sou · GTB348 · 2006-01-01 00:00:00 — Det s.k. baspriset (= prisgrupp D) för en heltidsekvivalent (FTE) beräknas genom att hela beloppet som HEFCE har att fördela till grundläggande högskoleutbildning (= medel från regeringen + intäkter från studentavgifter) divideras med det totala antalet FTE för hela utbildningssektorn (inkl. det antal FTE som är ett resultat av premietilläggen ovan) det kommande läsåret. Baspriset kan variera en hel del år och är således beroende av både det totala belopp som anslås till grundläggande högskoleutbildning, studentavgifter och det totala antalet FTE. Baspriset /05 är för en heltidsstudent och inkluderar i studentavgift. Den s.k. standardresursen för ett visst lärosäte är lärosätets beräknade totala antal FTE multiplicerat med baspriset, dvs Lärosätets standardresurs = (antalet FTE vid lärosätet) x baspriset 8.1.2.3Jämförelse med lärosätets resurstilldelning föregående år Därefter betraktas lärosätets resurstilldelning föregående år. En justering av denna resurstilldelning sker om antalet FTE före- gående år varit lägre än som antagits när resurserna fördelades. Sedan sker en inflationsjustering. Ytterligare ett tillägg görs om lärosätet får i uppdrag att öka sitt studerandeantal. Till detta läggs en beräknad intäkt för lärosätet från studentavgifter. Föregående års tilldelning – Standardresursen Resurstilldelningssystem i några olika länder 8.1.2.4Lärosätets grundtilldelning från HEFCE Om slutresultatet (= ovanstående kvot) inkl. ovan beskrivna korrigeringar ligger i intervallet plus minus , får läro- sätet föregående års tilldelning, modifierad enligt ovan. Om resultatet ligger utanför denna marginal vidtar HEFCE åtgärder för att få lärosätet inom marginalen. Detta kan ske såväl genom en ökning/minskning av resurserna som en minsk- ning/ökning av antalet studenter (eller en kombination av dessa åtgärder). Toleransbandet om +/- innebär att ett lärosäte mellan två budgetår inte kan få drastiskt förändrade ekonomiska förutsättningar. Lärosätet kan använda erhållna resurser på det sätt man vill. HEFCE fördelar av sina resurser till grundutbild- ning enligt ovanstående modell. Övriga medel fördelas särskilt till t.ex. insatser för breddad rekrytering, insatser för att motverka studieavbrott och stöd till funktionshindrade. Det bör observeras att tilldelningen således i huvudsak är baserad på antalet FTE och därmed antalet studenter. Mer precist är det antalet studenter som deltagit i examination (utan krav på godkänt) som beräkningarna grundas på. Resurstilldelningssystemet kan således knappast karakteriseras som resultatbaserat utan beror enbart på hur väl man lyckats rekrytera och behålla sina studenter. En förutsättning för att resursfördelningsmodellen skall fungera är att lärosätena till HEFCE återrapporterar uppgifter, framför allt gällande studenterna och deras resultat. En förutsättning för detta omfattande arbete är att stora databaser byggts upp. Det högsta belopp som ett lärosäte /05 får ta ut i studentavgift är för studier på den grundläggande nivån (undergraduate). Fr.o.m. /07 uppgår motsvarande belopp till . Egentligen är begreppet avgift (tuition fee) felaktigt. Det handlar egentligen om en skatt (graduation tax). Resurstilldelningssystem i några olika länder Modellen ser ut på följande sätt: betalar (/07) ut per student och år till lärosätet (givet att lärosätet satt avgiften till ). För den enskilde studenten innebär detta ett lån på motsvarande belopp. Detta lån skall sedan betalas tillbaka via inkomstskatten till efter examen om den framtida inkomsten medger detta, dvs. studenten är inte återbetal- ningsskyldig om inkomsten understiger ett visst belopp (ca ). Genom att lärosätena /07 själva får bestämma avgiftens storlek kommer huvud- principen om lika tilldelning för samma ändamål att luckras upp (är avgiftens storlek lika för alla lärosäten men beror exempel- vis på om man studerar heltid eller halvtid). För heltidsstudier på den avancerade nivån (graduate) kan /05 en avgift om tas ut men det finns också kurser på denna nivå för vilka avgiften är begränsad till . Avgiften på den avancerade nivån betalas ofta av den studerande privat. Ett nytt resurstilldelningssystem inför /07 håller på att utvecklas. Det nya resurstilldelningssystemet skall presenteras . Parlamentet och regeringen sätter de övergripande målen för högre utbildning såsom att högre utbildning skall bidra till ekonomisk tillväxt och social integration. Relationen mellan och regleras i ett formellt dokument (Financial Memoran- dum). erhåller dessutom HEFCE ett Guidance Letter som ger regeringens prioriteringar och de ekonomiska planerings- förutsättningarna för de kommande tre åren. Ansvarsfördelningen mellan HEFCE och varje lärosäte regleras också med hjälp av ett Financial Memorandum. utfärdar dessutom HEFCE ett Funding Agreement med varje lärosäte. Resurstilldelningssystem i några olika länder detta beskrivs hur många FTE som den till lärosätet tilldelade resursen motsvarar och vilka övergripande förutsättningar som gäller för resurstilldelningen. Exempelvis anges ett minsta antal studenter som skall utbildas inom de medicinska och odontologiska utbildningsområdena. Lärosätet kan sedan variera sitt utbildningsutbud bara den totala summan av FTE uppfylls. Således kan t.ex. deltidsutbildning ersättas av heltidsutbildning eller utbildningar i prisgrupp 3 av utbildningar i prisgrupp 2 etc. Som vägledning för lärosätena utarbetar HEFCE också visioner och strategiska planer. Övergripande strategiska mål för perioden –2008 är: Breddad rekrytering, förbättring av excellensen inom undervisning och lärande, förstärkning av excellensen inom forskning samt en ökning av den grundläggande högskole- utbildningens och forskningens bidrag till ekonomisk tillväxt och samhällelig utveckling. Det är till HEFCE det enskilda lärosätet vänder sig om man vill ha fler utbildningsplatser. HEFCE kan sedan med utgångspunkt i sådana utökningsförslag begära mer pengar för högre utbildning hos regeringen. har universitetens autonomi i ökat, bl.a. genom att högskolelagen, som utfärdades, 1998 gav universiteten större beslutsbefogenheter. Dock fördelar Undervisnings- ministeriet fortfarande olika utbildningar mellan universiteten via specifika mål för olika utbildningsområden. Förändringen av universitetens budgetarbete startade med en omläggning mot ett verksamhetsanslag. påbörjades en gradvis övergång till ett finansieringssystem av kärnverksamheten som var formelbaserad. Som motprestation för den ökade handlingsfriheten avseende resursanvändningen överens- kommer universiteten med om mål för verksamheten, uppföljning av resultat och återrapportering till . och varje enskilt universitet förhandlar om ett treårsavtal avseende prestationer. Förhand- lingarna inleds innan avtalsperiodens början genom att Resurstilldelningssystem i några olika länder skickar ut riktlinjer för de kommande förhandlingarna. Innan de faktiska förhandlingarna påbörjas genomförs seminarier och andra gemensamma möten mellan universiteten och i syfte att öka samarbetet och engagemanget för målsättningarna. Universiteten skickar sina underlag till i februari året innan avtalsperioden. Underlagen innehåller policys och strategier, projektförslag och en kort promemoria som beskriver uppfyllandet av tidigare målsättningar och förklaringar till eventuella avvikelser. skickar ett utkast till avtal till varje universitet. Universiteten lämnar synpunkter på utkastet innan de faktiska förhandlingarna äger rum . innehåller kvalitativa och kvantitativa mål, resurserna som behövs för att nå målen, uppföljning och utvärdering av resultat och fortsatt utveckling av verksamheten. mål sätts för en treårsperiod. Under de mellan- liggande åren utvärderas och konfirmeras målen och resurserna beslutas . Mål som relaterar till verksamhetens kvalitet och dess förbättring är i stor utsträckning eget ansvar. För perioden 2006 innehåller avtalen mål för antalet nybörjare på kandidat- och magisternivån, för