sou · GTB364d2 · 2006-01-01 00:00:00 — , som biträder kommunens uppfattning, har anfört följande. Bolaget har funnit en lösning som innebär att något gruvslam inte skall behöva deponeras. Lösningen innebär att bolaget skall uppföra en anläggning som gruvvattnet renas i. Metallerna järn, koppar och zink skall återvinnas ur gruvvattnet. De återvunna metallerna skall till viss del användas i den rödfärgstillverkning som ligger i anslutning till gruvan. Det renade vattnet förs till närmsta recipient och den rest som uppstår återförs till gruvan. Anläggningen beräknas vara i drift innan deponien på Falu avfallsanläggning avslutas . Utredningens förslag: Skattebefrielsen för det kommunala avloppsslammet och gruvslammet som förorenats på grund av verksamhet vid skall bestå. Lagtekniskt skall avdraget omformuleras och lyda Avloppsslam och gruvslam som förorenats på grund av verksamhet vid . Av utredningsmaterialet framgår att det inte finns någon alternativ behandlingsmetod för de slammer som upp- kommer vid rening av det kommunala avloppsvattnet och gruvvattnet i Falu kommun. Såväl Falu kommun som har dock vidtagit åtgärder för att finna alternativ behandling för slammerna. Deponien på Falu avfallsanläggning skall avslutas den Skattebefrielse för konventionellt avfall Alternativen bör då vara i drift, varför avdraget bedöms kunna upphöra . Avdragets ordalydelse överensstämmer emellertid inte med dagens situation varför utredningen föreslår att det omformuleras. Den nya lydelsen bör vara Avloppsslam och gruvslam som förorenats på grund av verksamhet vid . (11 § första stycket 7 LSA) Asbest har använts som byggmaterial . I beräknas över asbest vara inbyggd i byggnader. Främst har den använts som isolering i rör, ugnar och ytskikt. är användningen av asbest starkt reglerad på grund av att den är farlig för människors hälsa. Asbest får inte användas i nybyggnation. Asbestavfall, bestående av omhändertagna takplattor, rör, isole- ringsmaterial m.m. från ombyggnader och rivningsarbeten, skall av hälsoskyddsskäl möjligt deponeras och täckas. Tabell 9.4 Antal skattskyldiga som utnyttjat avdraget för asbesthaltigt avfall (11 § första stycket 7 LSA); dessutom avdragets storlek respektive år Avdragets storlek (ton/år) Skattebefrielse för konventionellt avfall I samband med avdragets införande uttalades i förarbetena (prop. 1998/99:84, s. 65) att en avfallsskatt ökar risken för att asbesthal- tigt avfall inte omhändertas på rätt sätt eller på rätt anläggning. I figur 9.7 nedan redogörs för avdragets omfattning . Figur 9.7 Avdrag för asbesthaltigt avfall (11 § första stycket 7 LSA), ton 2000–2004 Utredningens förslag: Skattebefrielsen för asbesthaltigt avfall skall bestå. För asbesthaltigt avfall finns inget alternativ till deponering. får inte asbest användas i samband med byggnation Det asbesthal- tiga avfall som finns är historiskt avfall, varför det inte finns möjlighet att minska mängderna. En skatt på deponering av asbest- haltigt avfall skulle inte få någon styrande effekt. Mot denna bak- grund skall skattebefrielsen för asbesthaltigt avfall bestå. Skattebefrielse för konventionellt avfall 9.9Skattebefrielse för cesiumhaltiga askor (11 § första stycket 24 LSA) Vid biobränsleeldning är träddelar det vanligaste bränslet. Det består av en blandning av bark, kvistar, barr eller löv och ved. En vanlig form av träddelar som används som bränsle är GROT (gre- nar och toppar), som lämnas kvar på avverkningsplatserna efter att träden fällts och stamveden förts bort till skogsindustrin. Till följd av radioaktivt nedfall kan växtmaterial som används som biobränsle vid energiutvinning innehålla ökade koncentratio- ner av radioaktivt cesium-137. För del gäller detta särskilt i de delar av landet som fick mest nedfall efter , men i någon mån också i andra delar av landet till följd av sovjetiska kärnvapenprov . Cesium-137 koncentreras i restpro- dukterna efter förbränning. Spridning av dessa restprodukter i omgivningen kan skapa en onödig