sou · GTB362 · 2006-01-01 00:00:00 — Enligt artikel 11.3 skall annonsering och köp-TV som riktar sig till eller använder barn undvika allt som riskerar att skada deras intressen och ta hänsyn till barns särskilda mottaglighet. Av artikel 11.4 i konventionen framgår att köp-TV inte skall uppmuntra underåriga att ingå avtal om köp eller för- hyrning av varor och tjänster. Bestämmelserna motsvarar artikel 16 i TV-direktivet, som dock får anses ställa ännu högre krav på denna typ av reklam. Även om det, som vi uttryckte inledningsvis, inte är påkallat att behandla de delar av konventionen som överensstämmer med TV-direktivet eller där TV-direktivet är strängare, anser vi att det finns anledning att något uppehålla oss vid frågan om det är möjligt att ratificera i denna del utan föregående ändringar i de svenska bestämmelserna. Regeringen har ansett att TV-direktivets krav enligt artikel 16 är genomförda genom bestämmelsen i 7 kap. 4 § RTVL om att reklam i en TV-sändning inte får syfta till att fånga uppmärksamheten hos barn , samt att det i reklam i en TV-sändning inte får uppträda personer eller figurer som spelar en framträdande roll i program som huvudsakligen vänder sig till barn . Reglerna om reklam riktad till barn innebär enligt regeringens upp- fattning att försäljningsprogram lika lite som annan TV-reklam får syfta till att fånga uppmärksamheten hos barn . Vad beträffar TV-reklam till något äldre barn har regeringen gjort be- dömningen att den sannolikt strider mot bestämmelsen om otillbör- lig marknadsföring i marknadsföringslagen eftersom sådan reklam inte anses förenlig med god marknadsföringssed (prop. 1997/98:184 s. 51 och prop. 1995/96:160 s. 116 f.). Den fråga som inställer sig är om radio- och TV-lagens regler, som endast gäller för barn , uppfyller de krav som TV- konventionen ger uttryck för. Det är inte helt klart var TV- konventionen drar gränsen för vad som avses med children resp. minors. I den förklarande rapporten till TV-konventionen4 uttalas att artikel 11.3 (children) ger särskilt skydd till barns och ungdomars/tonåringars intressen. Det sistnämnda kan anföras som skäl för att anse att radio- och TV-lagen inte helt uppfyller kon- ventionens krav. Radio- och TV-lagens regler måste dock betraktas tillsammans med marknadsföringslagen. Utredningen delar därför de bedömningar som regering respektive riksdag gjorde i samband med genomförande av TV-direktivet, att 7 kap. 4 § RTVL i före- ning med 4 § MFL får bedömas vara tillräckliga för att uppfylla konventionens krav på skydd för underåriga i fråga om annonsering och köp-TV. 4 Explantory Report stycke 211. Vår bedömning: 3 kap. 4 § YGL och 6 kap. 4 § RTVL samt annonsbegreppets utformning uppfyller tillsammans de krav som stipuleras i konventionens artiklar 11.5 och 17.2, varför någon ytterligare bestämmelse i radio- och TV-lagen inte torde vara nödvändig. I artikel 11.5 i slås den viktiga principen fast att annonsörer inte får utöva något redaktionellt inflytande över pro- graminnehållet. Vidare finns i konventionens artikel 17.2 en bestäm- melse om att innehållet i och programläggningen av sponsrade program inte under några omständigheter får påverkas av sponsorn på ett sådant sätt att det inverkar på programföretagets ansvar och redaktionella oberoende när det gäller programmen. En motsvaran- de regel finns i artikel 17.1 a) i TV-direktivet. Skyddet för den redaktionella självständigheten återfinns i 3 kap. 4 § YGL, där det slås fast att den som sänder radioprogram självständigt avgör vad som skall förekomma i programmen. I 6 kap. 4 § RTVL finns också en bestämmelse som innebär att program som inte är reklam inte på ett otillbörligt sätt får gynna kommersiella intressen. Det skall också framhållas att i den mån en utomstående fått alltför stort inflytande på innehållet i eller utformningen av ett program, detta torde vara att betrakta som ett program sänt på uppdrag av annan, varför det faller in under radio- och TV-lagens annonsbegrepp (enligt den definition vi föreslagit dock endast om det har till syfte att främja en sak eller idé eller att förmedla in- formation). Utredningen delar den uppfattning som ligger till grund för bestämmelserna i konventionen om att annonsörer respektive sponsorer inte skall få utöva något redaktionellt inflytande över programinnehållet. Vår bedömning är emellertid att 3 kap. 4 § YGL och 6 kap. 4 § RTVL samt annonsbegreppets utformning tillsam- mans uppfyller de krav som stipuleras i konventionens artiklar 11.5 och 17.2. Någon ytterligare bestämmelse i radio- och TV-lagen torde därför inte vara nödvändig. Vår bedömning: Förutom de ändringar i 7 kap. 12 § RTVL som förslagits ovan, krävs det inte några ändringar i radio- och TV- lagens annonsbestämmelser för att kunna ratificera TV-konven- tionen. I konventionens artikel 13.4 finns en bestämmelse om att det i annonser och försäljningsprogram inte får uppträda, vare sig i bild eller ljud, personer som regelbundet presenterar nyheter och pro- gram med nyhetskommentarer. En motsvarighet till denna regel återfinns i 7 kap. 3 § RTVL. Vi har kommenterat bestämmelsen ovan i samband med behandlingen av frågan om egenreklam. Det kan på nytt nämnas att en arbetsgrupp under socialdepar- tementet har lagt fram förslag till ändringar i radio- och TV-lagens bestämmelser om läkemedelsreklam5. De föreslagna ändringarna innebär i huvudsak endast att även reklam för läkemedel som inte har godkänts för försäljning förbjuds, samt att förbudsbestämmel- sen flyttas över till läkemedelslagen. Enligt vår bedömning är detta inte något som påverkar bestämmelsernas förenlighet med konven- tionen. Föreskrifterna i artikel 15.4 i konventionen med speciella krav på att läkemedelsreklam skall vara rättvisande m.m. är för svensk del uppfyllda genom marknadsföringslagens regler. Sammanfattningsvis gör vi den bedömningen att det, förutom de ändringar i 7 kap. 12 § RTVL som föreslagits ovan, inte krävs några ändringar i radio- och TV-lagens annons- och sponsringsbestäm- melser för att uppnå förenlighet med regler på området. Det skall slutligen återigen påpekas att de förslag till ändringar i nuvarande 7 kap. RTVL som vi lagt fram har utformats med hänsyn till att de skall vara förenliga med . 5 Formerna för den framtida läkemedelsreklamen, Ds 2004:13.