sou · GTB3101 · 2006-01-01 00:00:00 — strategierna för att planera och följa upp elevernas utveckling tycks enligt utvärderarna gynna de elever som den tidsstyrda skolan inte lyckats fånga in. Läraren tycks i högre grad diskutera strategier för ett effektivt lärande med den grupp elever som är i behov av särskilt stöd än med övriga elever. Eleverna överges inte i sin kunskaps- utveckling utan följs och stöttas av lärare och föräldrar. I första rapport36 ansåg sig lärarna ha blivit bättre på att uppmärksamma elevers problem och tillägnat sig mer kompetens i hur man arbetar med barn som är i behov av extra stöd. Enligt slutrapport37 fungerar dock ett friare arbetssätt sämre för elever med läs- och skrivsvårigheter eller med koncentrationssvårig- heter. Dessa elever behöver struktur, vilket i några arbetslag lösts genom inrättandet av speciella strukturgrupper, dvs. särskilda elev- grupper där hänsyn tas till elevernas behov av stöd och struktur. För att göra denna indelning möjlig uppger flera lärare att de lägger ned mer tid med eleverna än vad som annars förväntas. Vinsten anses vara att både elever och lärare får en bättre arbetssituation. hävdar att det finns en resursbrist i skolan som gör att det är för få lärare, särskilt med specialkompetens, vilket främst anses drabba elever i behov av extra stöd. Hon förvånas över att så få lärare i studien lyft resurser som ett problem. Av 38 enkät till lärare på sex skolor framgår att en stor andel av försöksskolornas lärare anser att just gruppen elever i behov av stöd får en ökad möjlighet att nå kunskapsmålen när tim- planen tas bort, genom att de också får ökad tillgång till hand- ledning. Andelen som anser detta är lägre för gruppen elever som har lätt för sig och för den grupp som benämner gråzonsbarn. Inför delbetänkandet redovisade Hadenius39 att både elever och föräldrar i de studerade försöksskolorna ansåg att elev- erna får den hjälp som de behöver i högre grad än vad föräldrar och elever bedömer att eleverna får i jämförelseskolorna. , Elevers och lärares lärande och lärmiljö ur ett lärarperspektiv, i m.fl. Utbildning utan nationell timplan i . Individualisering eller privatisering av lärprocessen, 2003. , Utbildning utan nationell timplan i – Individualisering eller privatisering av lärprocessen, 2005. , steg mot målstyrning, 2005. , Utan timplan – ur lärares och elevers synvinklar, 2003. Effekter för undervisning, inflytande och delaktighet och rektorsenkät från början av försöket indike- rade att mycket av arbetslagssamverkan sker just kring elever i behov av särskilt stöd. särskilda studie41 med inriktning på specialpedagogik pekar på både möjligheter och problem för elever i behov av särskilt stöd. I studien har speciallärare och special- pedagoger fått redogöra för dels vilka krav mål- och tidshantering ställer på elever i behov av särskilt stöd, dels vilken roll den kan ha i att orsaka problem. Intervjuerna har genomförts på vad som kan karaktäriseras som framkantsskolor. Enligt lärarna möjliggör den friare användningen av tiden i skolan en flexibilitet i tilldelningen av tid för olika ämnesinnehåll, så att tiden i högre grad anpassas till enskilda elevers individuella behov. Det kan särskilt gynna elever med inlärningssvårigheter som då får tid för ämnesinnehåll där det är svårt att uppnå målen, och därmed kan delta på mer jämlika villkor i klassgemenskapen. Nya schemapositioner som t.ex. eget arbete kan också ge ökade möjligheter för specialpedago- gerna att arbeta direkt med eleverna utan att de behöver lämna den egna klassen, vilket har sociala fördelar och minskar risken för att eta- blera en identitet som utanför. Av intervjuerna att döma kan en lösare struktur som hör ihop med en friare användning av tiden och en högre grad av individuali- sering återfinnas på en övergripande nivå som avser den indelning av terminen, veckan och dagen som tar sig uttryck i schemat, den del av tiden som går under namn som t.ex. eget arbete och de konkreta uppgifter som