sou · GTB375 · 2006-01-01 00:00:00 — fodervärd åt hunden och förbinder sig också att upprätthålla dess dressyr. Enligt kontraktet är föraren skyldig att göra kontroll- och repetitionsövningar per tillfälle. Det två modellerna att upprätthålla beredskap med räddnings- respektive amsökhundsekipage är inte helt jämförbara. Till exempel är räddningshundarna privatägda medan de amsökande hundarna utbildas och ägs av . Vidare kan överskottet på räddningshundar göra nytta nationellt, till exempel inom den kommunala räddningstjänsten. Likväl anser jag att det finns anled- ning för regeringen att överväga att för räddningshundar införa en ordning liknande den som gäller för Försvarsmaktens ammuni- tionssökande hundar, det vill säga att hundförare kontrakteras med skyldighet att inställa sig för tjänstgöring , och att antalet ekipage och därmed även kostnaderna för verksam- heten kan minskas. De föreslagna åtgärderna angående produktion av tjänstehunds- ämnen skall finansieras inom ramen för anslagen för regional ut- vecklingspolitik. De medel som behövs för att bedriva erforderlig forskning, inkluderande insatser på djurskyddsområdet, bör finan- sieras med medel ur huvudtitel i de delar som avser forskningspolitik respektive djurskydd. Staten måste ta ett ansvar för produktion av tjänstehundsämnen. För detta ändamål måste en struktur skapas för att styra, organisera och administrera verksamheten. Detta förutsätter en finansiering som, åtminstone inledningsvis, sker via allmänna medel. Jag föreslår att produktionen av tjänstehundsämnen lokaliseras till en plats där det är möjligt att tillämpa principen att ge regional- politiskt stöd för sysselsättningsändamål. Verksamheten kan där- igenom finansieras inom ramen för anslagen för regional utveck- lingspolitik. Den plats man väljer bör i övrigt vara sådan att delar av redan befintlig infrastruktur kan utnyttjas och att regionala för- valtningar uttrycker beredvillighet att stötta verksamheten, samt att de lokala förutsättningarna även i övrigt är goda. De delar av den föreslagna verksamheten som gäller forskning och insatser på djurskyddsområdet föreslås finansieras med medel Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning ur huvudtitel i de delar som avser forsk- ningspolitik respektive djurskydd. Trots unikt goda förutsättningar i för att bygga upp en framgångsrik produktion av tjänstehundsämnen är det inte möjligt att utgå från att verksamheten ens på lång sikt kan bli helt själv- bärande. kan huvudmannens intäkter från försäljning av kvalificerade tjänstehundsämnen emellertid förväntas öka, varvid den statliga finansieringen av verksamheten kan minskas i motsva- rande omfattning. Satsningen på en systematisk ämnesproduktion kan även förväntas medföra att de statliga tjänstehundsanvändarnas kostnader för sina respektive hundverksamheter kommer att minska som en följd av förenklat rekryteringsförfarande, längre tjänstgöringstid hos hundarna och minskat behov av veterinärvård. Efterhand kommer därför även att finnas utrymme att via regler- ingsbreven för respektive användare tillföra huvudmannen resurser. 2.3Övriga överväganden och kommentarer 2.3.1Statligt finansierad produktion av tjänstehundsämnen Eftersom tjänstehundsförsörjningen är problematisk inte bara i , utan även i vår omvärld, finns det skäl att vad gäller den föreslagna ämnesproduktionen sträva efter att genom sam- arbete över nationsgränserna åstadkomma samordningsvinster, breddad avelsbas med mera. Regeringen bör dock sörja för att det först byggs upp en inhemsk fungerande verksamhet. Därigenom är det möjligt att säkerställa att utfallet blir det önskvärda och att vi inte tvingas anpassa oss till en utveckling som inte motsvarar våra krav. Många tjänstehundar steriliseras/kastrerade innan de träder i tjänst. Framför allt gäller detta ledarhundar. Inom den föreslagna avelsverksamheten måste därför finnas utrymme för att låta även färdigdresserade hundar som bedöms som särskilt intressanta för avelsändamål gå i avel i