sou · GTB354 · 2006-01-01 00:00:00 — 48 § En intagen får kroppsvisiteras om det är nödvändigt av säkerhetsskäl och undersökningen endast syftar till att söka efter vapen eller andra farliga föremål. 49 § En intagen får under de förutsättningar som anges i andra och tredje stycket föreläggas att lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han eller hon inte är påverkad av beroendeframkallande medel eller något sådant dopningsmedel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopnings- medel eller någon sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Detta gäller dock inte om det finns medicinska eller liknande skäl mot sådan provtagning. Prov som avses i första stycket får tas 1.när den intagne anländer till anstalten, 2.som villkor för uppflyttning till en förhöjd nivå i förmånssystemet, 3.när den intagne kan antas vara påverkad av sådant medel som avses i första stycket, 4.inför eller efter en vistelse utanför anstalten, 5.inför eller efter ett okontrollerat besök, eller 6.om det sker i en stickprovskontroll. 50 § En intagen får i andra fall än som avses i 49 § kroppsbesiktigas under de förutsättningar som anges i 47 §. När det finns anledning att anta att ett otillåtet föremål skall anträffas på den intagne får såväl ytlig som annan kroppsbesiktning ske. I andra situationer får annan kroppsbesiktning än ytlig kroppsbesiktning ske endast om det ur ordnings- eller säkerhetssynpunkt är otillräckligt med ytlig kroppsbesiktning. 51 § Vid sådan undersökning som avses i 47–50 §§ skall all den hänsyn som omständigheterna medger visas. Om det är möjligt skall undersökningen utföras i närvaro av ett vittne. En kroppsvisitation eller en kroppsbesiktning av en kvinna får inte utföras eller bevittnas av annan än kvinna, läkare eller legitimerad sjuksköterska. Följande åtgärder får emellertid utföras och bevittnas av en man som inte är läkare eller legitimerad sjuksköterska: 1.kroppsvisitation som avses i 48 §, 2.kroppsvisitation som enbart innebär att föremål som en person bär med sig undersöks, 3.kroppsvisitation med metalldetektor eller liknande anordning, 4.kroppsbesiktning som enbart innebär att blodprov eller alkoholutandningsprov tas. 52 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om hur en viss eller vissa grupper intagna skall kontrolleras enligt 45–50 §§ och i vilken omfattning sådan kontroll får ske. Kontroll av besökare m.m. 53 § Om det behövs för att kunna bedöma om en intagen skall få ta emot besök eller om ett besök skall kontrolleras skall det före besöket undersökas om besökaren har dömts eller är misstänkt för brott. I den utsträckning det behövs skall upplysningar också inhämtas om besökarens personliga förhållanden i övrigt. Besök får, om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten, villkoras av att besökaren legitimerar sig eller genomgår kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning. 54 § Den som tar emot ett elektronisk meddelande från en intagen får kontrolleras på det sätt som framgår i 53 § första stycket. 55 § Om det är nödvändigt för att upprätthålla ordningen och säkerheten vid en anstalt får Kriminalvården besluta att samtliga personer som passerar in i anstalten skall kroppsvisiteras (allmän inpasseringskontroll). Syftet med allmän inpasseringskontroll skall vara att söka efter otillåtna föremål. Skriftliga meddelanden får inte granskas. Beslut om allmän inpasseringskontroll gäller tills vidare eller . 56 § Om det är nödvändigt för att upprätthålla ordning och säkerhet får ett fordon och de föremål som finns i fordonet undersökas i anslutning till att fordonet passerar in i eller ut ur en anstalt. Syftet skall vara att söka efter otillåtna föremål eller personer som utan tillåtelse från anstalten passerar in i eller ut ur anstalten. Skriftliga meddelanden får inte granskas. 57 § Kriminalvården får använda de uppgifter som framkommer vid undersökning enligt 53–56 §§ i det säkerhets- och återfalls- förebyggande arbetet. 