organiserar elevernas lärande. En lösare struktur på samtliga tre nivåer ställer krav på att eleven kan överblicka och orientera sig i skolans nya system, att eleven kan styra sig själv och koncentrera sig i en miljö som kan bli stökig samt att eleven kan bryta ned och strukturera sitt eget arbete. De fördelar som specialpedagogerna ser med en ökad inriktning på styrning mot mål rör ofta de instrument som utvecklats för att synliggöra och kommunicera den enskilde elevens utveckling vad gäller kunskaper, färdigheter och sociala förmågor. I vissa skolor där man arbetat med planeringsbok, portfolio och individuella ut- vecklingsplaner är man eniga om att dessa kan vara ett stöd. och R. , Skolorna i försöket utan timplan; Karaktäristiska drag , 2003. , Struktur och målmedvetenhet, 2004 och M. och R. , Effekter i försök med timplanen på , 2005. Effekter för undervisning, inflytande och delaktighet kan även sporra elever som annars har svårt att se sina egna fram- steg och det vidare sammanhang som aktuella aktiviteter ingår i. Instrumenten underlättar även kommunikationen med elevernas föräldrar om barnets utveckling. Ett ökat fokus på mål och måluppfyllelse kan emellertid enligt också göra skolan besvärligare för elever med inlärnings- problem. Arbetet med att nå målen i svenska, engelska och matematik kan ta tid från andra aktiviteter som för den enskilda eleven kan vara det som gör det meningsfullt och roligt att gå till skolan. Även arbetet med individuell planering och dokumentation av elevernas lärande har en baksida. Den största är kanske den tid som krävs för att sköta dessa system, tid som ibland tas från kollektiva aktiviteter och gemensamma genomgångar i klassen. De elever som specialpedagogerna arbetar med kan också ha svårt att förstå innebörden i kriterier på måluppfyllelse. En slutsats drar efter intervjuerna är att det som funge- rar dåligt för de flesta elever fungerar särskilt dåligt för de elever som specialpedagogerna kommer mest i kontakt med. Å andra sidan är det som är bra för elever i behov av särskilt stöd i allmän- het också bra för övriga elever. refererar till en rapport från Skolverket42 och menar att det finns skäl att tro att pojkar och elever från lägre socialgrupper är överrepresenterade i kategorin elever i behov av särskilt stöd. Han betonar att detta måste beaktas när man utformar schema- positioner som eget arbete. Risken är annars uppenbar att dessa arbetsformer ges en alltför lös struktur och då fungerar som ett sorterande element. Man kan då tala om sortering via frihet43. m.fl.44 har också genomfört en särskild delstudie med fokus på elever i behov av särskilt stöd. Man menar att speciellt för dessa elever kan arbetssätten och tiden till lärande ha avgörande betydelse för vad de lär sig i skolan, vilket talar för att eleverna kan gynnas av en undervisning som inte är timplanestyrd. Även enligt denna studie har organisationen i arbetspass medfört att elever i behov av särskilt stöd är inkluderade i undervisningen och tillhör kollektivet. Specialpedagogerna ser det som positivt att eleverna får extra hjälp under arbetspassen. Även om mycket av 42Elever i behov av särskilt stöd. En temabild, 1998. Österlind (1998), Disciplinering via frihet : elevers planering av sitt eget arbete. Acta Universitatis Upsaliensis. studies in education, 75. m.fl., Tid som frihet – tid som tvång, 2005. Effekter för undervisning, inflytande och delaktighet specialpedagogernas riktade stödinsatser fortfarande sker i liten grupp blir eleverna mindre utpekade som avvikande när stödet organiseras på detta sätt. Elever i behov av särskilt stöd anses dock inte alltid klara av att välja de uppgifter som de skulle behöva arbeta med under arbets- passen utan tenderar i stället att välja det som kompisen väljer. De har också svårt att komma igång med arbetet själva och att avgöra hur en uppgift kommer att ta. Konsekvensen blir en hårdare lärarstyrning vilket leder till att valfriheten blir mindre för eleverna, liksom möjligheterna