antalet magister- och doktorsexamina, för internationellt studentutbyte, för utländska studenters examina, för antalet helårsstudenter via (öppen universitetsutbildning och fortbildning), för antalet studenter som påbörjar programstudier via . Målen sätts per ämnesområde. har samma övergripande mål. De specifika kvantitativa målen bestäms per lärosäte men ansträngningar görs för att ta hänsyn till varje universitets specifika profil. Finansieringen som allokeras av består av följande komponenter för perioden 2006 och fördelas enligt följande procentsatser. Aktuell basfinansiering (89,) Finansiering av nationella uppdrag (1,) Finansiering av nationella program (1,) Projektfinansiering (1,) Prestationsbaserad tilldelning (2,) Resurstilldelningssystem i några olika länder Basfinansieringen hålls så stabil som möjligt och på en nivå som täcker huvuddelen () av kostnaderna för verksamheten. Finansieringen är formelbaserad och tar sin utgångspunkt i kostnad per enhet och har designats för att vara så transparent och förutsägbar som möjligt. Syftet är att fördela ramresurser mellan universiteten och inte att ge resurser direkt till olika examina eller andra aktiviteter. De aktiviteter som inte täcks via den formelbaserade beräkningen överenskoms inom ramen för finan- siering av samhällstjänster. Formeln som används för att fördela basfinansieringen mellan lärosätena består av fyra delar; ersättning i relation till verksam- hetens omslutning (omsättningsfaktor), utbildning, forskning och samhällsservice. Basfinansieringen är fix för en avtalsperiod. Basfinansiering (M 1 013) (M 65) (M 65) (M 65) (M ~447) (M 36,5) (M ~262) (M 13) - mål 2/3 - mål 2/3 - mål 2/3 (M 60) serat 1/3 serat 1/3 rat 1/3 Förutom ersättning för forskarskolor och utbildning inom kan själv besluta om den interna fördelningen av erhållna medel. Omsättningsfaktorn består av ersättning i tre delar; en baskom- ponent, en resurs för antalet beräknade nya studenter och en för lokaler. Baskomponenten är en andel av verksamhetens omslutning . Ersättningen för nya studenter baseras på det planering- stal som överenskommits för avtalsperioden 2006. Varje planerad ny student ger samma ersättning till alla universitet, 3500 . Lokalersättningen är en fast procentsats av de faktiska lokalkostnaderna . Omsättningsfaktorn överenskoms för en treårsperiod. För utbildning och forskning utgör det planerade antalet magister- och doktorsexamina, som överenskommits i avtalet, grunden för 2/3 av ersättningen. Den resterande 1/3 utfaller för Resurstilldelningssystem i några olika länder faktiskt realiserade examina. För magisterexamina utfaller olika ersättning beroende på studiernas ämnesinnehåll medan doktors- utbildningen antages kosta lika mycket oavsett ämnesområde. De olika ersättningsområden och deras koefficienter i förhållande till en grundersättning är: Grupp I (1,25): Humanistiska vetenskaper, Ekonomiska veten- skaper, Juridik, Teologi, Hälsovetenskaper och Samhällsveten- skaper Grupp II (1,5): Pedagogik, Idrottsvetenskaper och Psykologi Grupp III (1,75): Teknik, Naturvetenskaper, och Agrikultur- och skogsvetenskap Grupp IV (3,25): Farmaci, Veterinärmedicin, Odontologi och Medicin Grupp V (konst): Bildkonst och Konstindustri (3,75), Musik (4,5) och Teater och (5,5) Ersättningsnivån för en magisterexamen med en koefficient om 1 är 15 000 . För en doktorsexamen är den 200 000 . I fördelningen av forskningsresursen ingår också ersättning för forskarskolor. Vilka forskarskolor som får finansiering beslutas av på basis av underlag och utvärderingar från . Verksamheten inom finansieras även den till 2/3 på de planeringstal som överenskommits och till 1/3 på faktiskt realiserat utfall. Ersättningen utgår från antalet helårsstudenter, är oberoende av ämnesområde och är lika för alla universitet. Ersättningen för andra samhällstjänster är tänkt att stödja aktiviteter som bl.a. syftar till regionala påverkan. Finansieringen beräknas delvis på basis av forskningens omslutning och antalet