sou · GTB3111 · 2006-01-01 00:00:00 — Most authorities in are able to communicate in English while documents in French can be more difficult to take part of and normally require translation. The other possible reservation gives the option of reserving the jurisdiction of Swedish authorities concerning measures for the protection of a childs property in , and that the Swedish authorities do not have to recognise parental responsibility or a measure if it is incompatible with a measure taken by Swedish authorities in relation to that property. In and there is no proposal that such a reservation be made. also considers that there are not sufficiently strong reasons to propose reservation in this respect. The provisions that allow provisional decisions and measures with effect only in may be regarded as sufficient. There is some scope for generally applicable autonomous Swedish law alongside the II Regulation, the 1996 Hague Convention and other convention-based legislation. As mentioned initially, the Committees terms of reference state that the Committee shall consider whether it is appropriate for certain provisions in the 1996 Hague Convention to be made generally applicable, and the Committee is free to take up related matters of international family law. A new Act on international matters concerning parental responsibility proposes the introduction of a new Act on international matters concerning parental responsibility. The new Act will be applicable in those cases where neither the II Regulation, the 1996 Hague Convention nor other convention- based legislation is applicable. The Act is thus to be seen as a supplement to community law and convention-based legislation in the area. It is proposed that the concept parental responsibility have the same meaning as under the 1996 Hague Convention. This will make the Act applicable to both civil and public measures for the protection of children. The principle of habitual is applicable as the general rule in both the II Regulation and the 1996 Hague Convention. This principle means that the childs habitual is the fact of connection that primarily determines matters of international jurisdiction and applicable law. The Committee considers that the principle of habitual also be the general rule in autonomous Swedish law. As the II Regulation and the 1996 Hague Convention will be applicable in relation to all children with habitual in , no regulation is needed in autonomous Swedish law to the effect that Swedish authorities have jurisdiction if the child is habitually resident in . An application of the principle of habitual in autonomous law will instead have the indirect result that the jurisdiction of foreign authorities is to be accepted as the general rule when the child is habitually resident in another country (that does not apply the II Regulation and the 1996 Hague Convention). However, the proposed Act means that Swedish authorities shall in certain cases nevertheless have jurisdiction to take measures for the protection of a child who is a Swedish citizen even when the child is not habitually resident in . This applies when the authorities of the childs country of habitual (or in exceptional cases the childs country of , if the childs habitual cannot be determined) do not consider that they have jurisdiction or in other cases where there are special reasons. This introduces a safety valve to ensure that necessary measures can be taken for the protection of a child. proposes that the definition of habitual set out in the Act (1904:26 p 1) concerning Legal Relationships relating to Marriage, Adoption and Guardianship (the 1904 Act) is inserted in the new Act. The definition shall, however, explicitly state that it has the habitual of the child in view. also proposes that the new Act regulate what countrys law the competent authorities in use in the matter of parental responsibility with an international connection. The provisions of the 1996 Hague Convention are used as a model here, so the general rule is that Swedish authorities shall apply Swedish law in exercising their jurisdiction. If there are reasons to do so, it shall be possible to take account of or apply the law of another state in exceptional cases. A provision of the law of another state may not, however, be applied if it would be manifestly contrary to the Swedish legal order to apply the provision in view of the best interests of the child (public policy). It is also proposed that measures taken by foreign authorities concerning parental responsibility that have become legally final shall, as a general rule, be recognised in . It should also be possible to obtain a ruling on whether a foreign decision is recognised or not. proposes that the of Appeal make this determination. Recognition of foreign decisions may be refused under certain conditions. In the main, the provisions of the 1996 Hague Convention have been used as the model for specifying these circumstances. It should thus be possible to refuse recognition if, for example, a person claims that the decision prevents him or her from exercising his or her parental responsibility, if the decision has been issued without the person being given the opportunity to state an opinion (if it is not an urgent case). Recognition can also be refused if the decision is incompatible with a subsequent decision that meets the requirements for recognition in . The foreign decision is not applicable in either if it would be manifestly contrary to Swedish legal order having regard to the best interests of the child (public policy). If enforcement is sought in of a foreign decision that is recognised in , the decision may be enforced following the approval of an application for enforcement. proposes that the of Appeal decide such applications in a special exequatur procedure. also proposes that the of Appeal shall be bound by the factual circumstances on which the foreign authority based its jurisdiction and that the foreign decision may not be reviewed as to its substance. Moreover it should be possible for the recognition or declaration of enforceability of a decision to be partial. It follows from the above that the Committee has proposed that the fundamental ideas and some of the specific provisions of the 1996 Hague Convention (compare the principle of habitual , applicable law in matters of parental responsibility and the recognition of foreign decisions as the general rule) should provide the model for autonomous Swedish law. However, many of the provisions of the Convention are concerned with – and presuppose – ongoing cooperation between the Contracting States. Such provisions should not be made