att utveckla ansvar. Till skillnad från vad som framgår av andra utvärderingar menar flertalet lärare i utvärderingen av m.fl. att elever i behov av särskilt stöd inte får mer tid av läraren under det självständiga arbetet än övriga elever. De menar att den grupp elever som klarar sig själv inte är särskilt stor och att även dessa elever behöver kontakt, handledning och stimulans av läraren. Därför blir det inte så mycket tid över till elever i behov av särskilt stöd under arbetspassen som man hade trott när man gick med i försöket. m.fl. uppmärksammar också gråzonseleverna, de som flyter med men har svårt att nå målen. Dessa elever får inte det specialpedagogiska stöd som elever med mer uttalade svårigheter får. För att de skall få någonting gjort fordras dock att läraren hinner uppmärksamma dem och ge handledning. Alla de intervjuade specialpedagogerna i utvärderingen är av uppfattningen att det är en god pedagogisk idé ett avskaffa timplanen. Särskilt lärare i de tidigare årskurserna i ser fördelar. Effektivisering av personalresurserna kan genomföras och eleverna kan få mer tid till ämnen och arbeten som de behöver göra och tycker är roliga. Lärare i de senare årskurserna anser att en viss valfrihet för eleverna och ett självständigt arbete i egen takt kan vara till fördel för elever i behov av särskilt stöd. För att systemet skall kunna fungera och undervisningen skall kunna individua- liseras och anpassas till dessa elever menar emellertid författarna att skolorna måste få mer resurser till lärare och lokaler. Tinglev45 har studerat svenskundervisningen på tre skolor i försöks- verksamheten, med elever i behov av särskilt stöd för ögonen. Hon ser det som förvånansvärt att specialpedagoger och speciallärare på skolorna i så hög utsträckning anser att försöksverksamheten inte 45 I. , Inkludering i svårigheter, 2005. Effekter för undervisning, inflytande och delaktighet berör dem och deras arbete. Dessa lärares utanförskap bidrar till att den organisatoriskt differentierade stödundervisningen befästs, vilket i sin tur innebär att den ordinarie undervisningen inte behöver åtgärdas för att inkludera alla elever. uttrycker det som att de elever som inte har förmågan eller förutsättningen att följa i den ordinarie undervisningen inkluderas till svårig- heter i stället för att inkluderas i den ordinarie undervisningen. Skolan skall enligt förmedla en kärna av gemensamma kunskaper och färdigheter till alla elever. kan lärandet bara ske på individnivå eftersom alla elever lär olika. Kravet blir då att skolan som den skall ge alla elever en kärna av lika kunskaper och färdigheter också måste ta hänsyn till alla elevers olika sätt att lära, deras behov, förutsättningar och intressen. Denna paradox, lika men olika undervisning, har historiskt hanterats genom att i den ordinarie undervisningen utgå från det som är gemensamt för alla elever och inte från elevers olik- heter. Att utgå från elevers olikheter i en inkluderande undervis- ning för alla ser som en långsiktig och komplex men viktig uppgift för alla skolor. Sammantaget menar lärarna i flertalet av delegationens källor att arbetslagen nu har mer tid att avsätta för elever i behov av särskilt stöd. Detta till följd av att tiden i högre grad än tidigare organiseras flexibelt utifrån varje elevs behov. Flertalet studier pekar på att elever i behov av särskilt stöd får mer lärartid som avsätts för självreglerat arbete. Konsekvensen är att elever i behov av särskilt stöd får en hårdare lärarstyrning än andra elever, vilket minskar deras valfrihet och gör att de inte på samma sätt som andra ges möjlighet att utveckla ansvar för de egna studierna. Förutsättningarna för förbättrad måluppfyllelse ökar dock. Studierna ger lite olika bilder av vilka elever i behov av särskilt stöd som gynnas respektive inte gynnas av försöket. Flera studier pekar på att elever som har problem att klara kraven på målmed- vetenhet och koncentration vinner på att bli synliggjorda och därmed föremål