förhöjning av aktiviteten. Mängden cesium-137 i biobränslet är beroende av bland annat geografisk fördelning av det ursprungliga nedfallet, jordarts- och markförhållanden, vegetationstyp, ålder och stamtäthet. av mängden cesium-137 i naturen finns i de översta jordlagren samt i buskar och sly. Genom avverkning av skog kom- mer därför endast 5–av det cesium som finns på det avverkade skogsområdet att föras bort. Skogsavverkning ger alltså enbart en mycket marginell effekt på cesiuminnehållet i skogsekosystemet. Cesiumet som har tagits upp i bland annat träd koncentreras efter förbränning i restprodukterna i form av kondensvatten och aska. Askan kan deponeras eller återföras till skogen som vitalise- ringsgödning. Eftersom askan innehåller höga koncentrationer av cesium är det dock olämpligt att den återförs till skogen. Effekten av återföring av aska skulle vara marginell. Denna återföring är emellertid möjlig att undvika varför deponering av aska förordas framför att askan återförs. Biobränsleaskor, som innehåller en halt av fem kBq eller mer cesium-137 per kg aska (torrvikt), härefter benämnda cesiumaskor, skall enligt punkt 3 i SSI:s policy av deponeras på deponier som är särskilt iordningställda för detta ändamål. Sådan aska skall således inte komma i fråga för askåterföring på skogsmark, förrän cesium-137 avklingat och halten sjunkit till mindre än fem kBq per kg Skattebefrielse för konventionellt avfall (torrvikt). Det finns inte något alternativ till deponering för dessa askor. Mängderna cesiumaska är tämligen begränsade. Enligt SSI:s beräkningar uppgår de till mellan 750 och . I samråd med har SSI tagit fram krav på de deponier där omhändertagande skall ske av den aska som enligt institutets policy skall deponeras. Vad som är av särskilt intresse är att lakvattenhanteringen på deponierna sköts på ett ändamålsenligt sätt, eftersom cesium-137 är mycket vattenlösligt. Deponering av cesiumaska beräknas huvudsakligen ske på ett mindre antal avfalls- anläggningar i Gävle- och Sundsvallsområdena. I samband med lagens tillkomst uttalades i förarbetena (prop. 1998/99:84, s. 67 f.) att biobränsleaskor med hög cesiumhalt inte borde befrias från skatt på grund av att en sådan befrielse skulle innebära kontrollproblem, eftersom det rör sig om små volymer i förhållande till den totala mängden biobränsleaskor. Miljö- och jordbruksutskottet yttrade följande (bet. 1998/99:MJU2y s. 18): Som anförs i motion Sk26 (s) kan växtmaterial som används som biobränsle innehålla radioaktivt cesium, främst till följd av . Därvid ger eldning med biobränsle från den för- orenade skogsmarken en möjlighet att föra bort cesium från sko- gen. Det innebär att marken renas på ett snabbare sätt än som följer av den naturliga avklingningen som sker i naturen i samband med sönderfallet av de radioaktiva atomkärnorna. Om askan från sådan förbränning beläggs med deponiskatt finns en risk att skog som påverkats av cesiumnedfall inte avverkas eller kommer till använd- ning för energiändamål. beslutade i enlighet med vad utskottet anfört. Enligt uppgifter från har avdraget endast använts , nämligen . Under det året drogs cesiumaska av i deklarationer från två skattskyldiga. Utredningen har emellertid synat avdragen närmare och har då kunnat konstatera att rätteligen skall hänföras till ett annat avfallsslag. Om redovisningen varit korrekt skulle den i stället utvisat att avdraget använts av endast en skattskyldig . Avfallsmängden uppgick till . Skattebefrielse för konventionellt avfall Utredningens förslag: Skattebefrielsen för cesiumhaltiga askor skall bestå. Såsom framgår av redogörelsen ovan tillämpas den aktuella skattebefrielsen knappast alls. För biobränsleaskor med hög cesiumhalt finns dock inte något alternativ till deponering och det är olämpligt att de återförs till skogen. Cesiumet härrör från , som skedde 1986, och sovjetiska kärnvapenprov . Det är således tal om ett historiskt avfall, varför det inte finns möjlighet att minska mängderna. Det kan inte uteslutas att skattebefrielsen kan få betydelse även . Om skattebefrielsen slopas tillskapas ett ekonomiskt incitament för att genom blandning späda ut aktuell radioaktivitet i en större mängd aska så att gränsen fem kBq per kilo inte överskrids. Eftersom en skatt på deponering av cesiumaska inte skulle få någon positiv styrande effekt föreslår utredningen att skattebefrielsen för cesiumhaltiga askor skall bestå. 