stället för att steriliseras/kastreras och an- vändas till tjänst. En alternativ eller kompletterande lösning är att undersöka/utveckla möjligheterna att rutinmässigt spara sperma och/eller ägg eller praktisera reversibla kastrationsmetoder. I ett inledningsskede kommer den föreslagna avelsverksamheten givetvis att vara beroende av att rekrytera avelsdjur ur redan befint- lig hundpopulation. I denna rekryteringsprocess är det viktigt att Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning anskaffa hundar som nedärver egenskaper som ligger så nära det för verksamheten uppsatta avelsmålet som möjligt; ju bättre utgångs- läget är desto snabbare når man målet. I detta sammanhang finns det all anledning att ta till vara den unika kunskapsbank om svenska hundar som finns tillgänglig genom Svenska re- gister. När det gäller utländska hundar går det självfallet utmärkt att finna bra individer, men information om släktingar saknas ofta och därmed är det mycket svårt att bedöma vilka egenskaper som dessa hundar nedärver. Om det inte går att köpa de vuxna hundar som man vill ha borde en möjlighet vara att i stället köpa valpar ef- ter väldokumenterade och kvalificerade föräldrar. Erfarenheterna från den statliga hundskoleverksamheten i visar att tjänstehundsanvändarna ofta är ovilliga att låta aktiva tjänstehundar användas i avel. Eftersom det är just i tjänstgöringen som en hund verkligen visar vilka kvaliteter den besitter måste an- vändarna visa flexibiliet i detta avseende. Ytterligare ett skäl är att det är ineffektivt att hålla hundar enkom för avelsändamål om de dessutom är lämpade för praktisk tjänst; en hund kan inte användas för avel året runt. Den föreslagna produktionen av tjänstehundsämnen kommer sannolikt att medföra att användarna får möjlighet att köpa hundar som totalt sett är billigare för respektive myndighet än dagens hundar. Hundarna ur den systematiska tjänstehundsaveln kommer däremot inte att kunna konkurrera med det privata utbudet i fråga om inköpspris, detta mot bakgrund av att de privata hundar som erbjuds användarna dels ofta är omplaceringshundar som är svår- placerade hos privata hundägare, dels på grund av den ideella grun- den för den privata hundproduktionen (se vidare avsnitt 2.2.1). De totalekonomiska vinsterna med hundarna ur den systematiska aveln visar sig i stället i form av lägre veterinärvårdskostnader, kortare dressyrtid, längre tjänstgöringstid och så vidare. Ur ett vidare sam- hällsekonomiskt perspektiv kan det konstateras att en systematisk avel är en förutsättning för att tjänstehundsverksamheten skall kunna garanteras. En systematisk avel i sin tur förutsätter avsätt- ning för sin produktion. Inom polisen sköts inköpen av hundar lokalt hos de 21 polismyndigheterna. Det är inte rimligt att för- vänta sig att budgetansvariga på lokal nivå, i trängda ekonomiska Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning lägen, kommer att beakta de mer långsiktiga ekonomiska vinsterna, vare sig de gäller den egna myndigheten eller samhället i stort. Därför skulle jag gärna se att överväger en ord- ning där inköp av tjänstehundsämnen handläggs på central nivå, förslagsvis genom att - som i flera avseenden har ett övergripande ansvar för poli- sens hundverksamhet – tillförs resurser för detta ändamål. Jag kan se ett antal åtgärder som de statliga tjänstehundsanvän- darna bör vidta omgående, inte bara för att vinna tid i samband med ett genomförande av mina förslag, utan även för att de i sig själva kan förväntas ha viss effekt på tillgången till dugliga tjänstehunds- ämnen. Användarna bör i samråd utveckla ett gemensamt dokumenta- tionssystem där för verksamheten relevant information regi- streras. Min i kapitel 5 återgivna kartläggning av anskaffning, kassation med mera av hundar i tjänst visar att flera användares kontroll över sin respektive verksamhet i detta avseende kunde vara betydligt bättre. För en framtida avelssatsning är doku- mentationens kvalitet av avgörande betydelse. I de fall vissa