för lärarnas uppmärksamhet. finns några studier som uppmärksammar att den grupp som forskarna benäm- ner gråzonselever kan missgynnas. Det handlar om elever som kanske inte är i behov av särskilt stöd för att klara målen för god- kända betyg, men som inte fullt ut klarar det självständiga arbets- sättet och inte gör något väsen av sig. Genom att de förblir osedda får de inte det stöd de skulle behöva för att nå längre. Effekter för undervisning, inflytande och delaktighet Vidare pekar flera underlag på att försöksskolorna bygger sina specialpedagogiska strategier på inkluderande lösningar. Eleverna ges stöd inom ramen för den ordinarie undervisningssituationen, ofta för självreglerat arbete. Detta gör att eleverna känner sig mindre utpekade som avvikande . Det övergripande intrycket från delbetänkandet är att lärarna i försöket trivdes bra med att arbeta utan timplan och kände arbets- tillfredsställelse. Följande citat från en av skolorna i försöket sammanfattar på ett utmärkt sätt hur lärarna uppfattade situationen. Roligt, arbetsamt, kaotiskt, spännande, utmanande, rörigt, ovisst, prövande, krävande men framförallt stimulerande och utvecklande. Lärarnas ansvar hade jämfört med tidigare ökat för planering, målarbete och uppföljning av verksamheten. Deras arbete hade blivit mindre ensamt till följd av att ansvaret blivit gemensamt för arbets- laget. Förmåga att samarbeta och formulera gemensamma strategier inom arbetslaget framstod som en allt viktigare egenskap men också förmågan att företräda sitt ämne. Dock pekade delbetän- kandet på en initialt ökad arbetsbörda och på tidsbrist. Behovet av kompetensutveckling var tydlig, bl.a. vad gäller organisationsut- veckling samt planering och dokumentation. Bilden av arbetslagets centrala roll i försöksskolorna underströks av att lärarna i försöksskolorna i underlaget till NU03 i högre eller avsevärt högre grad än lärare i övriga skolor uppgav att de sam- talade om uppdraget, utvärderade verksamheten, planerade verk- samheten, samarbetade om undervisningen, informerade varandra, stödde varandra samt samarbetade kring föräldrasamverkan och utvecklingssamtal. Trots det intensiva samarbetet i arbetslagen in- gick lärarna i försöksverksamheten i lika hög grad eller i högre grad än lärarna i övriga skolor också i ämnesgrupper. Av underlaget till NU03 framgick vidare att lärarnas arbetstill- fredsställelse var större i försöksskolorna än i övriga skolor och att det fanns en tendens till att lärarna i försöket hade en högre trivsel än i övriga skolor. Slutligen skrev lärarna i försöksskolorna i lägre utsträckning under på påståendet att det förekommer störande oljud och dålig ordning än lärarna i övriga skolor. Effekter för undervisning, inflytande och delaktighet Skolornas senare dokumentationer bekräftar bilden från delbetän- kandet. Det är vanligare än tidigare att arbetslagen styr över sina resurser och sin planering. Det är t.ex. inte ovanligt att delar av schemaläggningen är delegerad till arbetslaget. Detta innebär att det blivit mindre ensamarbete för lärarna, vilket enligt rapporterna upplevs positivt av de flesta. Det är inte helt ovanligt att skolorna rapporterar att lärarna, när arbetslaget nu äger planeringen av tiden, väljer att lägga mer av sin arbetstid på undervisning än tidigare, bl.a. för att kunna få till mindre elevgrupper och därmed en bättre arbetssituation. Början kan vara arbetsam och slitig, men det ger lön för mödan. Detta är svårare men roligare. Tänkandet i usk är borta. Vi följer läraravtalets intentioner att se till verksamhetens behov och individens förutsättningar när vi fördelar arbetsuppgifterna mellan oss. Att jobba timplanelöst innebär ett lagarbete. Vi skulle behöva bredda vissa lärares kompetens för att kunna utveckla arbetsorganisationen. Viktigaste resultatet är att det har blivit bättre pedagogiska diskussio- ner. Lärarna har blivit friare i tanken. Sammanfattningsvis kan vi konstatera att det tar TID att genomföra Utan Timplan i