forskare för aktuellt universitet. Nationella uppdrag har stor betydelse i termer av nationell utbildning, forskning eller kulturell policy. Uppdragen tilldelas universiteten via lagstiftning. Även småspråk ingår i nationella uppdrag. Den statliga finansieringen täcker bara delar av kost- naderna och universiteten måste således själva bekosta resten. Resurstilldelningssystem i några olika länder De fleråriga nationella programmen som initieras av tar sin utgångspunkt i regeringens utvecklingsplan för utbildning och forskning eller från Under- visningsministeriet egen resolution. För perioden 2006 finns bland annat följande program: Utveckling av utbildning (reformera examensstrukturen, utveckla antagningen av de studerande, kvalitetssäkring) Projektfinansiering tilldelas universitetens egna utvecklingsprojekt, universitetens samarbetsprojekt och utrustning till nya lokaler. Finansieringen syftar till att stödja de strategiska prioriteringar som är i speciellt fokus det aktuella år. Villkoret för Undervis- ningsministeriet finansiering är att universiteten bekostar delar av projekten med egna medel. Därigenom vill Undervisnings- ministeriet försäkra sig om engagemang och möjlig- heter till kontinuitet av verksamheten. Den prestationsbaserade tilldelningen belönar universiteten för deras kvalitet och effektivitet i verksamheten och skapar incitament för ytterligare utveckling. Kriterierna är desamma för hela avtalsperioden och fokuserar på spetsenheter. Kriterierna för perioden 2006 är: Kvalitet i forskning och konstnärlig verksamhet i forskning (beslutas av ) i konstnärlig verksamhet (tilldelas av det konstnärliga rådet i ) Resurstilldelningssystem i några olika länder Kvalitet, effektivitet och rationalitet i utbildning inom utbildning, som utnämnts av rådet för utvärdering av högskolorna KOTA-databasen är en statistisk databas som upprätthålls av . Den innehåller information om univer- sitetens verksamhet och utgör grunden för uppföljning och utvärdering av dessa. Det är varje universitets skyldighet att uppdatera uppgifterna i databasen och under årets första månader uppdateras olika uppgifter enligt ett givet schema. Det högre utbildningssystemet i är binärt och består av dels tolv universitet, dels av ett relativt stort antal (ca 50) hogescholen. De sistnämnda är ett slags colleges som bedriver yrkesutbildning. Från den nederländska staten erhåller universiteten resurser för grundutbildning, forskning och forskarutbildning. utgjorde den del som avsåg grundutbildningen av från staten tilldelade resurser. Universiteten har dock rätt att själva bestämma vilken fördelning man vill göra mellan grundläggande högskolutbildning och forskning/forskarutbildning. De medel som hogescholen erhåller från staten avser enbart utbildning. Resurstilldelningssystem i några olika länder 8.3.2Resurser för grundläggande högskoleutbildning och hogescholen tilldelas således medel från staten för den grundläggande högskoleutbildningen. Modellen för hur denna tilldelning går till skiljer sig åt mellan det neder- ländska systemets två delar. och hogescholen erhåller dessutom ytterligare intäkter till den grundläggande högskoleutbildningen i form av studentavgifter. 8.3.2.1Modell för tilldelning till universiteten När den nederländska staten fördelar resurser till den grundläggande högskoleutbildningen vid universiteten tillämpas en modell som är prestationsrelaterad. Indirekt (genom studenternas val) anses den också vara relaterad till lärosätenas kvalitet. Modellen tillämpas på det belopp som avsätts till grund- läggande högskoleutbildning av det nederländska parlamentet. Av den summa som avsätts fördelas: utifrån utfärdade examina, utifrån antalet nybörjare, som en basresurs. Antalet utfärdade examina beräknas som ett medelvärde av de två senast årens utfall. Både bachelor- och masterexamina utgör under- lag för denna beräkning. Tilldelningen för utfärdade examina är baserad på olika kategorier med olika ersättningsnivåer. Dessa kategorier och