Men det är vanligare att en hustru ensam hjälper sin man än tvärtom: tre fjärdedelar av de gifta männen som behöver hjälp får all sin hjälp av hustrun jämfört med hälften av de gifta kvinnorna. Gifta kvinnor som behöver hjälp får oftare än män i motsvarande situation hjälp från och framför allt från döttrar och andra anhöriga. En hustru som vårdar står betydligt mer ensam om omsorgsansvaret än en man i motsvarande situa- tion.48 Flera studier visar att anhörigas omsorg för hemmaboende äldre är minst dubbelt så omfattande som den offentliga omsorgen.49 Mer än dubbelt så många hemmaboende äldre fick om- sorg av närstående som av . av anhörigomsorgen gavs av en kvinna. Av barnen var det döttrarna som gav den mesta hjälpen. För både män och kvinnor var anhö- 45Socialstyrelsen (2004b). 46Batljan & (2000), Szebehely (2000). Se även (2005). 47Lundin & (1994). 48Szebehely (2005a). 49Johansson (1991), , (2002), Szebehely (2005a). rigomsorgen mer omfattande än insatser, men det fanns skillnader i varifrån anhörigomsorgen kom. Äldre män fick större delen av anhörigomsorgen från sin hustru medan äldre kvin- nor fick den av andra anhöriga. För gifta kvinnor var döttrarnas insatser mer omfattande än hemtjänstens.50 Hur stämmer då dessa hjälpmönster med de äldres egna önske- mål? Vill de gamla helst ha hjälp från familjen/anhöriga eller före- drar de insatser? Svaren tyder på att det inte är de äldres egna önskemål som avgör varifrån de får hjälpen, särskilt inte de äldre kvinnornas. Det finns betydligt fler äldre som får hjälp av anhöriga än som önskar det. Och mycket få äldre som får hjälp från anhöriga föredrar det. Det är t.ex. betydligt vanligare att gamla kvinnor får hjälp med duschning av sina döttrar än de som får hjälp av offentlig omsorg trots att kvinnorna uttryckt önskemål om det .