generally applicable as there can be no expectation of well-structured cooperation with another state when autonomous Swedish law is applicable. For this reason, the Committee has chosen not to propose, for example, that the provision on jurisdiction in the event of wrongful removal provide the model for a generally applicable provision. Other statutory amendments and deliberations Under both the II Regulation and the 1996 Hague Convention Swedish authorities have jurisdiction in cases of urgency. In addition, the 1996 Hague Convention confers jurisdiction to take provisional measures that only have effect in the state where the measures are taken. In both these cases the child or the property of the child has to be in . However, the substantive conditions for issuing such a decision must exist in Swedish law, i.e. primarily under the Children and Parents Code. In current Swedish law, the 1904 Act confers certain jurisdiction to issue provisional decisions in matters of guardianship and custody. proposes that these provisions of the 1904 Act be abolished and that a more explicit regulation is introduced instead, both in the Act with Supplementary Provisions to the II Regulation and in the proposed Act with supplementary provisions to the 1996 Hague Convention. There is no need of additional supplementary legislation. Today it is possible under Chapter 6, section 4, second paragraph of the Children and Parents Code to register joint custody direct to the (in charge of the population register in ), if the child and its parents are Swedish citizens, the child is registered as resident in and there is no prior order concerning custody. Parents can also obtain joint custody through registration to the after notification to the social welfare committee in connection with the committees approval of a paternity acknowledgement or an acknowledgement of parenthood. In the latter situation, the child has to be registered in the population register in , but Swedish citizenship is not required. The criteria for registration in the population register and for habitual do not match. Situations can occur, in particular after the entry into force of the II Regulation, where the does not have international jurisdiction to register the parents notification of joint custody in accordance with the said provision. In addition, according to Article 16.2 of the 1996 Hague Convention, a child must be habitually resident in for the registration of joint custody by the to be valid ex lege in states that have acceded to the 1996 Hague Convention. therefore proposes that the requirement that the child is registered in the population register in be replaced by a requirement that the child is habitually resident in . Since the Committee is proposing that autonomous Swedish law be based on the principle of habitual and as the Committee does not consider than there is reason to allow the citizenship requirement to be decisive, the Committee also proposes that the provision be amended so that the requirement that the child and its parents must be Swedish citizens is removed. The Act on custodianship for unaccompanied children (2005:429) has been enacted in order to strengthen protection for children who are foreign citizens or stateless and who arrive in on their own or who are left alone during their stay here. In accordance with the influence of the principle of habitual above, there is reason to expand the scope of the Act slightly. therefore proposes that the Act be applicable in relation to all children, i.e. even in relation to children with Swedish citizenship under the conditions set out in the Act. As there is no question of giving a Swedish citizen a permit, it is proposed that the point of time when the child receives a permit in be replaced with the point of time when the child acquires habitual in . This will not make any difference in practice compared to the current situation, as it must be assumed that a child who is a foreign citizen or stateless will acquire habitual here in connection with the grant of a permit. The provisions of the proposed Act on international matters concerning parental responsibility will also make several provisions of the 1904 Act ineffective or unnecessary. proposes that these provisions be repealed. Entry into force and transitional provisions As Swedish ratification of the 1996 Hague Convention is dependent on prior authorisation by the EU of Member States to ratify the Convention, the Committee proposes that it be left to the Government to decide when the Act that incorporates the Convention together with the supplementary provisions should enter into force. In the view of the Committee, the same should apply to all the other legislative proposals that are linked to the Convention to a greater or lesser extent. The 1996 Hague Convention contains transitional provisions. It is proposed that these are also given the force of law, and this means that the provisions of the Convention are applicable to measures taken after the Convention has entered into force in . With respect to recognition and enforcement, the provisions of the Convention shall be applicable concerning measures that have been taken after the entry into force of the Convention between the two states involved (i.e. the state where the decision on the measure has been taken and the state – in our case – where recognition and enforcement of the measure are involved). However, the Convention does not give an answer to the question of what is applicable in ex lege situations for children who have acquired habitual in before the entry into force of the Convention. proposes a transitional provision to the effect that the rules of the Convention shall be applicable in relation to these children. This means that the situation that applied concerning parental responsibility for the child by the direct operation of the law in the childs former state of habitual be recognised in and that Swedish rules shall apply to the extent that these rules attribute parental responsibility to a person who did not previously have it. Transitional provisions are also required for the proposed Act on international matters concerning parental responsibility. proposes that the application of the new Act begin with cases lodged after the Acts entry into force and, as regards recognition and enforcement, with decisions issued after the Acts entry into force. Cases lodged and decisions issued before this point in time will be dealt with under older regulations. 1Förslag till lag om 1996 års om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställig- het och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn