sou · GTB356 · 2006-01-01 00:00:00 — Och invandrare blir ofta sammankopplade med avvikande och icke önskvärt beteende exempelvis: kvinnoförtryck, skattefusk, bidragsberoende, social turism, kriminalitet, fundamentalism och oärlighet. Invandrare beskrivs ofta som promiskuösa, ociviliserade, irrationella, med häftigt temperament och framförallt som ett problem (, 2004; se även Bredström, 2002; , 1997; Löwander, 1996). För liknande slutsatser i andra länder se t.ex. (1993), (1992), ter (2002). och (2004) har undersökt ste- reotyper i medier i fyra små städer, en i , en i , och . analyserade de varje arti- kel som handlade om invandrare. De övergripande resultaten tyder på att invandrare beskrivs som ett hot gentemot majoritetsbefolk- ningen och som en belastning eller ett offer som behöver samhäl- lets välvilliga skydd. De positiva bilderna saknas i alla fyra tidning- arna (Ibid:45f). Invandrare tenderar att förekomma som förövare eller offer i nyhets- bevakningen, eller också inte alls. resonerar om stereotypernas direkta och indirekta konsekvenser och menar att stereotyper utgör farliga tan- kestrukturer som kan uppmuntra till direkta våldsaktioner såsom i exemplet där ett klimat av misstänksamhet och stigmati- sering i pressen verkar ha stimulerat uppkomsten av våldsamma gatubråk och bildandet av medborgargarden (ibid:47). I finns forskning som stöder idén att den mediala rap- porteringen får direkta konsekvenser. En negativ och stigmatise- rande, i det närmsta hätsk nyhetsrapportering om flyktingar i en lokaltidning, ledde till mordbrand och våld mot flyktingar på den lokala flyktingförläggningen (, 1995). (2005) fann i sin intervjuundersökning att den mediala rapporteringen om den s.k. Rissnevåldtäkten11 ledde till att några av de intervjuade personerna undvek vissa situationer för att undvika obehag. Omgivningens föreställningar och förväntningar internaliseras i människors syn på sig själva och ingriper därmed i deras liv. En intervjuad man valde att inte gå ut för att undvika att utsättas för menande blickar (ungefär: där kommer en sån där invandrare med patriarkal kultur), liksom en kvinna som kände obehag och höll därför en låg profil när diskussionerna på arbetsplatsen kretsade kring våldtäkt och invandrare. Detta fenomen är uppmärksammat i feministisk forskning. Både svenska och invandrade kvinnor lever med en ständigt närvarande rädsla för att utsättas för trakasserier eller våld och undviker därför vissa platser och situationer för att slippa känna otrygghet. Denna rädsla förbrukar energi som kvinnor har rätt att använda till annat. Detta har ibland kallats Navigation by fear och beskär kvinnors frihet och livsutrymme (Wendt , 2002; SOU 2004:117). 3.5.4Specifika bilder: Förorten Jag har presenterat generella bilder av invandrare och svenskar i medierna. Det finns emellertid också specifika bilder som fångat forskarnas intressen. En av dessa är bilden av förorten. menar att bilderna av förorten var förknippade med utanförskap, då främst med arbetarklassen. är dock (också) idén om etnicitet ofta associerad med förorten. Today the mention of the word suburb in mass media has become synonymous with an area with many migrants. A place for the Other. (, 2005:2). (1998) kommer fram till liknande slut- satser efter att ha undersökt hur stadsdelen i beskrivits i medierna och menar att nyhetsrapporteringen under hela har kopplat samman området med sociala problem. I och med att området kom att befolkas med boende med ursprung i andra länder kom dessa nega- tiva bilder att även få en etnisk dimension. Ristilammi menar att nyhetsrapoporteringen kring pendlar mellan en negativ och positiv annorlundahet. Områden framställs systematiskt som annorlunda i jämförelse med det omgivande samhället. 