10Skattebefrielse för branschspecifikt avfall Utredningens överväganden och förslag: Skattebefrielserna för vissa branschspecifika avfallsslag motiveras i förarbetena till lagen (1999:673, LSA) om skatt på avfall i huvudsak med att en skatt på deponering av dessa avfallsslag inte skulle ha någon miljöstyrande effekt. Regeringen anförde vidare vid lagens tillkomst att utvecklingen på avfallshanteringsområdet är dynamisk och betonade i samband därmed vikten av att skattebefrielserna kontinuerligt omprövas. Skälen för skattebefrielse för de branschspecifika avfallsslagen är i de flesta fall att det för dessa inte finns några miljömässigt acceptabla alternativ till deponering och att möjligheterna att minska avfallsmängderna genom processför- ändringar, val av råvara etc. är avsevärt begränsade. Vad gäller skattebefrielserna för avfall från återvinning av returpapper och glas var skälen att en skatt skulle riskera att fördyra hanteringen av returpapper och återvunnet glas och därmed äventyra de miljö- och naturresursskäl som är huvud- syftet bakom dessa åtgärder. Utredningen har vid översynen främst prövat om skälen som föranlett skattebefrielserna är fortsatt giltiga. Denna prövning har legat till grund för utredningens ställningstagande för eller emot fortsatt skattebefrielse för varje branschspecifikt avfalls- slag. Utredningen föreslår följande. Skattebefrielserna för returpappers- och glasåtervinningsavfall skall delvis kvarstå och få följande lydelse: Avdrag för icke organiskt returfiberavfall från upparbetning av returpapper samt askor från förbränning av returfiberavfall och av avsvärtningsslam (11:10) och avdrag för icke organiskt avfall från rensprocessen vid upparbetning av återvunnet glas (11:23). Skattebefrielsen för slam från fram- ställning av natriumfosfat och dikalciumfosfat skall upphöra Skattebefrielse för branschspecifikt avfall (11:11). Skattebefrielsen för elfilterstoft från framställning av kalciumkarbid (11:14) skall kompletteras med att även medge skattebefrielse för materialfilterstoft. Övriga skattebefrielser för de branschspecifika avfallsslagen skall bestå oförändrade. Avsnittet behandlar frågor om skattebefrielse för vissa typer av branschspecifikt avfall. Med begreppet branschspecifikt avfall avses avfall som uppkommer som en direkt följd av företagens produktion. De nu aktuella skattebefrielserna återfinns i 11 § första stycket LSA och åstadkoms genom att de skattskyldiga gör avdrag för vissa särskilt angivna avfallsslag. Såsom utredningen slagit fast i avsnitt 5 är en viktig del av utredningens översyn att följa upp och analysera dessa skattebefrielser samt att vid behov föreslå förändringar. En bärande tanke vid införandet av skattebefrielserna var att de skulle vara föremål för återkommande prövningar och att de till sin karaktär skulle vara tidsbegränsade. Skälet till att skattebefrielserna är väldigt specifika är att det i varje enskilt fall skall kunna prövas om kriterierna för skatte- befrielse är uppfyllda, eller m.a.o. om skatten i vart och ett av de aktuella fallen skulle ha någon nämnvärd miljöstyrande effekt. En konsekvens av detta system är att avfallsslag som inte uppkommer i inte skattebefrias. Detta kan möjligen vara ett hinder vid nyetableringar. Denna risk bör dock inte överdrivas och ställd mot alternativet, nämligen att ha en mer eller mindre uttömmande lista på avfallsslag som kan vara aktuella för skattebefrielse, synes den nu gällande ordningen trots allt vara den mest ändamålsenliga. Därtill är kriterierna för skattebefrielse klart angivna av lagstiftaren, varför introduktionen av ett nytt bransch- specifikt avfallsslag bör kunna hanteras inom utan att för den sakens skull innebära att en nyetablering hindras. Det kan slutligen anmärkas att en beskattningsordning med skattebefrielser för säkerhets skull" sannolikt skulle kräva en stats- stödsprövning av en helt annan omfattning än vad som är fallet. Skattebefrielse för branschspecifikt avfall 10.2Avfall från gruvor och mineralutvinning 10.2.1Fluor- och svavelhaltigt avfall från rökgasrening vid tillverkning av järnmalmspellets (11 § första stycket 8 LSA) Järnmalmspellets tillverkas vid pelletsverk. De är i belägna i , och och drivs samtliga av . Vid tillverkning av järnmalmspellets avgår stoft och gas. Gasen renas från stoftet, vilket medför att en järnhaltig s.k. slurry uppkommer. Den gas som återstår efter det att det järnhaltiga stoftet avlägsnats innehåller stora halter av fluor och svavel. Gasresterna renas ytterligare före utsläpp. Från denna gasreningsprocess uppkommer ett fluor- och svavelhaltigt stoft som deponeras. I samband med avdragets införande anförde regeringen att det inte var troligt att mer än en mindre del av de uppkomna mängderna fluor- och svavelhaltigt stoft kunde återtas samt att deponering fick anses vara den bästa lösningen (prop. 1998/99:84, s. 70 f.). I figur 10.1 nedan redogörs för mängderna fluor- och svavel- haltigt stoft som deponerats . Figur 10.1 Mängd fluor- och svavelhaltigt stoft som deponerats, kton 2000–2004 Skattebefrielse för branschspecifikt avfall Vad har hänt sedan avdraget infördes? I samband med att LSA anmäldes till kommissionen för förnyad statsstödsprövning angav SveMin att det fortfarande saknades miljömässigt acceptabla och ekonomiskt rimliga alternativ till deponering av de aktuella stoften. Under sina kontakter med har SveMin kompletterat de befintliga uppgifterna enligt följande. Från gasreningsprocessen uppkommer ett fluor- och svavelhaltigt stoft som deponeras på separata deponier. Ökade krav på rökgasrening medför ökade mängder till deponi. Nuvarande bedömning är att det saknas förutsättningar att återvinna det fluor- och svavelhaltiga stoftet. En upparbetning vore sannolikt tekniskt möjlig, men föroreningsinnehåll och bristande avsättningsmöjligheter innebär att återvinning inte är ett rimligt alternativ. För huvuddelen av avfallet är deponering alltjämt det enda miljömässigt godtagbara alternativet. Utredningens förslag: Skattebefrielsen för fluor- och svavelhaltigt avfall från rökgasrening vid tillverkning av järnmalmspellets skall bestå. Förutsättningarna för att behandla det fluor- och svavelhaltiga stoftet på annat sätt än genom deponering är i allt väsentligt desamma som vid skattebefrielsens införande. Utredningen finner därför att skattebefrielsen för fluor- och svavelhaltigt avfall från rökgasrening vid tillverkning av järnmalmspellets bör bestå. Skattebefrielse för branschspecifikt avfall 10.3Avfall från massa- och pappersindustrin (11 § första stycket 9 LSA) Grönlutslam uppstår vid tillverkningen av sulfatmassa. Vid tillverkning av denna kokas flis i en vätska kallad vitlut, där de verksamma kemikalierna är natriumhydroxid och natriumsulfid. Dessa kemikalier omvandlas vid kokningen, men återvinns genom ett förfarande där den använda kokvätskan först indunstas och förbränns. Den uppkomna smältan löses upp och bildar grönlut, som renas och kausticeras, dvs. blandas med bränd kalk. I denna process avskiljs grönlutslam. Mängden grönlutslam är svår att reducera och är i princip beroende av storleken på produktionen. uppkom grönlutslam, varav deponerades, i regel tillsammans med kalkgrus och mesa på brukens egna deponier, och användes för täckning av deponier. Grönlutslammets innehåll av metallerna kadmium, krom och nickel är relativt högt. De halter som förekommer överstiger exempelvis de gränsvärden som gäller för att kommunalt avloppsslam skall kunna återföras till jordbruksmark. En ökad slutning av processerna leder till att grönlutslammets