sou · GTB328 · 2006-01-01 00:00:00 — Om de på grund av sin förvärvsverksamhet eller andra liknande skäl inte hade gemensamt hushåll borde den därigenom sänkta skatte- förmågan beaktas genom avdrag för merkostnaderna. Däremot borde sådant avdrag inte komma i fråga enbart på grund av att makarna var bosatta på skilda orter eller att de särtaxerades. Behovet av en översyn Avdragsmöjligheterna för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning har setts över av Utredningen om avdrag för ökade levnadskostnader m.m. Utredningen föreslog i sitt slutbetänkande Förmåner och ökade levnadskostnader (SOU 1999:94), som över- lämnades till regeringen , endast mindre juster- ingar i reglerna. Betänkandet har remitterats och förslagen har beretts inom . tillkännagav att en utvidgning av avdrags- rätten för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning skulle kunna ge positiva effekter i form av ökad rörlighet på arbetsmark- naden och bättre möjligheter att bo och arbeta i glesbygd och att regeringen borde genomföra en utredning som belyser dessa effekter (bet. 1999/2000:SkU13, rskr. 1999/2000:143). När lämnade sitt tillkännagivande pågick redan arbetet i den regionalpolitiska utredningen (N 1999:01), vilken hade i upp- drag att lämna förslag om hur den svenska regionalpolitiken skulle inriktas och utformas . Beredningen av utredningens slutbetänkande (SOU 2000:87) resulterade i regering- ens proposition En politik för tillväxt och livskraft i hela landet (prop. 2001/02:4). Därefter tillkallades en särskild utredare med uppdrag att bl.a. göra en översyn av de generella åtgärder inom arbetsmarknads- politiken som stimulerar till arbetsmarknadsrelaterad geografisk rörlighet med särskild tyngdpunkt på flyttningsbidragen samt genomföra en översyn av andra tänkbara möjligheter för att främja tillgången till nyckelpersoner i mindre lokala arbetsmarknadsregio- ner och i övriga lokala arbetsmarknadsregioner där det finns en efterfrågan (dir. 2002:80). Utredaren överlämnade sitt betänkande Ökad rörlighet för sysselsättning och tillväxt (SOU 2003:37) . Under beredningen av frågan om förändringar i avdragsmöjlig- heterna för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning har det uppmärksammats att det mot bakgrund av resultatet av de nämnda utredningarna finns skäl att ytterligare undersöka vilka regionala utvecklingspolitiska effekter som kan uppnås genom en ändring av nuvarande regler för avdrag vid dubbel bosättning. Utredaren skall göra en översyn av avdragsrätten för ökade levnads- kostnader vid dubbel bosättning och undersöka om avdragsrätten kan utformas så att den förstärker rörligheten på arbetsmarknaden och den regionala utvecklingen . Reglerna skall utformas så att de inte kan missbrukas. Målet för den regionala utvecklingspolitiken är väl fungerande och hållbara lokala arbets- marknadsregioner med en god servicenivå i alla delar av landet. I översynen ingår att som ett första steg genomföra en grundläg- gande utredning om hur dagens system fungerar. Därefter bör utredaren särskilt belysa om, och i så fall hur, en förändrad avdragsrätt kan stimulera rörligheten på arbetsmarknaden, hur avdragsrätten kan påverka näringslivets behov av och till- gång till arbetskraft, hur en förändring av avdragsrätten på lång och kort sikt kan väntas påverka människors pendlings- och bosättningsmönster i olika typer av arbetsmarknadsregioner, vilka regioner som kan få fördelar respektive nackdelar vid en förändring av avdragsrätten, samt var i landet personer som kommer att kunna utnyttja en för- ändring av avdragsrätten är bosatta. I detta sammanhang skall utredaren även undersöka om eventuella svårigheter att avyttra bostaden på den tidigare bostadsorten bör beaktas vid utformningen av avdragsreglerna och hur en sådan regel i så fall skulle vara utformad. Utredaren skall vidare belysa de effekter en förändring kan få i fråga om avdragsfusk samt budget- mässiga konsekvenser för det allmänna. Utredaren skall i arbetet beakta Regionalpolitiska utredningens slutbetänkande (SOU 2000:87), om Arbetsförmedlingarnas arbete med