ty- per av uppgifter är sekretessbelagda borde det vara möjligt att upprätta rutiner där dessa registreras i en separat databas, me- dan övriga data görs tillgängliga i ett gemensamt register. Jag har tagit del av ett antal rapporter som visar att de förhållanden och den fostran valpar och unghundar erbjuds är av stor betydelse för deras förutsättningar att utvecklas till tjänstehundsämnen. Därför finns det anledning att användarna etablerar fodervärdsverksamhet. Om en fungerande foder- värdsverksamhet byggs upp redan nu kan den sedan imple- menteras i den statliga ämnesproduktionen. Av Polisens, Försvarsmaktens, och samtliga hundar är tikar. Bland polisens hundar är an- delen . Jag kan inte se några sakskäl till varför tikar generellt skulle vara sämre som tjänstehundar än hanhundar. Den ojämna fördelningen torde snarare bero på tradition. Om användarna i större utsträckning rekryterade tikar borde det alltså bli enklare att finna lämpliga hundar. Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning Användarna bör gemensamt och i samarbete med hund- klubbarna verka för att skapa ett effektivt belöningssystem för uppfödare till hundar som rekryteras för tjänst. Framför allt handlar det om att tjänstehundsuppfödning måste ge ett gott renommé. Som grundstomme för detta torde en statlig avel krävas; det finns sannolikt många som vill ta fram bättre hun- dar men inte riktigt klarar det på egen hand, men i samarbete med andra och under statligt paraply skulle det fungera. Men även på kort sikt, tills en statlig avel fått effekt, torde denna typ av åtgärder kunna öka tillgången till bra hundar. Lämpliga åt- gärder skulle kunna vara att användarna etablerar rutiner för återrapportering till uppfödarna; är det många uppfödare till hundar i tjänst som inte ens vet att deras hundar är till ex- empel polis- eller minhundar. Det kan exempelvis handla om att årlig kontakt med uppfödaren tas av hundens förare. Det bör vidare skapas någon form av officiell titel som anger att en hund är tjänstehund som kan publiceras i hundens stamtavla och därigenom, tillsammans med hundens övriga titlar, vara en merit för hundens uppfödare. Förslagsvis skapas en titel för varje tjänstehundsanvändare (till exempel TjhFM, TjhPolis, TjhTull, TjhKrim och TjhLed). Användarna kan även arrangera seminarier, träningsläger eller andra typer av evenemang där särskilt engagerade uppfödare inbjuds att delta. Slutligen bör kennelnamn anges i anslutning till hundens namn vid all publi- cering. 3Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet 3.1Hunden – världens äldsta husdjur Hunden är det djur som levt längst tillsammans med människan. De äldsta arkeologiska fynden av tamhund är , men genetiska studier tyder på att hunden domesticerades betyd- ligt tidigare. Hundens närmaste vilda släkting är vargen. Från bör- jan är det troligt att hunden fyllde enklare funktioner som sällskap, väktare, nödproviant med mera. lärde sig människan att ta hjälp av hunden även på andra områden, till exempel i samband med jakt, som boskapsvallare och –väktare och som stridshund på slagfältet. Det faktum att hunden började fylla olika mer specialiserade upp- gifter medförde att olika hundtyper utvecklades. Renrasiga hun- dar är dock en betydligt modernare företeelse, som inte har existe- rat i någon större skala . Det finns fler än 400 hundraser världen över. I finns närmare 300 hundraser representerade. Rasbegreppet kan definieras på olika sätt. Gemensamt för olika definitioner brukar vara att en grupp individer i något eller några avseenden skiljer sig från övriga individer inom arten. I naturen kan olika raser inom en art uppkomma genom att en grupp djur lever isolerade från och under andra miljöbetingelser än arten i övrigt. Genom en anpassning till sin specifika miljö utvecklar individerna i denna grupp efter ett antal generationer vissa karaktäristika som skiljer dem från övriga djur inom arten. Det kan, exempelvis bland Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet fåglar, handla om längre näbb, annan färg, annorlunda skydds- beteende mot predatorer och så vidare. Vad gäller domesticerade djur är raserna skapade av människan, eftersom det är vi som kontrollerar vilka djur som skall få reprodu- cera sig. Specifikt för hundar är att det finns oerhört många raser vilket innebär att varje enskild ras består av ett genetiskt sett fåtal individer, detta beroende på att inkorsning av individer som inte tillhör rasen oftast inte tillåts av hundorganisationerna. Kravet för att kallas rasren bygger alltså på att bägge föräldrarna är rasrena, liksom deras föräldrar och så vidare ända tillbaka till den tidpunkt då rasen först godkändes. De individer som då utgjorde populatio- nen är alltså anfäder till samtliga individer i dagens population. En kortfattad beskrivning av den svenska hundpopulationen skulle kunna se ut så här: I finns det ur ett europeiskt perspektiv få hundar. De svenska hundarna är väl omhändertagna och kommer till sina ägare som valpar (det vill säga omplaceringar är ovanligt). De har känd härstamning (få blandrashundar) och lever . genomfördes en större undersökning om den svenska hundpopulationen och svenska hundägare av lantbruks- universitet (SLU), () och försäkrings- bolaget . Knappt 12 000 slumpvis utvalda svenska hushåll intervjuades och de drygt 1 800 av dessa som hade hund utfrågades mer i detalj. De flesta hushållen med hund angav att de var villiga att låta sig intervjuas igen, något som utnyttjats vid senare studier. Sammantaget innebär detta att det går att dra en del förhållandevis säkra slutsatser om den svenska hundpopulationen och hur det svenska hundägandet ser ut (se Egenvall et al, 1999; Hedhammar et al, 1999). gjordes dessutom två nya undersökningar av den svenska hundpopulationen, den ena av hundfoderföretaget – foods, den andra gemensamt av SLU, SKK och Agria. Det är däri– genom möjligt att se vissa trender i det svenska hundägandet. uppskattades att det i fanns strax över 800 000 hundar fördelade på ungefär 600 000 hushåll, vilket innebar att av alla svenska hushåll hade en eller flera hundar. kunde antalet hundar skattas till ungefär 950 000 och an- delen hushåll med hund till . Såväl antalet hundar som antalet hundägare tycks alltså öka. Detta gäller dock inte alla raser. Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet Som framgår av kapitel 5 har till exempel nyregistreringarna i SKK av den i tjänstehundssammanhang största rasen – - tvärtom minskat kraftigt sett över . Jämfört med andra europeiska länder har vi i fortfarande en relativt låg andel hushåll med hund; genomsnittet för hela upp- skattas i olika undersökningar till 22–. Detta brukar dels förklaras med att är förhållandevis urbaniserat och att hun- dar är vanligast på landsbygden, dels med att vi i har en syn på djur och djurskydd som gör att vi inte gärna skaffar hund utan att vara säkra på att kunna sörja väl för den. Vidare är det vanligare med hund i flerpersonshushåll än i enpersonshushåll, vilket utgör ytterligare en förklaring till att så pass få hushåll i , där an- delen enpersonshushåll är hög, har hund. Länder som , och har betydligt fler hushåll med hund än de flesta europeiska länder. De svenska hundarna fördelar sig på ras/rasgrupp enligt tabell 1. Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet Tabell 1 Skattad andel hundar av olika raser/rasgrupper i förhållande till den totala svenska hundpopulationen 1998 (Hedhammar et al, 1999). Skattningarna bygger på vad hundägarna själva uppgivit Andel (%) Eng. och . Eng. och Welsh Springer spaniel Vilka raser som är populära skiljer sig mellan länder. har till exempel förhållandevis många jakthundar, detta beroende på att en jämförelsevis stor andel av befolkningen jagar. Vissa raser finns dock oftast med på listan över de allra populäraste i olika länder. Hit hör retriever och . Dessa två raser torde för övrigt vara de vanligaste tjänstehundsraserna, såväl i som i världen som helhet. Intresset för att vara medlem i en