metallinnehåll höjs ytterligare. Tabell 10.1 Antal skattskyldiga som utnyttjat avdraget för grönlutslam från kausticeringsprocesser (11 § första stycket 9 LSA); dessutom avdragets storlek respektive år Avdragets storlek (ton/år) Skattebefrielse för branschspecifikt avfall När avdraget infördes bedömdes det inte realistiskt att återföra grönlutslam till skog, i likhet med vad som eftersträvas för biobränsleaskor. Förutom ett högre metallinnehåll saknar grönlutslammet också bioaskans värdefulla näringsämnen som utgör ett starkt motiv till att askorna bör återföras till skogen eller lämplig odlingsmark. 1998/99:84, s. I figur 10.2 nedan redogörs för avdragets omfattning . (11 § första stycket 9 LSA), ton 2000–2004 Vad har hänt sedan avdraget infördes? Skogsindustrierna inkom inför statsstödsprövningen med följande kompletterande uppgifter. Metallinnehållet är den kritiska faktorn vid eventuell användning av grönlutslammet. Sammansättningen varierar mellan bruken. Vid några bruk pågår försök att vid deponering nyttja grönlutslammet som tätskikt. Ett bruk har tillstånd att lägga blandningar av grönlutslam och aska som tätskikt i sin deponi förutsatt att permeabiliteten inte överstiger ett angivet värde. Vid försök att återföra barkaska till skogsmark har ett par bruk blandat in grönlutslam i askan. Återföring av barkaska sker inte storskaligt Skattebefrielse för branschspecifikt avfall utan endast som försöksverksamhet. Inom ett nu pågående branschspecifikt projekt studeras möjligheterna att använda grön- lutslammet som tätskikt vid deponier. Försök görs såväl på laboratorium som i fullstor skala. Vid vissa bruk innehåller grönlutslammet hög andel mesa vilket gör att tätheten är så låg att användning som tätskikt sannolikt omöjliggörs. Ännu finns ingen lämplig användning av grönlutslammet. En eventuell framtida möjlighet är att lägga vissa grönlutslam som tätskikt i deponier. Under sina kontakter med har Skogs- industrierna vidhållit avdragets relevans och anfört följande. Försök att använda grönlutslam som täckningsmaterial pågår fortfarande i branschens regi. Lämpligheten att använda grönlut- slammet varierar dock mellan olika bruk. Några enstaka bruk har tillstånd att använda grönlutslam vid avslutning av deponierna. Detta ger emellertid endast en i tiden begränsad avsättning. Utredningens förslag: Skattebefrielsen för grönlutslam från kausticeringsprocesser skall bestå. Förutsättningarna för att behandla grönlutslammet på annat sätt än genom deponering är i allt väsentligt desamma som vid skattebefrielsens införande. Det pågår dock vissa försök att använda grönlutslammet som täckmaterial på deponier, men detta är av naturliga skäl inte någon långsiktig lösning för skogsindustrin och bör inte medföra att avdraget upphör. Mot denna bakgrund finner utredningen att de i förarbetena anförda skälen till skattebefrielsen för grönlutslam från kausticeringsprocesser fortfarande äger giltighet och att skattebefrielsen därför skall bestå. Skattebefrielse för branschspecifikt avfall 10.3.2Returfiberavfall och avsvärtningsslam från upparbetning av returpapper samt askor från eldning av avsvärtningsslam (11 § första stycket 10 LSA) Returpapper samlas in runt om i landet och upparbetas vid 15 olika pappersbruk. Vid pappersbrukens hantering av returpapper upp- kommer returfiberavfall och avsvärtningsslam. Vid sju av bruken sker också produktion baserad på vedråvara. Fyra av bruken baserar sin verksamhet helt på returråvara. Två av dem använder bland annat insamlade hushållsförpackningar i produktionen. De övriga bruken är pappersbruk som använder returråvara, men också inköpt massa tillverkad av vedråvara. Vid användning av returfiber får det tillverkade papperet andra egenskaper än vid användning av vedråvara. Mängden deponerat avfall vid ett returpappersbruk, relaterat till produktionen, är större än vid ett vedbaserat bruk. Insamlingen av använt papper i har ökat successivt och uppgick till . Det ökade material- utnyttjandet