de ersättningsnivåer som tillämpats års tilldelning framgår nedan. I är det utbildningsprogrammen som nationellt klassificeras till de olika kategorierna. Förslag till nya utbildningsprogram lämnas av universiteten men det är regeringen som beslutar, bl.a. utifrån en bedömning av samhällets behov och utbildningens kvalitet, om lärosätet får ge utbildningen. Studen- terna registrerar sig (= 60 poäng) i taget. Resurstilldelningssystem i några olika länder SOU 2005:48 Ersättning för bachelorexamen: Konst, Humaniora, Juridik, Samhälls- vetenskap, Språk: Naturvetenskap, Teknik, Jordbruk Ersättning för masterexamen: Konst, Humaniora, Juridik, Samhälls- vetenskap, Språk: Naturvetenskap, Teknik, Jordbruk Antalet nybörjare sätts lika med det senaste årets utfall. Även denna tilldelning är kategoriindelad enligt följande: Ersättning för nybörjare: Konst, Humaniora, Juridik, Samhälls- vetenskap, Språk: Naturvetenskap, Teknik, Jordbruk, Nybörjare inom medicin ger således samma tilldelning som nybörjare inom naturvetenskap och teknik. Basresursen fördelas proportionellt utifrån förra årets tilldelning. Basresursen utgör genomsnittligt och kan således variera mellan universiteten. Motiven för en basresurs är bl.a. att universiteten har omfattande fasta kostnader och att kostnaderna är höga för utbildningar med få studenter. Det bör observeras att det som är fixt i modellen är att av de resurser som staten avsätter till grundläggande Eftersom det totala belopp som avsätts till grund- läggande högskoleutbildning kan variera år kommer också de olika kategoriernas ersättningsbelopp att påverkas. har tilldelningen från staten till universiteten minskat. Det finns ingen övre gräns för hur många studenter som ett universitet kan anta (utom inom medicin) eller för hur många examina som kan utfärdas. Eftersom de tilldelade resurserna bl.a. Resurstilldelningssystem i några olika länder baseras på antalet nybörjare och antalet examina så innebär en kraftig ökning av t.ex. antalet nybörjare att tilldelade resurser skall räcka till fler studenter. Det bör poängteras att om ett universitet bedömer att erhållna resurser är otillräckliga så är det tillåtet för lärosätet att ta ett lån eller begära hos regeringen att få ha ett underskott i budgeten. En kraftig ökning av antalet nybörjare innebär också att dessa nybörjare utgör underlag för beräkningen av resurser kommande år. På så sätt kan ett lärosäte öka sina resurser som övriga universitet får sin tilldelning reducerad. Att av grundutbildningsresurserna fördelas utifrån antalet utfärdade examina skulle kunna innebära att universiteten lockar studenter från varandra i slutet av utbildningen för att kunna utfärda så många examina som möjligt. Erfarenheten säger dock att den omflyttning som sker i stort sett saknar betydelse för resurs-tilldelningen. 8.3.2.2Modell för tilldelning till hogescholen Hogescholen tilldelas resurser till grundläggande högskoleutbild- ning enligt nedanstående formel: faktor x (DG x 4,5 + DO x 1,35)/(TG+TD) x antalet (heltids)- studenter. Två faktorer tillämpas: en (högre) för program där praktik utgör en stor del, en (lägre) för övriga program. DG = Antalet examina som utfärdats under föregående år DO = Antalet studenter som avbrutit sina studier under före- gående år 4,5 = Den tid (år) under vilken finansiering utgår för de som avlägger examen 1,35 = Den tid (år) under vilken finansiering utgår för de som avbryter sina studier TG = Den faktiska tid det tar att ta en examen TD = Den faktiska tid som en student som avbryter sina studier varit registrerad. Resurstilldelningssystem i några olika länder Om den faktiska studietiden (genomsnittligt) blir längre än och/eller om den faktiska tiden (genomsnittligt) det tar innan en student avbryter sina studier överstiger så förlorar lärosätet alltså resurser. diskuteras ett resurstilldelningssystem som är gemensamt för universitet och hogescholen. Detta system tar sin utgångspunkt i det resurstilldelningssystem som gäller för