praktiken. Delegationen, som under arbetet med delbetänkandet ibland mötte lärare inom försöket med motstridiga åsikter om arbete utan timplan, har intrycket att detta är mer ovanligt än vid försökets inledning. Vid våra kommun- och skolbesök har det framgått att arbetet inom försöket är föremål för konflikter mellan olika lärargrupper. Detta gäller oberoende av om skolan valt att genomföra mer radikala eller mer marginella förändringar jämfört med tidigare. De kommuner vi besökt har valts mot bakgrund av positiv resultatutveckling, genomförda förändringar och/eller andelen elever med utländsk bakgrund. De kommuner och skolor vi har besökt under försökets senare del har också varit tydliga på att det merarbete man upplevde initi- alt har avklingat och således är en belastning. Som förklaring anges att man kan släppa på det gamla och sluta köra i dubbla spår när de nya arbetsformerna väl etablerats. Det handlar också om att de nya arbetsformerna har mognat . Effekter för undervisning, inflytande och delaktighet första åren lade skolorna ned mycket tid och kraft på att bryta ned mål och på att dokumentera detaljer i elevernas kunskapsutveck- ling. känner man sig tryggare och har inte längre samma behov av denna detaljnivå i arbetet. Flera av de skolor vi har besökt uppger också att de börjar hitta former för att freda den tid som krävs för arbetslagets gemensamma planering, något som många skolor annars upplever som svårt. Vissa av de besökta skolorna anser att arbetet blivit mer effektivt utan timplan. Lärarnas Riksförbund46 har under försöket genomfört enkätundersökningar med fackliga ombud i de deltagan- de kommunerna. Ca 150 ombud från 55 av de 79 deltagande kom- munerna besvarade enkäten . Sammantaget framgår att ombu- den anser att arbete utan timplan blir mer flexibelt och ger mer frihet, innebär förändringar i schemat som ger en flexibilitet som gyn- nar eleverna, leder till ökat samarbete mellan lärarna, leder till att arbetslaget får ökad betydelse, leder till en satsning på svenska, engelska och matematik, innebär ett merarbete för lärarna med mer tid i klassrummet med eleverna, leder till ökad dokumentation kring elevernas arbete, leder till att lärare får undervisa i ämnen de inte är utbildade för, samt leder till en ökad planeringsbörda. En absolut majoritet av ombuden instämmer i påståendet att försö- ket medfört att behovet av planering och andra förberedelser samt arbetslagsträffar ökat liksom att handledningen av och dokumenta- tionen kring enskilda elever tar mer tid i anspråk . Av ombudens skriftliga kommentarer framgår dock att inte alla hänför detta till timplaneförsöket utan mer ser det som en allmän trend till följd av förändrade arbetssätt. Elmeroth m.fl.47 menar att arbetslagen kan ta vara på de möjligheter som en målstyrd verksamhet utan timplanens styrning ger när de hittar former för sin samverkan. Lärarnas uppdrag har utvidgats 46Försöksverksamhet utan timplan, Sammanställning och analys enkät samt Sammanfattande analys av enkäter genomförda 2001, 2002 och 2004, 2005. Elmeroth m.fl., Tid för målstyrning, 2005. Effekter för undervisning, inflytande och delaktighet under försöket, vilket har lett till nya roller som måste hanteras i det dagliga arbetet. Behoven av tid för reflektion, erfarenhetsutbyte och samarbete i olika grupper har härigenom blivit stora, liksom behovet av fortbildning inom en rad områden. Elmeroth m.fl. menar att det uppstår en viss osäkerhet när lärarna lämnar ett inarbetat sätt att betrakta och behandla både sin egen och elevernas tid i skolan. Att detta sker är lätt att förstå, särskilt när omställningen ofta går snabbt, bristen på fortbildning är uttalad och tiden för att diskutera är hårt beskuren. När lärarna avstår tid från den traditionella ämnesunder- visningen upplever de att de lämnar ifrån sig en del av kontrollen. kvarstår deras uppdrag med oförändrad tydlighet – att bistå eleverna i deras strävan att nå målen. Den kunskapsförmedlande läraren som håller genomgångar och introducerar