geografisk rörlighet (RRV 2001:20) och betänkandet Ökad rörlighet för sysselsättning och tillväxt (SOU 2003:37) från Utredningen om rörlighetsstimulanser. Om dessa material inte ger tillräcklig ledning för slutsatser, skall utredaren komplettera materialet. I det fall en skattskyldig på grund av sitt arbete har flyttat till en ny bostadsort men maken eller sambon bor kvar i den gemen- samma bostaden på den gamla bostadsorten på grund av t.ex. arbete, kan avdragsrätt för dubbel bosättning föreligga. emot en gemensam bostad inte finns på den gamla bostadsorten, som t.ex. för särbor, uppkommer efter flytten oftast inte någon avdragsrätt för dubbel bosättning. Förhållandena i de båda fallen ser efter flytten i princip lika ut men skiljer sig åt i avdragshän- seende. Utredaren skall undersöka vilka konsekvenser en föränd- ring av avdragsrätten kan få för olika familjesituationer. Utredaren skall utifrån resultatet av undersökningen och grund- läggande principer för inkomstbeskattningen bedöma om en för- ändring av avdragsrätten kan leda till en ökad rörlighet på arbets- marknaden och förstärka den regionala utvecklingspolitiken. Utredaren skall även bedöma om en omvandling av avdragsrätten till ett motsvarande bidrag kan vara ett mer effektivt medel för att uppfylla ändamålet med avdragsrätten. Om utredaren kommer fram till att avdragsrätten bör förändras eller att den bör omvandlas till ett bidrag, skall utredaren lämna förslag till författnings- ändringar. Det står utredaren fritt att ta upp även andra frågeställningar som har att göra med avdragsrätten för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning. Uppdraget skall redovisas . Avdrag för ökade levnadskostnader vid tillfälligt arbete och dubbel bosättning och 2003 I inkomstdeklarationen görs avdrag för ökade levnadskostnader på grund av tillfälligt arbete, dubbel bosättning och hemresor i ruta 09. Den skattskyldige fyller endast i yrkat avdrag och några ytterligare uppgifter om avdraget lämnas inte i deklarationen. Detta innebär att inte kan ta fram några statistiska uppgifter om fördelningen mellan de olika posterna som ingår i avdragsrutan. Med utgångspunkt från de uppgifter som lämnades i ruta 09 har tagit fram viss statistik (tabell 1–10). SCB har på utredningens uppdrag tagit fram statistik som rör utbildningsnivå (tabell 11 och 12) och yrkesgrupp (tabell 13) på de skattskyldiga som har gjort avdrag i ruta 09. En kortfattad analys av statistiken finns i avsnitt 2.4.1. Avdrag ruta 09. 1 763 277 981 Avdrag ruta 09. Kön, (kronor) 1 244 370 268 1 763 277 981 Avdrag ruta 09. Åldersfördelning och kön, 12 – 19 år 20 – 29 år 30 – 39 år 40 – 49 år 50 – 59 år 60 – 64 år 65 – 98 år Avdrag ruta 09. Åldersintervall och kön, (kronor) 12–19 år 20–29 år 30–39 år 40–49 år 50–59 år 60–64 år 65–98 år 1 244 370 268 Avdrag ruta 09. 1 352 081 323 2 268 828 631 2 922 958 170 11 390 331 236 1 763 277 981 19 731 549 878 Bilaga 2 SOU 2005:28 Avdrag ruta 09. 3 170 639 979 3 090 719 986 4 391 625 390 2 730 180 753 1 818 068 088 1 274 254 856 2 566 380 618 1 763 277 981 19 731 546 878 SOU 2005:28 Bilaga 2 Avdrag ruta 09. Avdragsintervall och kön, 1 244 370 268 Avdrag ruta 09. Län och antal deklaranter, (kronor) 1 763 277 981 Avdrag ruta 09. Län och kön, (kronor) 1 244 370 268 Avdrag ruta 09. Län, kön och medelavdrag (kronor) Avdrag ruta 09. Län och utbildningsnivå, Bilaga 2 SOU 2005:28 Avdrag ruta 09. Län, kön och utbildningsnivå, 1 202 292 850 Avdrag ruta 09. Yrkeskod, kön och antal, Avdrag ruta 09. Yrkeskod, kön och totalsumma, Lokala arbetsmarknadsregioner enligt SCB och Enligt SCB:s statistik delades rikets 290 kommuner in i 86 lokala arbetsmarknadsregioner. Detta kan jämföras med indelning i 81 LA-regioner. SCB:s indelning i lokala arbetsmarknadsregioner SCB:s indelning i lokala arbetsmarknadsregioner är till skillnad från indelning rent statistiskt framräknad och utgår från den årliga statistiken över arbetspendling mellan kommuner (SCB:s registerbaserade arbetsmarknadsstatistik, RAMS). I praktiken redovisar SCB en ny officiell LA-regionindelning . Den senaste omfattar 100 