58 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om hur kontrollen enligt 53–54 och 56 §§ generellt skall utformas och i vilken omfattning sådan kontroll skall ske. Omhändertagande m.m. av egendom i anstalt 59 § Kriminalvården får förvara egendom som är avsedd att användas av den intagne vid vistelse utanför anstalten enligt i 71– 72 §§ och 4 kap. 1 § första stycket 1–2 och får tillfälligt förvara egendom som den intagne får inneha på en högre nivå i förmåns- systemet. 60 § Egendom som en intagen har lämnat kvar får säljas när har gått från det att den intagne lämnat anstalten. Egendom vars värde kan antas understiga två och en halv procent av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller som inte kan vårdas utan risk för att den förstörs får förstöras. En intagen skall vid verkställighetens början informeras om Kriminalvårdens rätt att sälja eller förstöra egendom. 61 § Egendom som anträffas i anstalt och som inte får innehas av intagna skall förklaras förverkad om det inte är uppenbart oskäligt. Förverkande får endast ske om förverkande inte sker på grund av bestämmelse i annan lag. 62 § Egendom som är förverkad enligt 61 § skall förstöras om dess värde är ringa eller egendomen är olämplig att sälja. I andra fall skall egendomen säljas. Intäkter vid försäljning av förverkad egendom tillfaller staten. 63 § Egendom, som avses i 61 §, får säljas eller förstöras innan beslutet om förverkande vunnit laga kraft om egendomen inte kan vårdas utan risk för att den förstörs eller det annars finns särskilda skäl för det. 64 § Om egendom som sålts eller förstörts inte förverkas har ägaren eller annan rättsinnehavare rätt till ersättning. För egendom som sålts lämnas dock inte ersättning med högre belopp än vad som kommit in vid försäljningen. Om egendomen har förstörts lämnas ersättning med skäligt belopp. Ersättning betalas ut av på begäran av Kriminal- vården. 65 § Egendom som anträffas i anstalt får omhändertas av Kriminalvården i avvaktan på beslut i frågan om förverkande enligt 61 § eller enligt bestämmelse i annan lag. Omhändertagandet gäller även om egendomen tas i beslag. Omhändertagen egendom skall överlämnas till Kriminalvården om beslaget hävs. 66 § Beslutet om förverkande skall delges genom anslag i den anstalt där egendomen påträffats. En underrättelse skall skickas till den som påstår sig var drabbad av ett förverkande. 67 § Om en intagen är misskötsam får han eller hon tilldelas en varning. 68 § Den som olovligen till en intagen överlämnar eller försöker överlämna vapen eller annat som den intagne kan skada sig själv eller annan med döms till böter eller fängelse i högst om inte gärningen är belagd med strängare straff i . Den som till en intagen lämnar alkoholhaltiga drycker eller andra berusningsmedel eller sådan injektionsspruta eller kanyl som kan användas för insprutning i människokroppen eller som annars hjälper en intagen att komma åt sådana berusningsmedel eller föremål döms till böter eller fängelse om inte gärningen är belagd med strängare straff i annan lag. Inställelse vid domstol och myndighet 69 § Kriminalvården skall inställa en intagen vid domstol som begärt det. Begär myndighet att en intagen skall inställas inför denna prövar Kriminalvården om det skall få ske. I anslutning till inställelsen får den intagne tillfälligt placeras i häkte. 70 § Vid transport av den intagne skall den intagne ställas under nödvändig bevakning. I samband med transport och vistelse utanför anstalt enligt 71–72 §§ får den intagne beläggas med fängsel, om det behövs med hänsyn till säkerheten. Kan transporten medföra skada för den intagnes hälsa, skall läkares medgivande till transporten inhämtas. Vistelse utanför anstalt av särskilt ömmande skäl m.m. 71 § Den intagne kan ges tillstånd att tillfälligt få vistas utanför begränsa allvarliga skadeverkningar av ett långvarigt fängelsestraff eller om det finns särskilt ömmande skäl. För vistelsen utanför anstalt skall de villkor ställas som är nödvändiga. Kriminalvården skall kontrollera att den intagne följer villkoren. Om det behövs med hänsyn till säkerheten skall den intagne stå under bevakning. 72 § Om en intagen behöver hälso- och sjukvård, skall han eller hon vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Kan den intagne inte undersökas eller behandlas på ett lämpligt sätt inom anstalten bör den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, får den intagne föras över till allmänt sjukhus. När det gäller behandlingen av en intagen, som har förts över till en sådan sjukvårdsinrättning som avses i 6 § första stycket andra meningen lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård för frivillig psykiatrisk vård tillämpas föreskrifterna i 18–24 §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård samt bestämmelserna i 8 § andra och tredje styckena lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård om befogenhet för Kriminalvården och regeringen att besluta om särskilda restriktioner beträffande en viss intagen. Om det behövs med hänsyn till säkerheten skall villkor ställas för vistelsen utanför anstalt och den dömde stå under bevakning. 73 § Kriminalvården får förordna en väktare i ett auktoriserat bevakningsföretag att inom ramen för sin anställning där utföra vissa bevakningsuppdrag, när en intagen skall vistas utanför anstalten. Om det finns särskilda skäl får förordnandet även avse vissa bevakningsuppgifter inom anstalten. I förordnandet skall uppdragets art och omfattning anges. Förordnandet får återkallas. Väktaren får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av sitt uppdrag har fått veta om enskilds personliga förhållanden eller förhållanden av betydelse för rikets säkerhet eller för beivrandet av brott. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). 1 § Som ett led i utslussningen till ett samhällsanpassat liv i frihet kan den intagne få vistas utanför anstalten genom 1.permission enligt 8 §, 2.frigång enligt 10 §, 3.utökad frigång enligt 11 §, 4.vistelse i hem för vård och boende (vårdvistelse) enligt 12 §, 5.vistelse i ett av Kriminalvården kontrollerat boende (halvvägs- hus) enligt 13 §, och 6.intensivövervakning med elektronisk kontroll (frigivnings- boja) enligt 15 §. Vistelse utanför anstalt enligt första stycket 2–6 skall planeras så att den kan pågå fram till den dag villkorlig frigivning beviljas. 2 § Frågor om tillstånd till vistelse utanför anstalt enligt 1 § skall, om inte annat följer av 9 §, prövas i samband med att verkställig- hetsplanen fastställs eller omprövas. 3 § I beslut enligt 1 § skall anges de villkor som behövs för att syftet med vistelsen utanför anstalt skall kunna uppnås och göra det möjligt för Kriminalvården att utöva nödvändig kontroll. Kriminalvården skall kontrollera att den dömde följer villkoren. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om villkoren för permission för en viss eller vissa grupper intagna. 4 § Bestämmelserna i 3 kap. 10–13 §§ skall tillämpas även beträffande frigång, vårdvistelse, vistelse i halvvägshus och frigivningsboja. 5 § Finns det inte längre förutsättningar för vistelse utanför anstalt enligt 1 § skall beslutet upphävas. Detsamma gäller om den dömde inte följer verkställighetsplanen, inte rättar sig efter de villkor och övriga regler som gäller för vistelsen utanför anstalt eller själv begär det. 6 § Har fråga uppkommit om att upphäva ett beslut enligt 5 § får bestämmas att beslutet inte skall gälla till dess frågan har avgjorts genom beslut som har vunnit laga kraft. 7 § Om ett beslut upphävs eller inte längre skall gälla enligt 5–6 §§ skall den dömde föras till en verkställighet av fängelsestraffet. 