ny kunskap finns kvar, men tiden för denna lärarroll har begränsats. Till detta har kommit mer av en handledande upp- gift, att på olika sätt bidra till att målen nås genom att stötta och leda, fungera som motivationsskapare, kommunikationspartner och organisatör. Lärarnas kontrollerande uppgift handlar nu snarare om kontroll över lärandet än över undervisningen. Denna uppgift är enligt utvärderarna betydligt mer omfattande och skapar därför osäkerhet. Olika lärargrupper upplever försöket på olika sätt. Lärarna i sko- lans är mer positiva än lärare . Lärare i svenska och samhällsorienterande ämnen är mer positiva medan språklärare är mest kritiska till försöket. Det sätt på vilket skolorna i utvärderingen organiserat det självreglerade arbetet i skolan gör att lärarna oftast möter elever som arbetar med det egna ämnet. Ändå kan flera elever i gruppen vara okända för läraren, som därmed får handleda elever vars behov de inte känner till väl. leder det till en ökad kännedom om alla skolans elever. Söderström48 konstaterar att forskning på skolområdet visar att det skett en förändring av lärarrollen i hela , inte bara i skolor utan timplan. Läraren har gått från kunskapsförmedlare till arbetsledare, tiden för lärarstyrd kateder- undervisning har minskat och mer tid läggs på planeringsstyrt elevarbete. 48 Å. , Utbildning utan nationell timplan i – Individualisering eller privatisering av lärprocessen, 2005. Effekter för undervisning, inflytande och delaktighet konstaterar att flera av de lärare i de åtta studerade försöksskolorna som 2001 ställde sig tveksamt avvaktande till att arbeta utan timplan har blivit betydligt säkrare 2004. De tycker inte att det skall ses som en nackdel att arbeta utan timplan. Känslan av ökad frihet och möjligheten att kunna förändra upplevs positiv. menar dock att det fordras mer än förändringar i verksamhetens ramar för att lärarna skall utnyttja den ökade friheten till att utveckla verksamheten. I första rapport49 tyckte lärarna att arbetet hade blivit mindre ensamt och att det var lättare att skapa gemensamma förhållningssätt till elever när man samarbetar. Det framgick också att lärarna i försöket upplevde arbetsglädje i kontakten med eleverna och med kollegorna. har också låtit lärarna ange vad de anser vara problem i arbetet med eleverna. Syftet är att förstå vilka hinder lärare upplever i arbetet med att förverkliga sina intentioner. Tidsbristen ses som den ojämförligt viktigaste källan till problem för lärarna, som vill mer än de anser sig hinna med. Den krockar med många av lärarnas ambitioner i förhållande till eleverna – att hinna se och föra en dialog med varje elev och att kon- tinuerligt följa upp elevens måluppfyllelse. Flera lärare menar att upplevelsen av tidsbrist är ofrånkomlig när man arbetar med människor och alltid kan göra mer. Den tid som avsatts för kollegialt samarbete anses också vara för knapp. I några arbetslag säger sig lärarna ha blivit bättre på att strukturera sina möten och får nu ut mer konkret av samarbetet. Flera arbetslag i studie uppfattar dock att den gemen- samma tiden fylls med hindrande arbete uppifrån, t.ex. krav på uppföljningar och utvärderingar, medan ett arbetslag tvärtom nämner utvärdering som ett viktigt instrument för att utveckla verksamheten. Utvärdering är något som ligger integrerat i arbetet och jag tycker inte att arbetet fungerar annars. Personalen verkar också ha fått mer tid för egen planering mellan de båda intervjutillfällena. Det är nu få lärare som nämner att den egna planeringstiden upplevs för knapp. Några menar dessutom att de blivit bättre på att sätta gränser för det egna arbetet. Enligt upplever lärarna att eleverna har blivit mer jag-fixerade. Att arbeta med elever som är okoncentrerade, omoti- 49 Å. , Elevers och lärares lärande och lärmiljö ur ett lärarperspektiv, i m.fl., Utbildning utan nationell timplan i . Individualisering eller privatisering av lärprocessen, 2003. Effekter för undervisning, inflytande och delaktighet