LA-regioner och baseras statistik. Vid den senaste kontrollen som avser statistik uppgår dock antalet arbetsmarknadsregioner till 86. LA-indel- ningen bygger på statistik om arbetspendling. Metoden för att bilda lokala arbetsmarknadsregioner bygger på två pendlingsvillkor – ett generellt och ett specifikt. Först bestäms antalet självständiga kommuner – som benämns lokala centra. För att klassas som självständig kommun skall andelen utpendlare från kommunen vara av det totala antalet för- värvsarbetande i det lokala centrat. Sedan undersöker man om den största pendlingsströmmen till en enskild kommun från ett lokalt centrum är av totala antalet förvärvs- arbetande i det lokala centrat. Om dessa två villkor är uppfyllda så kan kommunen uppfattas som självförsörjande eller oberoende med avseende på tillgången till arbetstillfällen inom den egna kommunen och därmed utgöra ett centrum för en lokal arbets- marknad. Sedan bestäms till vilket lokalt centrum som de osjälvständiga kommunerna skall föras. Huvudregeln är att den osjälvständiga kommunen förs till den kommun till vilken den största pendlings- strömmen är riktad. Tabell Lokala arbetsmarknadsregioner 2002 (86 stycken) De kommuner som senast tappade statusen som självständig kommun var , , , , , , , , , , , , , , Åre, och . De kommuner som däremot gick från osjälvständig till själv- ständig kommun var och . indelning av riket i 81 LA-regioner är tänkt att vara av normativ karaktär och ligga fast . Utgångspunkten är att den framförallt kommer till användning i olika analyser och modeller, t.ex. det Regionala analys- och prognos- systemet (rAps). Indelningen baseras dels på pendlingsstatistiken , dels på uppgifter om avstånd, arbetsmarknadens styrka och kedjor av mindre kommuner som kopplas till en stor arbetsmarknad. Detta innebär i praktiken att kommuner som enligt kriterierna skulle bilda en självständig , i vissa fall har kopplats till en närliggande . Till (LU) betänkande SOU 2003/04 finns en bilaga (3) appendix B s. 127 ff. med en rapport (SOU 2004:34) rubricerad Regional utveckling, utsikter till 2020. I rapporten finns en beskrivning av indelning av landet i 81 lokala arbets- marknadsregioner. Med lokal arbetsmarknadsregion () avses en funktionell arbetsmarknadsregion, inom vilken människor kan bo och arbeta utan att behöva göra alltför tidsödande resor mellan hem och arbete. Indelningen grundar sig på arbetspendlingen över kommungränserna och baserar sig på SCB:s pendlingsstatistik men tar också hänsyn till geografisk närhet och pendlingens utveckling. I vissa fall har kommuner som i och för sig hade kunnat bilda självständiga LA-regioner kopplats till en närliggande . är den som flest människor berörs av genom sina dagliga resor till och från arbetet och är företagens huvudsakliga rekryteringsområde för arbetskraft. LA-regionerna delas i sin tur in i sex s.k. regionfamiljer som har grupperats utifrån likheter i grundläggande produktionsförutsätt- ningar som utgår från åldersfördelning, antalet företagare, utbild- ningsnivå, avstånd till kommuncentra, universitets- eller högskole- ort inom regionen. Dessa produktionsfaktorer har sedan viktats på visst sätt. I regionfamilj 1 återfinns Storstadsregionerna , och . Trots att de ligger i samma regionfamilj brukar de särredovisas i olika tabeller på grund av att de sinsemellan är mycket olika. I regionfamilj 2 återfinns större LA-regioner med universitet eller högskola. Till denna hör: , , , , , och . I regionfamilj 3 hamnar de flesta s.k. regionala centra ofta med regional högskola. Till denna hör: , , , , , , , , , , , , , , och . I regionfamilj 4 återfinns s.k. sekundära centra där förutsättningarna sammantaget är något svagare än i regionala centra. Till denna hör: , , , , , , , , , , , , , , , , , och . I regionfamilj 5 finns de småregioner som domineras av syssel- sättning inom privat sektor. Till denna hör: , , , , , , , , , , , , , , och . I regionfamilj 6 finns slutligen de småregioner som domineras av sysselsättning inom offentlig sektor. Till denna hör: , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och .