11 se not i avsnitt 3.4.1 detta sig former av positiva omdömen, till exempel i beskrivningar av förorter som exotiska platser för karnevaler och kulturmöten, men även i dessa beskrivs området som annorlunda och avvikande. I rapporten och medier undersöks hur förorten skildrats i media. Vad som framkommer är att förorterna skildras stereotypt och som platser fyllda med avvikelser. Ofta har artik- larna utgångspunkten att De Andra måste hjälpas, aktiveras och engageras. Ofta är en förgivettagen svenskhet referensramen mot vilket förorten förstås, tolkas och beskrivs och därmed särskiljs från det normala (, , 2002:102). och har i boken under- sökt nyheternas geografi, dvs. hur innerstad, närförort och ytter- stad bevakas och beskrivs i medierna i . De kommer fram till att av nyheterna i de regionala medierna handlar om kranskommunerna – där av invå- narna i bor. Och kvalitativt sett skiljer sig bevak- ningen av de olika områdena inom regionen. Innerstaden skildrades ofta med idylliska och positiva ord. I ytterstaden/närförorterna avtar idylliseringen; brott, olyckor och sociala problem tar mer plats. Och i mediernas rapportering från kranskommunerna är det övervägande nyheter om brott och olyckor. Om dem är positiva reportage eller nyheter om kultur och fritid sällsynta (Nord & , 2002). Det är inte omöjligt att en sådan snedvridning av rapporteringen får sociala effekter i de berörda områdena. Åtminstone vill hävda det. I sin artikel Mediabilder och levd erfarenhet redovisar han sin undersökning av mediernas framställning av Stockholmsförorten . Han kommer fram till att ungefär hälf- ten av artiklarna handlade om kriminalitet. En fjärdedel tog upp andra sociala problem, ofta på temat klassklyftor eller segregation. Pripp fann att medierna framställde som en farlig och otrygg miljö. Han lät sedan Fittjaborna i en intervjuundersökning säga sitt – och de känner inte igen sig i mediernas . Mycket få påtalade att otrygghet var ett stort problem (Pripp, 2002). Samma resultat finns i andra studier t.ex. om (, 1997:209) och i flera andra EU-länder (ter , 2002:36). Pripp hävdar att den mediala framställningen delvis är orsaken till att några av de ung- domar som växte upp där blev värstingar. De ska ha identifierat sig själva med den mediala bilden av kriminella för- ortsungdomar. En sorts självuppfyllande profetia. (Pripp, 2002). Liknande slutsatser om självuppfyllande profetia dras av (1997:24-41, 2002). Liknande resultat framkommer i tidningen undersök- ning. Gringo har tillsammans med och gjort en enkätundersökning om hur boende i , och upplever mediernas beskrivning av sina stadsdelar12. Ungefär hälften anser att beskrivningarna är negativa eller mycket negativa. Hälften av personer menar att invandrare generellt beskrivs negativt eller mycket negativt. En tredjedel av dessa ansåg att invandrartjejer beskrivs negativt medan två tredjedelar ansåg att invandrarkillar beskrivs negativt. De flesta () tycker inte att bilderna av förorten stäm- mer. av dem instämde. Mest kritiska är de unga kvinnorna. menade att mediebilderna påverkar integrationen negativt. (Gringo, 2005). För en diskussion om medier som medel och hinder för integration, se i medieskugga av (2005). 3.5.5Specifika bilder: Muslimer och islam I finns relativt lite forskning som studerat hur specifika grupper beskrivs i medierna och framför allt saknas forskning som undersöker hur olika invandrargrupper porträtteras i relation till varandra. Vad det gäller bilden av islam och muslimer finns dock några studier som har studerat detta särskilt, och allt sedan attacken mot i , , har fler forskare intresserat sig för hur islam och muslimer skildras i svensk medi- erna. genomförde 1998 en studie med namnet Den muslimska faran – om mediebilden av islam. Studien är en genom- gång av TV-inslag . Här framgår att islam i huvud- sak uppmärksammas i samband med krig och terrorism. av inslagen var direkt eller indirekt relaterade till våld (, 1998:80) och han pekar även på hur det i inslagen om islam påpekas att det är muslimer som har begått våldsamheter eller brott. Något som inte nämns i reportage om t.ex. kristna (Ibid., 75-76). 12 1000 personer tillfrågades, varav hade svensk bakgrund, hade båda föräldrarna födda utomlands och en förälder född utomlands och en född i . framkommer även ett mönster kopplat till kön, då kvinnor inom islam nästan undantagslöst framställs som underordnade eller starkt förtyckta. Denna bild stämmer väl överens med vad vi vet från (1993) studie av bilden av islam inom religionsböcker (se kapitel 5). menar att bilden av den muslimska kvinnan som underordnad växer fram som jämställdhet skrivs in i de svenska läroplanerna. och har studerat rapporteringen av attentaten mot i , i studien och islam i svenska nyhetsmedier.13 Här konstate- ras att beskrivningarna bl.a. uppvisade följande drag: Muslimska länder buntas ihop, muslimer är obildade, känslostyrda och starkt troende. Muslimer är farliga, världen polariseras och Väst är bäst. (Ghersetti & , 2002:18). och gör också en särskild bildanalys. Den visade att närmare två tredjedelar av alla bilder med anknytning till islam (534 bilder analyserade), associe- rades till krig och våld (Ibid.). har gjort en annan typ av undersökning. Han har undersökt hur en grupp muslimer upplevt att relationerna till icke- muslimer har förändrats efter 11/9. Av 176 intervjuade företrädare för muslimska grupper i säger att de upplever en försämring i svenskars attityder till islam och muslimer, och menade också att mediernas bevakning av islam och mus- limer hade blivit mer negativ. Merparten vittnade också om att antingen i ord eller handling ha diskriminerats, eller att ha blivit utsatt för fysiskt våld (, 2002:65). Liknande resultat åter- finns i rapporten policies towards minorities in Union : a summary. (m.fl., 2002). () drar liknande slutsatser i sin rapport reac- tions in the EU after the terrorist acts against the : . Resultaten (som baseras på uppgifter 1 månad efter attacken) visar att högerextrema grupper flitigt har använt terrorattacken för att underblåsa anti-arabisk propaganda som islamofobiska incidenter ökat efter terrorattacken. Represen- tanter från muslimska grupper uttrycker också en ökad rädsla och osäkerhet (EUMC, 2002). 13 Författarna har undersökt Dagens Nyheters och rapportering under perioden 12:e september – 11:e . 3.5.6Specifika bilder: Den duktiga invandraren I stor utsträckning beskrivs invandrare i generella, kollektiva ter- mer. Ett undantag är mediernas beskrivningar av den duktiga invandraren. Här beskriver medierna vissa individer. Jag ska ta upp forskning om två av dessa: den mördade och fot- bollsspelaren . Den mediala beskrivningen av , under de första två veck- orna efter hennes död, har analyserats av (2002). I rap- porten Medias syn på de Andra presenterar hon bilden som , , och förmed- lade. Särskilt Grips sista slutsats är intressant: Invandrarkvinnan beskrivs för det mesta som förtryckt, kollektiv och traditionell, förutom när det gäller som tagit ett steg mot det svenska samhället och i stället agerar individuellt och självstän- digt. I annan forskning framkommer liknande slutsatser. En kvinnoför- tryckande kultur är något som finns hos invandrare och det är till- räcklig förklaringsgrund till invandrarmäns våld mot kvinnor. Svenska mäns våld mot kvinnor förklaras däremot oftare med ett psykologiskt perspektiv på individuell nivå, inte sällan som hand- lingar begångna av psykopater (Bredström, 2002; , 2004). har undersökt hur fotbollsspelaren skildrats i medierna. Här framträder en liknande bild av hur den duktiga invandraren ska vara. beskrivs som omogen och självisk, med kvalitéer som inte är intränade utan snarare medfödda. Däremot finns (till synes) en öpp- ning; att försöker gå mot att bli mer mogen, mindre indivi- dualistisk och mindre irrationell och därmed mera svensk. Hjältar blir de som ges i uppdrag att vara representanter för annorlun- daheten och som visas upp som de goda exemplen. De som försöker att uppfylla och införliva sig själva i . De som kan imitera det som anses vara det svenska. (, 2001:34) menar att det finns paralleller mellan å ena sidan det eng- elska koloniala tänkandet om koloniernas infödingar och beskriv- ningen av i media. -De [infödingarna] ansågs som omogna, som människor som måste läras upp och bli civiliserade. (Syd- svenska 040327) i ljuset av klassiska analys av skönlitteratur och facklitteratur om kan vi få en djupare förståelse av de mediala bilderna av . att människor från (ett föreställt) ofta personifierar De Andra, med egenskaper som barnsliga, primitiva och irrationella. har blivit västvärldens motpol, dess negativ: Orientalen är irrationell, fördärvad (fallen), barnslig, annorlunda och således är europén rationell, dygdig, mogen och normal (, 1993:42). har med en kvalitativ metod (diskursanalys) analy- serat 60 medietexter om . Furvik menar att medierna skapar en bild av som en Annan, på ett liknande sätt som medierna skriver om invandrare generellt. Medierna tycks placera i kategorin invandrare utifrån hans namn och brytning (att han är född i verkar inte spela någon roll). Författaren ser också tecken på tydliga nationalistiska och rasistiska föreställningar, något som Furvik menar förstärker rådande sätt att tala om människor i som antingen svensk eller invandrare. (Furvik, 2004). Liknande resultat finns i Venhagen & (2003). 3.6Särskilda erfarenheter från den feministiska forskningen har i en forskningsöversikt sammanfattat de övergripande dragen och bidragen i den feministiska medieforsk- ningen. Här upprepar sig många av de mönster vi kunnat se i medieforskningen om invandrare och svenskar. Kleberg kommer fram till att den feministiska forskningen i ett tidigt skede under- sökte och sökte ifrågasätta de utbredda schablonmässiga och ned- värderande bilderna av kvinnor i medierna. kom också frå- gan om varför dessa bilder är så gångbara, att intressera forskarna. började forskarna mer och mer intressera sig för konsekvenserna av dessa schabloniserade bilder. Här menar forskningen att dessa bilder framställs som en norm och som något eftersträvansvärt och att dessa stereotypa bilder lär oss att bli (det som kallas) kvinnor och män (Kleberg, 2003). Även (förändringar av) den könsmässiga sammansättningen i medierna och konsekvenserna av förändring har varit föremål för forskning. Andelen kvinnor har ökat inom journalistkåren () men inom nyhetsjournalisti- ken är kvinnor. Det finns inga entydiga svar på frågan vad en ökning av den kvinnliga representationen inneburit, men en klar förändring har ägt rum. T.ex. har frågor om den offentliga sektorn uppmärksammats allt mer i medierna, ett område som traditionellt brukar anses ligga i kvinnors intresse (Ibid.) (jfr också avsnittet om politikens förändring i relation till ökad kvinnlig representation i kapitel 4). Liksom underrepresentationen av invandrare (i relation till andel av befolkning) i medierna som redovisades i avsnitt 3.4, finns inom feministisk forskning belägg för att kvinnor mer sällan kommer till tals. Mellan 1958–1965 var andelen kvinnor i nyhetsinslag i procent, 1985–1995 var siffran . Även medierna visar en lägre representation av kvinnor i jämförelse med deras andel i sam- hällslivet. visar det sig att medierna fortfarande pre- senterar bilder av kvinnor och män som olika och att detta ska styra ansvarsfördelning i t.ex. hem och arbetsliv. (Ibid.) Liknande slutsatser återfinns i slutbetänkandet av Kvinnomakts- utredningen. Här kommer man fram till att stereotyper om kvin- nor som passiva eller som i första hand mödrar är utbredda. Likaså finns en ideal bild (norm) av experten, politikern och tjänsteman- nen: Mannen. (SOU 1998:6) 3.7Resultat från andra länder Utöver de resultat jag redovisat om svenska medier finns det kunskap på några forskningsfält i andra länder som inte är utforskade i . () har gjort en forskningsöversikt om rasism i medierna mellan 1995–2000 i samtliga EU-länder. Utöver den generella trenden i alla länder; att när etniska och religiösa minoriteter återfinns i medierna ligger fokus på negativa saker och problem t.ex. brott, så fann forskarna i flera länder också tydliga skillnader mellan rapporteringen om minoritetsbefolkningens och majoritetsbefolkningens brott. Bl.a. framställdes minoriteters brott på ett mer negativt och sensationellt sätt. (ter , 2002). Liknande skillnader återger en studie om medier i (, 1994). Författarna har undersökt hur förehavanden mellan svarta och (latinamerikaner i ) framställs. T.ex. beskrivs svårigheter och utsatthet för orättvisor i högre grad än svarta som problem att ta på allvar. ationer beskrivs svarta som osympatiska offer som inte borde klaga (Ibid:157). Författarna menar att medierna förmedlar en bild av rashierarki. De ofta vita journalisterna skapar en symbolisk distans mellan vita å ena sidan, och å andra sidan svarta och . Journalisten distanserar sig som vit från de han talar om, och förmedlar på det sättet även distansen till läsaren. Vitheten blir på så vis också den punkt i hierarkin som bestämmer ordningen: avbildas i en högre raslig hierarki än svarta (närmare de vita). For some whites [], even when they are foreign, seem native and safe, while blacks, who are native, seem foreign and dangerous (artikel citerad i , 1994:157). I rapporten of Media Monitoring, en kvantitativ ana- lys av dagspress och TV i samtliga EU-länder, konstateras samma sak som i svensk forskning: att invandrare oftare än majoritetsbe- folkningen syntes i negativa sammanhang, men mer sällan kom till tals som anställd eller expert. Undantaget var dock när invandrare uttalade sig i egenskap av att vara kändisar. Vad som kan ses som positivt var att invandrare i vissa EU-länder ibland fick uttala sig om diskriminering och fördomar (ter , 2004:4f). och har undersökt medierapporte- ringen i i relation till faktisk brottsstatistik. Deras slutsatser är att: vita porträtterades oftare än svarta som brottsoffer, även i förhållande till faktisk brottsstatistik porträtterades svarta och oftare än vita som brottslingar vita talade oftare i egenskap av polis än svarta i jämförelse med antalet vita och svarta poliser (, 2000). 3.7.1Förändringar i andra länder Den brittiska forskaren (1998) kommer fram till att de skilda beskrivningarna av vita och svarta snarare har ökat än minskat . Det finns nu ännu färre samman- hang i vilka svarta porträtteras; och sport- och underhållnings- koncentrationen har ökat. menar att rapporteringen om svarta är: Depressingly familiar in terms of the types of story in which black people feature and the orthodox stereotypes of black-as-entertainer, black-as-athlete and black-as-criminal are still predominant (Ibid:234). Också i finns omfattande forskning om stereotyper i medi- erna . har analyserat fyra stora dagstid- ningar (totalt ca 2400 artiklar) och kommer fram till att svarta fick ökat utrymme i medierna totalt sett, även såsom vanliga medborgare. är dock svarta underre- presenterade i förhållande till sin andel av befolkningen. Ett område där ingen större förbättring skett är förekomsten av stere- otypa bilder. Där är det tvärtom så att några av tidningarnas stere- otypa nyhetsrapportering till och med ökade (, 1990). Jag ska här sammanfatta några av de huvuddrag som har förts fram. Dessa handlar bland annat om mediernas och journalistkårens etniska sammansättning där de studier som finns tyder på en etnisk homogenitet inom journalistkåren. Denna homogenitet pekas av många forskare ut som ett av problemen för att ändra innehållet i nyhetsmedierna. Som kunskapsredovisningen visar finns en stor mängd forskning i (och utomlands) där analyserna konsekvent visar att rasistiska föreställningar i medierna vunnit status av sunt förnuft. Jag menar på basis av forskningsresultaten att dessa normer och berättelsemönster i sin tur ger allvarliga konsekvenser, båda vad gäller mental och fysisk diskriminering och segregation. Jag måste därför ge medieforskaren rätt i sin hypotes (avsnitt 3.2.3) om vilka som är (en av) de viktigaste aktörerna i att skapa och återskapa strukturell diskriminering: medierna. När det gäller innehållet i medierna kan vissa övergripande och generella slutsatser dras. 1.Bland dem som får uttala sig i medias nyhetsrapportering är myndigheter och experter överrepresenterade, de människor som är föremål för myndighetsutövning, exempelvis flyktingar får i mycket mindre grad ge sin bild. 2.Själva begreppet invandrare avser inte alla människor som har invandrat utan i första hand grupper som utifrån religion, kul- tur eller utseende uppfattas vara mycket annorlunda än det upplevt svenska (jfr begreppet rasifiering i kapitel 1). 3.Det finns en etnisk och könsmässig bias (skevhet) i vilka som får uttala sig: vita män är överrepresenterade, när invandrade män förekommer gör de det oftare i form av underhållare (t.ex. som idrottsmän och musiker) eller problem (t.ex. som krimi- nella) på bekostnad av den vanliga medborgaren eller experten. När invandrade kvinnor förekommer framställs de ofta som passiva och förtryckta. 4.Den övergripande bilden av invandrare i media är att han eller hon utgör ett hot och problem. 5.Jag ser också att medierna har en tendens att likställa sociala, ofta strukturella problem, med kulturella problem (jfr ovan). Detta gör att det i stället för och svenskarnas problem, blir invandrarnas problem. I stället för att se det svenska sam- hällets strukturella problem, t.ex. vad gäller diskriminering, ser man antingen invandraren som problem eller som offer för enstaka oförrätter som i det senare fallet förtjänar beskydd. 6.Mediebilderna tar sin utgångspunkt i det svenska som norm. Föreställningar om De Andra fyller funktionen att definiera svenskarna. Svenskarna är allt som inte De Andra är. Ett tyd- ligt exempel på denna motpolslogik är rapporteringen kring mäns våld mot kvinnor. Medierna ger bilden att invandrarmän- nens våld mot kvinnor beror på en kvinnoförtryckande kultur, medan svenska mäns våld mot kvinnor förklaras på individuell, psykologisk nivå där det ofta saknas maktperspektiv. Jag tror att detta även bidrar till att dölja könsmaktsordningen i majo- ritetssamhället. 7.Erfarenheter av rasism och diskriminering, erfarenheter som är specifika för invandrade grupper, är i hög grad uteslutna från mediernas rapportering. Forskningen visar att frågorna i medi- erna haft ett litet utrymme och definierats snävt trots att många forskare menar att det är ett utbrett fenomen i . Man kan dock se ett begynnande om än ett tvetydigt intresse i frågor om diskriminering i medierna. I en sådan dis- kussion framställer man dock en begränsad bild av diskrimine- ring, som något som nästan uteslutande berör (välutbildade) människor i anställningssituationer. Sammanfattningsvis kan vi även konstatera att medierna förmedlar en snäv bild av rasism. Vi tror att detta hänger ihop med framförallt fyra saker. 1.De föreställningar om jämlikhet och solidaritet som finns i Sve- rige verkar påverka bilden av att rasism och strukturell diskri- minering är marginella fenomen. 2.De som arbetar på tidningarna tillhör främst majoritetsbefolk- ningen och har sällan egna erfarenheter av rasism och diskrimi- nering. 3.Om vi ger forskare som (avsnitt 3.3.2) rätt så är den tänkta läsekretsen vit svensk och då finns det inte intresse att skriva om det som inte berör denna läsekrets. 4.De som kommer till tals och därmed får privilegiet att definiera problem tillhör oftast (den manliga) majoritetsbefolkningen. Det finns därför anledning att ifrågasätta den fortfarande vanliga föreställningen om det toleranta och upplysta . Genom- gången av den utländska forskningen om strukturell diskriminering i medierna uppvisar överlag samma tendenser som den svenska. I vissa länder där man forskat om förändringar verkar före- komsten av stereotyper öka i omfång. Medierna tycks fylla en roll när det gäller att försvaga invandrade gruppers ställning i det svenska samhället. Det verkar ha bildats en konsensus kring idén att invandrare är sämre människor som ska utbildas, hjälpas och styras eller hållas utanför de svenska grän- serna. För de personer som är föremål för stereotypiseringen torde resultatet bli att inte känna igen sig i medierna.