av returpapper ligger i linje med de miljöpolitiska besluten, såväl nationellt som inom EU. Med det insamlade returpapperet följer det med material som måste avskiljas. Detta kan vara allt möjligt skräp som slängs ner i insamlingscontainrarna, såsom plastkassar, skor, kläder, hushållssopor m.m. Material som följer med själva papperet såsom gem och häftklamrar måste också avskiljas. Det avskiljda materialet kallas rejekt och delas upp i en brännbar respektive en icke brännbar fraktion. Den totala mängden rejekt som deponerades uppskattas till . För tillverkning av vissa papperskvaliteter måste även trycksvärtan på det insamlade returpapperet avlägsnas. Detta sker vid sju av returpappersbruken. I denna process uppstår s.k. avsvärtningsslam. Detta slam kan förbrännas tillsammans med bark i fastbränsle- Skattebefrielse för branschspecifikt avfall pannor vid bruken. Sådana finns dock endast om bruket har en produktion baserad både på ved- och returfibrer. Vid förbrän- ningen uppstår aska som deponeras. Avsvärtningsslammets sammansättning kan variera beroende på kvaliteten på returpapperet. Slammet innehåller låga halter av kväve och fosfor, varför det inte är lämpligt att använda som jordförbättringsmedel. Aerob biologisk behandling är inte heller ett aktuellt alternativ. Slammet är relativt svåravvattnat och svårförbränt och kräver t.ex. inblandning av fiberslam från processen för att kunna förbrännas. Askor från eldning av avsvärtningsslam Huvuddelen av askan från förbränning vid returpappersbruken deponeras (uppskattningsvis ). Ett av bruken använder askan som konstruktionsmaterial i en deponi. Övriga bruk deponerar hela mängden. Askmängderna är relativt sett stora, eftersom andelen icke organiskt material är hög i returpappers- slammen. Möjligheten att använda askan är ytterst begränsad. Tabell 10.2 Antal skattskyldiga som utnyttjat avdraget för returfiberavfall och avsvärtningsslam från upparbetning av returpapper samt askor från eldning av avsvärtningsslam (11 § första stycket 10 LSA); dessutom avdragets storlek respektive år Avdragets storlek (ton/år) Avsvärtningsslam och returfiberavfall som uppkommer vid returpappersbrukens upparbetning av returpapper är skattebefriade av miljö- och naturresursskäl. I samband med avdragets införande uttalades i förarbetena (prop. 1998/99:84, s. 72 f.) att skatt på avsvärtningsslam och returfiberavfall riskerar att leda till en Skattebefrielse för branschspecifikt avfall minskad användning av returpapper och därmed minskade möjligheter till pappersåtervinning. I figur 10.3 nedan redogörs för avdragets omfattning . Figur 10.3 Avdrag för returfiberavfall och avsvärtningsslam från upparbet- ning av returpapper samt askor från eldning av avsvärtningsslam (11 § första stycket 10 LSA), ton 2000–2004 Vad har hänt sedan avdraget infördes? Skogsindustrierna inkom inför statsstödsprövningen med vissa kompletterande uppgifter om avfallen från pappersåtervinningen. Några större förändringar av mängderna avfall från returpappers- bruken föreligger inte. Undantaget av returfiber- brukens avfall från deponiskatten bör ses i ett storskaligt perspektiv, där den miljöpolitiska ambitionen om ökad material- återvinning tillgodoses. En skatt på dessa avfall skulle ge motstridiga signaler och drabba returfiberbruken hårt, speciellt de som har hela produktionen baserad på returfiber och därmed inte har tillgång till egen fastbränslepanna. Under sina kontakter med har Skogs- industrierna föreslagit att avdraget skall omformuleras och få följande lydelse: Returfiberavfall inklusive aska från upparbetning av Skattebefrielse för branschspecifikt avfall De har vidare anfört följande. Jämfört med tidigare situation kan konstateras att deponering av det organiska avfallet från bruken minskat avsevärt. Slammen (avsvärtnings- och reningsslam) förbränns, företrädesvis i brukens egna pannor. Vid ett bruk, som saknar panna, har man fått tillstånd att använda slammet för täckning vid avslutning av kommunens deponi.