sou · GTB343d4 · 2006-01-01 00:00:00 — I begreppet Motarbetar umgänge ryms såväl situationer där en förälder upplever att den andra föräldern försvårar umgänget med barnet eller inte medverkar till tillräckligt frekvent umgänge, som situationer där boföräl- dern vägrar medverka till umgänge över huvud taget. Samarbetssvårigheter inte så allvarliga är ofta ett motargument till All- varliga samarbetssvårigheter och görs gällande för att motivera gemensam vårdnad. Dålig information innebär att föräldern inte anser sig få tillräcklig information om barnet, t.ex. från skolan. Även detta åberopas som regel för att motivera gemensam vårdnad. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge En stor post i Annat är de fall där föräldern inte åberopat något annat än att han/hon bäst kan tillgodose barnets behov. Våld/hot mot föräldern Våld/hot mot barnet Barnen mår dåligt av 0 20 40 60 80 100 120 140 Antal mål Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Våld/hot mot föräldern 0 20 40 60 80 100 120 Antal mål Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Hördes barnet i målet? Barnet hördes inte inför domstol i något av de genomgångna målen. Hördes barnexpertis i målen? Den eller de handläggare som genomfört vårdnadsutredningen hör- des ofta som vittne vid huvudförhandlingen. Med barnexpertis av- ses emellertid i detta sammanhang inte dessa utredare, utan personer med annan specialkompetens, t.ex. barnpsykologer eller barn- psykiatriker. Sådan barnexpertis hördes i 18 mål (av målen). I 14 av dessa mål förekom påståenden om övergrepp. Det var vanligt att en vårdnadsutredning hade genomförts i målen. Av domarna framgick det att sådan utredning hade gjorts i minst 206 mål (av målen). Snabbupplysningar enligt 6 kap. 20 § FB fanns som underlag i ytterligare 10 av målen. Det framgick vidare att det fanns en barnpsykiatrisk utredning i 11 mål och en s.k. barnavårdsutredning enligt 11 kap. 1 § SoL i 22 mål. I de flesta fall hade även en vårdnadsutredning gjorts i dessa mål. Av 15 domar framgick det att det inte fanns någon utredning, utöver föräldrarnas framställan, och i 11 mål var det oklart om någon utredning fanns. Fanns rekommendation i utredningarna/vittnesförhören? Eftersom kommittén endast tagit del av domarna går det inte att säga säkert i hur många fall det fanns en rekommendation till beslut i vård- nadsutredningen. Av 134 domar (dvs. i av de 206 målen där det framgick att vårdnadsutredning genomförts) framgick det emellertid att utredaren lämnat en rekommendation till beslut i utredningen och/eller vid vittnesförhör. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge överens med rekommendationen i 104 fall (av de fall där rekommendation lämnats)2. Anledningen till att tingsrättens beslut inte stämde överens med rekommendationen motiverades i några fall. Orsaker som angavs var bl.a. att utredningen var gammal/det förelåg nya förhållanden, att föräldrarnas yrkande inte (längre) omfattades av rekommenda- tionen eller att barnets egen inställning och/eller dess höga eller låga ålder och mognad beaktats av domstolen. Hur gamla var barnen? Hur gamla var barnen? Över hälften av alla barn () som berördes av en tvist mellan föräldrarna var i yngre skolåldern (6–). Drygt en fjärde- del av barnen () var 0–och av barnen hade fyllt . När det gäller den sistnämnda ålderskategorin så var de flesta barnen omkring 12–. 2 Av vår genomgång av vårdnadsutredningar framgick att utredaren lämnade en rekom- mendation till beslut i av fallen och att tingsrätten följde rekommendationen i av fallen (se kapitel 16). Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Hur ofta redovisades barnets inställning i domen? I vilken mån barnets inställning kommit fram i målet går inte att säkert uttala sig om på grundval av enbart det material kommittén tagit del av. Barnets inställning kan ha kommit fram i t.ex. vårdnads- utredningen eller genom uppgifter från föräldrarna. Som tidigare nämnts har kommittén emellertid inte tagit del av akterna i målen, utan enbart domarna. Även om barnet kommit till tals genom vård- nadsutredningen eller på annat sätt, kan det hända att domstolen av olika skäl valt att inte redovisa det i domen. Kanske har barnet inte haft någon bestämd inställning eller har inställningen inte haft be- tydelse för det domstolen haft att besluta om (barnet kanske har haft synpunkter på var det vill bo, medan domstolen endast haft att ta ställning till vårdnadsfrågan). Domstolen kan också ha valt att inte redovisa inställningen i domen av hänsyn till barnet, om t.ex. domstolen uppfattat barnet som påverkat. Det kommittén kan ut- tala sig om är alltså hur ofta barnets inställning redovisats i domen t.ex. genom en redogörelse av antingen vårdnadsutredningen eller föräldrarnas påstående om vad som är barnets inställning. Sammanlagt redovisades barnets inställning i drygt en tredjedel av fallen (140 barn). Av naturliga skäl skiljer det sig en hel del Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge mellan de äldsta och de yngsta barnen. Ju äldre barnet var desto oftare redovisades dess inställning i domen. När det gällde barn som var redovisades dess inställning i drygt tre fjärde- delar av fallen (48 barn). När barnet var 9–redovisades dess in- ställning i omkring hälften av fallen (46 barn). När barnet var 6–redovisades dess inställning i drygt en tredjedel av fallen (43 barn). När barnet var 3–redovisades dess inställning i 3 fall och när barnet var redovisades dess inställning inte i något fall. Hur ofta tog tingsrätten upp barnets inställning som ett kriterium vid bedömningen? Tingsrätten tog upp barnets inställning som ett kriterium vid sin bedömning i målet i nästan en tredjedel av samtliga fall (108 av 376 barn). Även här skiljer det sig mellan äldre och yngre barn. Tingsrätten tog upp barnets inställning i sin bedömning i 65 pro- cent av samtliga fall då barnet var gammalt (40 barn). När barnet var 9–skedde detta i av fallen (40 barn) och när barnet var 6–i av fallen (27 barn). Slutligen togs inställningen upp när det gällde 1 barn mellan 3–. Hur gammalt var barnet då dess inställning följdes? I de fall tingsrätten tog upp barnets inställning som ett kriterium vid sin bedömning följde tingsrätten dess inställning i drygt två tredjedelar av fallen när barnet var 9–och (27 resp. 28 barn). Var barnet 6–följdes dess inställning i av fallen (11 barn). I 1 fall var barnet 3–då dess inställ- ning togs upp av tingsrätten som ett kriterium vid bedömningen och barnets inställning följdes då. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge SOU 2005:43 Hur beaktades barnets inställning? Hur beaktades barnets inställning? I de fall tingsrätten tog upp barnets inställning som ett kriterium vid bedömningen följdes barnets inställning i nästan två tredjedelar av fallen (67 barn). Ser man till det totala antalet barn så följdes barnets inställning uttryckligen i av fallen. I 4 av dessa fall ansåg tingsrätten att barnet var påverkat, men dess inställning följdes ändå. Barnets inställning följdes inte i drygt en tredjedel av fallen (41 barn). I av fallen (17 barn) ansåg tingsrätten att bar- nets inställning var ett utslag av en lojalitetskonflikt (barnet var påverkat) och dess inställning följdes inte. I av fallen (13 barn) ansåg tingsrätten att barnets inställning var vacklande eller inte riktigt tydlig, i av fallen (6 barn) hänvisade tingsrätten till barnets låga ålder och mognad och i av fallen (5 barn) hänvisade tingsrätten till annat. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Gemensam eller ensam vårdnad? Gemensam eller ensam vårdnad? I 178 mål, rörande 269 barn, tvistade föräldrarna om vårdnaden om barnen skulle vara ensam eller gemensam. I drygt hälften av fallen () beslutade tingsrätten att vårdnaden skulle vara gemen- sam. Mamman fick ensam vårdnad om barnen i av fallen, medan pappan fick ensam vårdnad om barnen i av fallen. Andelen beslut om ensam vårdnad var större i de mål där över- grepp påståtts. Här fick mamman ensam vårdnad om barnen i av fallen och pappan ensam vårdnad i av fallen. Sammanlagt beslutade alltså tingsrätten om ensam vårdnad i mer än hälften av dessa fall. I de mål där övergrepp inte påståtts beslutade tingsrätten om gemensam vårdnad i större utsträckning. I av fallen be- slutade tingsrätten om gemensam vårdnad, i av fallen att mamman ensam skulle ha vårdnaden om barnen och i av fallen att pappan ensam skulle ha vårdnaden. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Gemensam vårdnad mot en förälders vilja - Vem hade vårdnaden förut? Tingsrätten beslutade, som nämnts, i drygt hälften av fallen (150 barn) att vårdnaden om barnet skulle vara gemensam. Det vanligaste var att vårdnaden hade varit gemensam även före domen. Så var fallet i nästan tre fjärdedelar av fallen (111 barn). För 34 barn hade mam- man haft ensam vårdnad före domen, medan pappan hade haft ensam vårdnad om 5 barn. Vilka kriterier hänvisade tingsrätten till? Den vanligaste motiveringen till att besluta om gemensam vårdnad mot en förälders vilja var att samarbetssvårigheterna mellan för- äldrarna inte ansågs vara så allvarliga att de uppvägde det positiva med gemensam vårdnad. Denna motivering angavs i tre fjärdedelar av domarna (75 fall). Ofta angavs flera skäl till varför domstolen fattade ett visst beslut, men i över hälften av domarna var detta den enda motiveringen som gavs. Den näst vanligaste motiveringen var att det inte var visat att den ena föräldern skulle vara olämplig på grund av t.ex. missbruk eller psykisk ohälsa (19 fall), vilket påståtts av den andra föräldern. I 13 av domarna angavs att det bedömdes att föräldrarna hade så allvarliga samarbetssvårigheter att det fanns risk för att barnet skulle förlora kontakten med den ena av föräldrarna om vårdnaden tillkom den andra alt. om båda föräldrarna blev delaktiga i vårdnaden var ingen av dem utelämnad till den andras goda vilja. I 1 fall hänvisades till barnets inställning. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Ensam vårdnad för mamman - Vem hade vårdnaden förut? Tingsrätten beslutade att mamman skulle ha ensam vårdnad om drygt en tredjedel av barnen (96 barn). I dessa fall hade vårdnaden före domen varit gemensam i drygt hälften av fallen (51 barn), mamman hade haft ensam vårdnad om nästan hälften av barnen (44 barn) och i 1 fall flyttades vårdnaden över från pappan till mamman. Ensam vårdnad för pappan - Vem hade vårdnaden förut? Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Tingsrätten beslutade att pappan skulle ha ensam vårdnad om 23 av barnen. I dessa fall hade vårdnaden före domen varit gemensam i drygt tre fjärdedelar av fallen (18 barn), pappan hade haft ensam vårdnad om 2 av barnen och beträffande 3 barn flyttades vårdnaden över från mamman till pappan. Vilka kriterier hänvisade tingsrätten till? Den vanligaste motiveringen till att besluta om ensam vårdnad för en förälder var att föräldrarna ansågs ha samarbetssvårigheter av allvarlig art. Denna motivering angavs i 65 av domarna. I 12 av domarna hänvisades till att den ena föräldern gjort sig skyldig till våld eller hot mot den andra föräldern. Övergrepp utgjorde dock aldrig den enda grunden för att besluta om ensam vårdnad. Vanli- gast var att klassificera visade eller påstådda övergrepp som ett exem- pel på att det förelåg allvarliga samarbetssvårigheter mellan för- äldrarna. Övergrepp mot barnet togs upp som kriterier i 2 fall. I 10 av domarna angavs som skäl för att besluta om ensam vård- nad att den ena föräldern undandragit sig vårdnadsansvaret för bar- nen. Ensam vårdnad på grund av att den ena föräldern ansågs olämp- lig på grund av missbruk eller psykisk ohälsa beslutades om i 10 av fallen. Att barnet inte bör flytta från sin invanda miljö (kontinuitets- principen) angavs i 15 av domarna som en motivering till vem av föräldrarna som skulle få den ensamma vårdnaden. Barnets inställ- ning var utslagsgivande i 6 av domarna. En annan vanlig motivering till vem som skulle få den ensamma vårdnaden var den föräldern som ansågs bäst kunna främja en nära och god kontakt mellan bar- net och båda föräldrarna. I 5 domar angavs umgängessabotage som skäl för att besluta om ensam vårdnad. I 3 fall var detta den enda grunden för ensam vårdnad som angavs. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Vem skall barnen bo hos? Vem skall barnen bo hos? I 125 mål, rörande 201 barn, tvistade föräldrarna om var barnet skulle bo. Om tingsrätten beslutar att en av föräldrarna skall ha ensam vård- nad om ett barn innebär det också att barnet skall bo hos den för- äldern. Ett självständigt beslut om boendet kan således inte fattas i sådana fall. Sammanlagt fattade tingsrätten beslut om 146 barns bo- ende. I ungefär hälften av fallen bestämdes att barnet skulle bo hos mamman, i drygt en tredjedel av fallen att barnet skulle bo hos pappan och i av fallen att barnet skulle bo växelvis hos föräldrarna. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Boende hos mamman eller pappan Boende hos mamman - Var bodde barnet förut? I ungefär hälften av fallen (75 barn) beslutade tingsrätten, som nämnts, att barnen skulle bo hos mamman. I de flesta fall (eller 66 barn) hade barnen då bott hos mamman även före domen. 4 av barnen hade tidigare bott hos pappan och boendet flyttades nu över till mamman, medan 5 av barnen tidigare hade bott växelvis hos föräldrarna. - Var bodde barnet förut? I ungefär en tredjedel av fallen (49 barn) bestämde tingsrätten att barnen skulle bo hos pappan. Liksom beträffande de barn som fort- satt skulle vara bosatta hos mamman var det så att tingsrätten oftast Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge beslutade att barnet skulle bo kvar där det redan bodde. Andelen som bodde hos pappan även före domen var dock något lägre (eller 31 barn) vilket innebär att antalet överflyttningar av boendet var större. Tingsrätten beslutade att 16 av barnen skulle flytta från mamman till pappan. 2 av barnen hade tidigare bott växel- vis hos föräldrarna. Vilka kriterier hänvisade tingsrätten till? Den vanligaste motiveringen till beslutet om var barnet skulle bo var att barnet inte borde flyttas från sin invanda miljö (kontinui- tetsprincipen). Tingsrätten hänvisade till detta i två tredjedelar av fallen (58 fall). Ofta angavs flera skäl till varför domstolen fattade ett visst beslut, men i över hälften av fallen var detta den enda motiveringen som tingsrätten gav. I 4 fall hade den ena föräldern flyttat med barnet och tingsrätten motiverade sitt beslut med att barnet ryckts upp från sin miljö en gång och inte borde ryckas upp igen. I 13 av fallen hänvisades till barnets egen inställning. Främst gällde det de lite äldre barnen. En annan vanlig motivering till be- slutet var barnets behov av en nära och god kontakt med båda för- äldrarna, vilket innebar att tingsrätten beslutade att barnet skulle bo hos den förälder som ansågs bäst främja denna kontakt. I 5 fall hänvisade tingsrätten till umgängessabotage i sin motivering till be- slutet om barnets boende. Att en syskonskara inte bör delas angavs i 5 av fallen. I 66 mål, rörande 94 barn, framställdes yrkande om växelvis bo- ende. Tingsrätten beslutade om växelvis boende mot en förälders vilja i en fjärdedel av fallen (15 mål rörande 22 barn) och avslog yrkandet i tre fjärdedelar av fallen (51 mål rörande 72 barn). Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge - Var bodde barnet förut? I de fall tingsrätten beslutade om växelvis boende hade 5 barn bott växelvis även före domen, medan 9 barn hade bott hos mamman och 8 barn hade bott hos pappan. - Var bodde barnet förut? I de fall tingsrätten avslog yrkandet om växelvis boende hade 6 barn bott växelvis före domen, medan 54 barn hade bott hos mamman och 12 barn hade bott hos pappan. I de flesta av dessa fall bestämde tingsrätten att barnet skulle bo kvar hos den förälder det tidigare hade bott hos. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Vilka kriterier hänvisade tingsrätten till? I de 15 mål där tingsrätten beslutade om växelvis boende hänvisades till barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna i nästan hälften av fallen (7 mål), till barnets egen inställning i nästan lika många fall (6 mål), till att det förelåg samarbetssvårigheter av mindre allvarlig art i en fjärdedel av fallen (4 mål) och i lika många fall till att föräldrarna bodde nära varandra. I 2 av fallen hänvisade tingsrätten också till kontinuitetsprincipen. I de 51 mål där tingsrätten avslog ett yrkande om växelvis bo- ende hänvisades i nästan hälften av fallen till att det förelåg sam- arbetssvårigheter mellan föräldrarna. I en fjärdedel av fallen hän- visades till barnets behov av en fast punkt och i lika många fall till kontinuitetsprincipen. I 5 fall hänvisades till barnets ålder och i lika många fall till att föräldrarna bodde långt ifrån varandra. I 4 fall hänvisades till barnets egen inställning. Vilken omfattning av umgänget beslutade tingsrätten om? Sammanlagt fattade tingsrätten beslut om umgänge i 117 mål, rör- ande 151 barn, där frågan var tvistig. Frågan om umgänge var uppe till prövning i något fler mål, men där beslutade tingsrätten enligt förstahandsyrkandet som var växelvis boende. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge Den vanligaste formen av umgänge som tingsrätten beslutade om var utökad helg (t.ex. torsdag–måndag) eller um- gänge och en vardag. Tingsrätten be- slutade om sådant umgänge i drygt en fjärdedel av fallen (28 pro- cent eller 43 barn). Beslutet stämde i av fallen överens med umgängesförälderns yrkande och i med boförälderns be- stridande. I nästan en fjärdedel av fallen (eller 35 barn) beslu- tade tingsrätten att barnet skulle ha rätt till umgänge med den för- älder det inte bodde tillsammans med varannan fredag–söndag eller fredag–. Beslutet stämde i av fallen över- ens med umgängesförälderns yrkande och i med boför- älderns bestridande. Umgänge endast beslutades för nästan en fjärdedel av barnen (eller 33 barn). I dessa fall stämde beslutet överens med umgängesförälderns yrkande beträffande av barnen och med boförälderns bestridande beträffande av barnen. Tingsrätten beslutade att av barnen (18 barn) skulle ha annat umgänge än ovanstående (t.ex. umgänge var tredje eller var fjärde helg eller enbart under skollov). Beslutet stämde i 35 pro- cent av fallen överens med umgängesförälderns yrkande och i 65 pro- cent av fallen med boförälderns bestridande. I av fallen (22 barn) beslutade tingsrätten att inget umgänge skulle äga rum mellan barnet och den förälder det inte bodde tillsammans med. Samtliga dessa fall stämde överens med boförälderns bestridande. Vilka kriterier hänvisade tingsrätten till? angavs inget motiv till tingsrättens beslut om en viss omfattning på umgänget. Vanliga orsaker till att frångå ett yrkande om umgänge (och där- med som regel besluta om ett mindre omfattande umgänge än det som yrkats av umgängesföräldern) var att inte utöka för mycket, barnets behov av skydd samt barnets inställning. Även avståndet mellan föräldrarna togs upp i några fall. Den vanligaste orsaken till att bifalla ett bestritt yrkande (och därmed som regel besluta om ett mer omfattande umgänge än som medgetts av boföräldern) var barnets behov av en nära och god Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge kontakt med båda föräldrarna. Andra orsaker som togs upp var att det inte förelåg något skyddsbehov (vilket hävdats av boföräldern) och barnets egen inställning. I de fall där tingsrätten beslutade att något umgänge inte skulle äga rum hänvisades till barnets inställning i nästan hälften av fallen, till barnets skyddsbehov i något färre fall och till annat (t.ex. att umgängesföräldern var oanträffbar) i resten av fallen. För 68 barn yrkades att kontaktperson skulle medverka vid um- gänget. Yrkandet bifölls helt eller delvis beträffande 47 barn. Där- utöver förordnade tingsrätten, utan yrkande, om att kontaktperson skulle medverka vid umgänget beträffande 10 barn. Sammanlagt förordnades således om kontaktperson beträffande 57 barn (eller av samtliga barn). Omfattningen av kontaktpersonens uppdrag Vanligast var ett förordnande om att kontaktperson skulle närvara vid umgänge . Nästan hälften av alla förordnanden rörde sådant umgänge (26 barn). Motiveringen till förordnandet om kontaktperson var i omkring hälften av dessa fall att det var för att skydda barnet. I resten av fallen angavs motivet vara att kon- taktpersonen skulle vara ett stöd för barnet – en trygghet – framöver. Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge I nästan en tredjedel av målen (17 barn) förordnades om att en kontaktperson skulle medverka vid hämtning och lämning av bar- net. Förordnandet motiverades i de flesta fall med att det förelåg samarbetssvårigheter mellan föräldrarna, men också att det skulle främja barnets trygghet. I av fallen (11 barn) förordnades om att en kontakt- person under en viss bestämd tid skulle medverka vid barnets inskolning i umgänget. Även detta motiverades med att det var för att ge barnet trygghet. Det förordnades slutligen om att kontaktperson skulle närvara vid umgänge med övernattning i 2 mål (rörande 3 barn). I ett fall skulle en närstående närvara vid umgänget som kontaktperson och i det andra fallet uttalade tingsrätten att om inte kunde bistå med kontaktperson i den beslutade omfattningen, så skulle i vart fall umgänge med kontaktperson ske , minst , . I 2 mål gällde frågan utseende av särskilt förordnade vårdnadshavare. Ena målet gällde ett barn med stora behov. Barnet, som vid tings- rättens prövning var , hade bott i familjehemmet sedan hon var . gjorde gällande att mamman (som var ensam vårdnadshavare) brast i omsorg, att bar- net mådde dåligt av umgänge med mamman och att barnet var i särskilt behov av trygghet. hänvisade också till bar- nets egen inställning. Tingsrätten fann – mot bakgrund av vad som framkommit om barnets starka anknytning till familjehemmet, hennes behov av extra stöd och hjälp samt den ringa kontakt som hade varit mellan barnet och mamman – att det var uppenbart bäst för barnet att den rådande vården och fostran fick bestå och att vårdnaden flyttades över till familjehemsföräldrarna. Det andra målet gällde två barn vars pappa hade dömts till fängelse och utvisning för mord på mamman . Socialnämn- den gjorde gällande att barnen knutit an till familjehemsföräldrarna på ett sådant sätt att de uppfattade dessa som sin familj. hänvisade också till barnens egen inställning och att bar- nen skulle komma att sakna en i bosatt vårdnadshavare när pappans utvisningsbeslut verkställdes. Tingsrätten fann att barnen vistats i familjehemmet under en mycket stor del av sitt liv och att Genomgång av domar avseende vårdnad, boende och umgänge de funnit sig väl tillrätta och rotat sig där. De hade levt frånskilda från sin pappa och med hänsyn till att pappan skulle utvisas syntes en återförening redan på den grunden inte kunna komma till stånd inom överskådlig tid. När utvisningsbeslutet verkställdes skulle barnen dessutom komma att sakna vårdnadshavare i . Tings- rätten fann det därmed uppenbart bäst för barnen att vårdnaden överflyttades till familjehemsföräldrarna. 14.2.8Övriga beslut i domarna Villkor vid hämtning och lämning beslutades i 31 mål (av målen). Vanligen rörde det sig om att barnen skulle hämtas och lämnas vid förskola eller skola. Det förekom också att tingsrätten beslutade om villkor vid hämtning och lämning för att fördela rese- kostnaderna mellan föräldrarna. Yrkande om fördelning av resekostnader vid umgänge framställ- des i 9 mål () och bifölls i 5 fall. Yrkande om vitesföreläggande framställdes i 11 mål () och bifölls i 3 fall. Yrkande om ersättning för rättegångskostnader framställdes i 5 mål () och bifölls i 1 fall3. I 3 mål beslutade tingsrätten om platsen för umgänget (t.ex. ort eller land) och i 1 mål ålades pappan att före umgängestillfällena lämna bevis för att han inte hade missbrukat. 14.3.1Hur många mål prövades av hovrätten?