8 § En intagen får, utöver vad som följer av 3 kap 71 §, beviljas tillstånd att tillfälligt vistas utanför anstalten (permission) vid något eller några få tillfällen om 1.den intagne befinner sig på en förhöjd nivå i förmånssystemet, 2.minst en fjärdedel av strafftiden, dock , har avtjänats eller särskilda skäl finns, och 3.det inte finns påtaglig risk för att den intagne kommer att begå brott, undandra sig straffets fullgörande eller på annat sätt missköta sig. Avtjänar den intagne fängelsestraff om eller på livstid får permission beviljas först och av strafftiden har avtjänats eller särskilda skäl finns. Om det behövs skall den intagne vara ställd under bevakning. Permission för vistelse utomlands får beviljas endast om det finns det synnerliga skäl. 9 § Beslut om beviljande av permission skall fattas senast före permissionstillfället. Om särskilda skäl finns får beslut fattas . 10 § En intagen får beviljas frigång för att utföra arbete, delta i undervisning eller utbildning, få behandling eller delta i annan godkänd verksamhet om 1.den intagne befinner sig på förhöjd nivå i förmånssystemet, 2.minst hälften av strafftiden, dock , har avtjänats, och 3.det inte finns risk för att den intagne kommer att begå brott, undandra sig straffets fullgörande eller på annat sätt missköta sig. 11 § Om den intagne befinner sig på den högsta nivån i förmåns- systemet och har tillgång till bostad kan frigången utökas genom att han eller hon får vistas utanför anstalten och under längre sammanhängande perioder (utökad frigång). Villkor får meddelas om att den dömde på bestämda tider skall vistas i sin bostad. Efterlevnaden av villkoret får under högst sex månader i början av den utökade frigången kontrolleras med elektroniska hjälpmedel. 12 § Vårdvistelse får beviljas för att ge den intagne nödvändig vård i ett hem som avses i 6 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) om 1.den intagne befinner sig på en förhöjd nivå i förmånssystemet 2.det inte finns risk för att den intagne kommer att begå brott, undandra sig straffets fullgörande eller på annat sätt missköta sig. 13 § En intagen får beviljas vistelse i halvvägshus om 1.den intagne befinner sig på en förhöjd nivå i förmånssystemet, 2.minst hälften av strafftiden, dock , har avtjänats, och 3.det inte finns risk för att den intagne kommer att begå brott, undandra sig straffets fullgörande eller på annat sätt missköta sig. 14 § Bestämmelserna i 3 kap. 5 §, 33 §, 45 §, 47 § andra stycket första och fjärde punkten, 48 §, 49 § första stycket, andra stycket första, tredje och sjätte punkten, 51 §, 53 §, 57–58 §§ och 60 § skall tillämpas under vistelse i halvvägshus. 15 § En intagen får beviljas frigivningsboja om 1.den intagne befinner sig på en förhöjd nivå i förmånssystemet, 2.den intagne har tillgång till bostad och sysselsättning, 3.minst hälften av strafftiden, dock , har avtjänats, och 4.det inte finns risk för att den intagne kommer att begå brott, undandra sig straffets fullgörande eller på annat sätt missköta sig. Vistelsen utanför anstalt får pågå . Uppgår strafftiden till eller däröver får vistelsen dock pågå . Under vistelsen utanför anstalt skall bestämmelserna i 2 kap. 2–4, 6 och 8–10 §§ tillämpas. 16 § När två tredjedelar av ett tidsbestämt straff, dock minst en månad, har avtjänats skall den dömde villkorligt friges, om det inte finns synnerliga skäl mot det. Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning skall särskilt beaktas om den dömde uppträtt hotfullt eller våldsamt mot personal eller medintagna eller på annat sätt stört ordningen eller säkerheten i anstalt, rymt eller avvikit i samband med permission eller vägrat att genomgå behandling som ansetts nödvändig för hans eller hennes anpassning till samhället. Befinner sig den dömde i ett hem som avses i 12 § skall den dömde villkorligt friges tidigast när vårdtiden vid hemmet är avslutad. 17 § Om det har beslutats att den dömde inte skall friges villkorligt enligt 16 § första stycket skall frågan om villkorlig frigivning prövas igen minst var sjätte månad. Om nya omständigheter framkommer får frågan prövas tidigare än vad som angetts i beslutet. 