univer- siteten. Dock diskuteras att ändra fördelningen mellan de tre delarna utfärdade examina, antalet nybörjare och basresursen. Studenter som studerar på universitet eller hogescholen måste betala terminsavgift. Denna avgift, som fastställs av regeringen, är oberoende av det ämne man studerar och lika stor oavsett om man studerar på universitet eller hogescholen. är avgiften ca för heltidsstudier . För att få ned studietiderna diskuteras ett system där termins- avgiften studier på heltid är under utbildningens nominella studietid + (varav avser studier på bachelor nivå och studier på masternivå). Skulle man behöva ytterligare tid för att slutföra sin utbildning kan terminsavgiften studier på heltid komma att höjas till . Alla studenter som studerar heltid får inledningsvis ett studielån. Om studenten klarar av sina studier omvandlas lånet till en premie. För studenter som inte bor hos sina föräldrar uppgår lånet/premien till . Om föräldrarnas inkomst understiger en viss nivå kan studenten ansöka om en tilläggspremie. I övrigt finansieras studierna med hjälp av lån. Resurstilldelningssystem i några olika länder Medel från parlament och regering för forskning och forskarutbildning fördelas enligt följande: fördelas som anslag (proportionellt mot förra årets tilldelning) utifrån antalet utfärdade doktorsexamina varvid följande belopp används som fördelningsnyckel Naturvetenskap, Teknik och Medicin till forskarskolor (på rekommendation av forsknings- rådet). Ett nytt resurstilldelningssystem infördes i inför . Det nya resurstilldelningssystemet innebär att norska universitet och högskolor tilldelas ett samlat anslag som omfattar både grundläggande högskoleutbildning och forskning- /forskarutbildning. Anslaget till respektive lärosäte baseras på tre komponenter: En baskomponent, en utbildningskomponent och en forsknings- komponent. Baskomponenten är avsedd att främja stabilitet för lärosätena och tar sin utgångspunkt i historiskt fastställda budgetramar för respektive lärosäte. För norska universitet utgör denna bas- komponent genomsnittligt . Den beräknas dock individuellt för varje lärosäte och varierar därmed mellan lärosäten. Resurstilldelningssystem i några olika länder Utbildningskomponenten grundar sig på antalet helårsprestationer, där heltidsstudier motsvarar 60 poäng. För universiteten utgör utbildningskomponenten genomsnittligt men den varierar i praktiken för respektive lärosäte utifrån uppnådda resultat. Utbildningskomponenten, som således är resultatbaserad, utgår från följande sex utbildningskategorier: Belopp (Nkr) Det är således de olika utbildningarna (och inte som i de enskilda kurserna) som klassificeras på de olika kategorierna. De olika utbildningarnas klassificering på kategori genomförs natio- nellt av Utdannings- og forskningsdepartementet och är således inte en uppgift för de enskilda lärosätena. Däremot bestämmer lärosätena själva vilka utbildningsprogram man vill ge. De fri- stående kurserna är ofta knutna till utbildningsprogrammen och klassificeras således indirekt. Det förutsätts att det enskilda lärosätet omfördelar resurser (framförallt från bas- och utbildningskomponenten) internt till lärosätets olika utbildningar för att systemet skall bli optimalt. Resurstilldelningssystem i några olika länder översyn av relationerna mellan de olika kategoriernas ersättningsbelopp planeras. Regeringen formulerar mål för ett minsta antal studenter inom olika områden. Något takbelopp för respektive lärosäte existerar däremot ej. Detta innebär att ett lärosäte kan anta så många studenter man vill, vilket leder till att fler helårsprestationer erhålles vilket i sin tur leder till högre intäkter för lärosätet. Basresursen påverkas dock inte av sådana ökningar som lärosätet enskilt beslutar om, vilket innebär att ersättningen per student minskar för lärosätet. Om ökningar respektive minskningar av ett lärosätes utbildningsutbud beslutas av regeringen ökas respektive minskas både lärosätets utbildnings- och baskomponent.