hundorganisation är stort i . Den största organisationen är SKK, för övrigt en av de största ideella föreningarna i över huvud taget, med cirka 300 000 medlemmar. Den största klubben inom SKK är Svenska Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet () med cirka 70 000 medlemmar. För SKK:s och SBK:s respektive verksamhet redogörs i avsnitt 3.4. Mellan av de svenska hundarna är renrasiga i den meningen att de är registrerade i någon av de svenska stam- boksförande hundorganisationernas stamböcker (nästan alla i SKK). Andelen blandrashundar i är därmed sannolikt värl- dens lägsta. Även i , och är fler än hälften av hundarna registrerade i frivilliga register. I övriga europeiska länder är en betydligt mindre andel av hundarna registrerade, i de flesta länder färre än . I tabell 2 presenteras antalet nya registreringar i SKK av de 20 populäraste raserna . Tabell 2 Antal nya registreringar i SKK (, 2005) Norsk älghund, grå (Gråhund) Irish soft coated wheaten terrier Samtliga raser (295 stycken) Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet I stort sett alla svenska hundar () fungerar enligt sina ägare som sällskap. Här har det skett en förändring under de se- naste decennierna; tidigare var det inte ovanligt med hundar som användes bara till jakt, eller bara som vakthundar. Var fjärde svensk hund används till jakt/jaktprov, och var femte fungerar en- ligt sin ägare som vakthund. Närmare en femtedel av de svenska hundarna används i någon form av tävlingsverksamhet, till exempel bruks- och jaktprov, utställning och lydnadsprov. Detta är en mycket hög siffra med internationella mått. De olika hundorgani- sationerna genomför följaktligen ett stort antal olika hundtävlingar . Enbart redovisade för närmare 240 000 enskilda tävlingsstarter. Drygt hälften av dessa represente- ras av utställningar. Av de resterande kan flertalet hänföras till nå- gon form av praktiskt arbete; knappt 70 000 starter genomfördes till exempel i en agilitytävling eller på ett lydnadsprov, 11 000 på bruksprov (spår, sök, rapport eller skydds), 21 000 på jaktprov och 2 500 på vallhundsprov. av de svenska hundarna är gamla, och är . Detta indikerar att svenska hundar lever än hundar i andra länder. Vidare är det unikt få hundar som steriliseras/kastreras i – . I exempelvis och är siffrorna nästan de omvända; av hundarna är steriliserade/kastrerade. Ungefär var tionde svensk hund reproducerar sig vid minst ett tillfälle under sin livstid och får avkommor. Tre fjärdedelar av alla hundägare har skaffat sin hund då den var yngre än , vilket tyder på att svenska hundar mycket sällan omplaceras mätt med internationella mått. Detta är betydel- sefullt när det gäller tjänstehundar på grund av att tjänstehunds- sektorn är helt beroende av omplaceringshundar för sin nyrekryte- ring. saknar också i princip flera andra problem som många länder brottas med, till exempel herrelösa hundar. Internationellt är det fortfarande vanligt med försäljning av hundvalpar i zoo-butiker eller på djurmarknader. I före- kommer inte detta, utan försäljning av hundar sker i uppfödarens eller hundägarens hem. Så kallade valpfabriker med uppfödning av tusentals valpar , som finns på olika håll i bland annat och , existerar inte i ; endast ett fåtal uppfödare säljer fler än 50 valpar . I stället drivs nästan alla svenska kennlar som en ren hobbyverksamhet i liten skala, det vill säga med få producerade valpar . Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet I finns ett flertal intressenter på tjänstehundsområdet. Den största delen av tjänstehundsverksamheten kan knytas till olika myndigheter som använder hundar - övervakningshundar inom po- lisen, narkotikasökhundar inom och så vidare. Det finns även flera organisationer och privata företag utan koppling till sta- ten som bedriver någon form av tjänstehundsverksamhet. Det kan handla om hundar som söker röta i el- och telestolpar, mögel- hundar för husbesiktningar, assistanshundar för funktionshindrade, hundar som söker efter läckor i fjärrvärmenätet med mera. En stor grupp är väktarhundarna, av vilka det finns 450–500 stycken. Med tjänstehund brukar avses en hund som utför någon form av nyttouppgift annan än tävling/hobby/rekreation. Gränserna för vad som skall benämnas tjänstehund är dock flytande. Det finns exem– pelvis relativt många hundar som används vid jakt eller vid vallning av får eller nötkreatur och där syftet inte är tävling eller rekreation, men som av tradition ändå inte kallas tjänstehundar. För Tjänste- hundsutredningen (Jo 2004:04) finns emellertid ingen anledning att fördjupa sig i detta. Det framgår av direktivet (Dir. 2004:80) vilken definition på tjänstehund som gäller inom ramen för utrednings- uppdraget: Med tjänstehundar avses här framför allt utbildade ledarhundar samt hundar som tillhör staten och används i huvudsak inom , , eller polisväsendet eller som till- hör en enskild person och på grund av särskild förbindelse skall hållas till nämnda myndigheters förfogande. Denna definition innefattar hundarna hos samtliga större statligt finansierade hundanvändare. Dessa användare och deras hundar åskådliggörs i tabell 3. För att göra bilden mer fullständig har även kriminalvården och dess hundverksamhet inkluderats i tabellen. Vissa typer av tjänstehundar ägs av respektive myndighet, medan andra tränas, ofta i Svenska regi, och ägs av privatpersoner som genom kontrakt förbundit sig att hålla dem tillgängliga för någon form av tjänstgöring. Sammanlagt fanns det fler än 4 500 tjänstehundar vars utbildning och/eller an- vändning finansierats helt eller delvis med statliga medel. Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet SOU 2005:75 Ungefärligt antal statligt finansierade tjänstehundar av olika typer 1 Avser både färdigutbildade hundar och hundar under utbildning. 2 av dessa hundar ägs inte av polisen utan av enskilda polishundförare. 3 Ledarhundarna ägs av och hålls av sina förare, men inköpen bekostas med medel ur statsbudgeten som utbetalas från via . Fluktuationer i nyrekrytering och kassation gör att antalet hundar hos de olika användarna varierar över tiden. Vidare utvecklas nya typer av tjänstehundar och andra försvinner. Även tilldelningen av ekonomiska medel varierar vilket gör att antalet hundar kan skifta. Till exempel kommer Försvarsmakten att minska sitt bestånd av bevakningshundar dels som en följd av att det nya insatsförsvaret inte kräver lika många bevakningshundar som det gamla inva- sionsförsvaret, dels på grund av det senaste försvarsbeslutets (FB 04) besparingskrav. och Kriminalvården befinner sig å andra sidan i ett uppbyggnadsskede där framför allt hundantalet inom kriminalvården sannolikt, efter vad som uppgivits, kommer att öka. Antalet narkotikahundar inom har ökat till över 50 stycken. Den statligt finansierade tjänstehunds- verksamheten beskrivs mer utförligt i avsnitten 3.3.3 – 3.3.9. Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet För att ge en så heltäckande bild som möjligt av den statliga svenska tjänstehundsanvändningen finns det anledning att ge en kort historisk beskrivning. Under större delen av hade tjänstehundsverksamheten i starka kopplingar till hundskolan i . Förvisso togs initiativ och gjordes viktiga insatser även inom andra myndigheter, institutioner och företag. Såvitt Tjänste– hundsutredningen känner till var till exempel de första tjänste– hundarna i som finansierades med allmänna medel två polishundar som importerades från , innan hund– verksamheten i hade startat. På det stora hela hade dock hundskolan i en sådan central och dominerande ställning, att det faller sig naturligt att göra den historiska beskrivningen ur ett hundskoleperspektiv. –1914 bedrevs försöksverksamhet med drag- och rapporthundar vid dåvarande I 28 i . Rasen man an- vände var airdaleterrier. Under använde de stri- dande parterna bland annat rapporthundar och sanitetshundar. Rapporthundarna förde meddelanden eller drog telefonledning mellan truppförband och sanitetshundarna sökte efter sårade sol- dater.