18 § Villkorlig frigivning får inte ske från fängelse som har dömts ut enligt 28 kap. 3 § eller från ett förvandlingsstraff för böter. 19 § Efter villkorlig frigivning gäller en prövotid som motsvarar den strafftid som återstår vid frigivningen, dock . Den frigivne skall vara skötsam och efter förmåga försöka försörja sig. 20 § Den som villkorligt frigivits skall ställas under övervakning, om det behövs för att minska risken att den frigivne begår nya brott. Övervakningen upphör när av prövotiden har förflutit. Behövs inte längre övervakning får den upphöra tidigare. Vid bedömningen av om det fortfarande finns behov av övervakning skall beaktas om den frigivne följt verkställighets- planen och även i övrigt rättat sig efter de regler som gäller för verkställigheten. 1 § Detta kapitel innehåller bestämmelser om vad som skall gälla under övervakning efter villkorlig frigivning enligt 4 kap. 16 § denna lag och vid skyddstillsyn enligt 28 kap 5 § samt enligt 34 kap. 6 § samma balk. 2 § En tjänsteman inom skall utses som övervakare för den dömde. Om det inte finns särskilda skäl skall en för uppdraget lämplig person (stödperson) utses för att biträda övervakaren. Vid behov kan flera övervakare och stödpersoner utses. 3 § Kriminalvården skall utöva tillsyn över den dömde samt förmedla stöd och hjälp som kan minska risken för att han eller hon begår nya brott och även i övrigt underlätta den dömdes anpassning till samhället. Övervakaren skall fortlöpande hålla sig underrättad om den dömdes levnadsförhållanden och kontrollera att han eller hon följer sina skyldigheter under övervakningen. 4 § Om en intagen skall ställas under övervakning efter villkorlig frigivning skall övervakaren före frigivningen träffa den intagne för genomgång av vad som skall gälla under övervakningen. Vistas den dömde inte i anstalt när beslutet om övervakning fattas skall sammanträffandet ske . Den som dömts till skyddstillsyn skall senast efter domen inställa sig hos övervakaren eller annan tjänsteman hos för genomgång av vad som skall gälla under övervakningen. 5 § Under övervakningen skall den dömde regelbundet hålla kontakt med övervakaren och stödpersonen på det sätt och i den omfattning som anges i verkställighetsplanen och enligt de anvisningar som övervakaren och stödpersonen lämnar. 6 § Den dömde skall hålla övervakaren underrättad om sin bostad, sysselsättning och andra förhållanden av betydelse för över- vakningen. Den dömde skall underrätta övervakaren om han eller hon uteblivit från en arbetsplats, skola eller annan verksamhet där han eller hon enligt verkställighetsplanen skulle ha varit. 7 § Kriminalvården får meddela sådana särskilda föreskrifter som avses i 28 kap 6–7 § , om det kan antas att föreskriften kan bidra till att minska risken för att den dömde begår nya brott eller underlätta tillsynen under övervakningen. 8 § Kriminalvården får ändra eller upphäva en föreskift som meddelats enligt 28 kap. 6 § eller enligt 7 § i detta kapitel. som har meddelats av domstol får ändras eller upphävas endast om nya omständigheter framkommit, som innebär att det inte längre finns behov av föreskriften eller att den inte kan tillämpas. 9 § Har domstol meddelat föreskrift om särskild behandlingsplan enligt 28 kap 6 a § svarar Kriminalvården för de kostnader som uppkommer fram till dess att domstolens alternativa strafftid löpt ut. 10 § Har en särskild föreskrift meddelats om att den dömde skall genomgå vård på en inrättning eller särskilt hem skall Kriminalvården föreskriva att den som ansvarar för behandlingen skall anmäla till Kriminalvården, om den dömde inte följer vad som åligger honom till följd av föreskriften 11 § Om den villkorligt frigivne inte följer sina skyldigheter under övervakningen får Kriminalvården 1.meddela den dömde en varning, 3.meddela eller ändra särskilda föreskrifter enligt 7 §, eller 4.meddela villkor om tid och sätt för kontakter enligt 5 §. Om åtgärd som avses i första stycket inte kan anses tillräckligt ingripande får Kriminalvården förverka den villkorligt medgivna friheten, dock . 12 § Om den som dömts till skyddstillsyn inte följer sina skyldigheter under övervakningen får Kriminalvården vidta åtgärd som avses i 11 § första stycket. Kan sådan åtgärd inte anses tillräckligt ingripande skall Kriminalvården begära att åklagare för talan om omvandling av skyddstillsynen till annan påföljd. 13 § Åtgärd enligt 11 § och 12 § första stycket får inte beslutas efter prövotidens utgång. Talan enligt 12 § andra stycket skall väckas före prövotidens utgång. 14 § Blir det fråga om att vidta åtgärd som avses i 11–12 §§ får Kriminalvården besluta att den dömde skall omhändertas. Sådant beslut får också meddelas för att den dömde skall genomgå föreskriven vård eller behandling eller om han eller hon har undandragit sig övervakningen. Ett beslut om omhändertagande skall omprövas så ofta det finns anledning till det. Den dömde får inte hållas kvar än . Om det finns synnerliga skäl, får dock beslutas att han eller hon skall hållas kvar ytterligare högst . Efter prövotidens utgång får den dömde inte längre vara omhändertagen. 1 § Detta kapitel innehåller bestämmelser om verkställighet av samhällstjänst som har meddelats i samband med villkorlig dom eller skyddstillsyn. 2 § Samhällstjänsten skall fullgöras i enlighet med vad som anges i verkställighetsplanen. 3 § Den dömde får på arbetsplatsen inte vara påverkad av alkohol och andra beroendeframkallande medel, sådana medel som avses i 1 § lagen om (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Den dömde är skyldig att på anmaning lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han eller hon inte är påverkad av medel eller varor som avses i första stycket. Elektroniska hjälpmedel får användas vid kontrollen. 4 § Om det behövs för att den som dömts till skyddstillsyn skall stå under övervakning till dess samhällstjänsten fullgjorts, får Kriminalvården besluta om övervakning efter det att av prövotiden har gått, dock längst till prövotidens utgång. 5 § Kriminalvården får ändra eller upphäva en föreskrift om samhällstjänst om det finns särskilda skäl för detta. 6 § Har den som meddelats föreskrift om samhällstjänst i samband med villkorlig dom åsidosatt sina skyldigheter enligt verkställig- hetsplanen skall Kriminalvården begära att åklagare för talan om undanröjande av den villkorliga domen och val av annan påföljd. I 5 kap. 8 § andra stycket finns bestämmelser om Kriminal- vårdens skyldighet att anmäla till åklagare om den som dömts till skyddstillsyn åsidosatt sina skyldigheter. 7 kap. Om beslut och överklagande 1 § Beslut enligt denna lag fattas av Kriminalvården, om inte annat följer av detta kapitel. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om beslutsfattandet. 2 § Beslut i frågor enligt denna lag gäller , om inte något annat förordnas. 3 § Beslut av Kriminalvården enligt denna lag får överklagas endast om det anges i detta kapitel. 4 § Kriminalvårdens beslut i särskilda fall får överklagas om de avser 1.tillstånd att avtjäna fängelsestraff utanför anstalt genom korttidsboja, upphävande av sådant beslut eller storleken på avgiften för sådant avtjänande enligt 2 kap. 1, 5 och 8 §§. 2.placering på plats med särskilt hög säkerhet enligt 3 kap. 1 § andra stycket, 3.tillstånd att ha sitt spädbarn hos sig enligt 3 kap. 5 §, 4.förflyttning i förmånssystemet enligt 3 kap. 6 § andra och tredje stycket, 5.frågor om innehållande av ersättning m.m. enligt 3 kap. 11 och 12 §§, 6.avskiljande enligt 3 kap. 19–21 samt 23 §§, 7.tillstånd till besök enligt 3 kap. 33 § andra stycket, 8.villkor om användande av särskilt utformat besöksrum enligt 3 kap. 34 § andra stycket, 9.tillstånd till telefonsamtal eller annat elektroniskt meddelande enligt 3 kap. 36 § andra stycket, 10.kontroll av telefonsamtal eller andra elektroniska meddelanden enligt 3 kap. 37 § första stycket, 11.kvarhållande av brev eller andra försändelser enligt 3 kap. 12.kroppsbesiktning enligt 3 kap. 50 §,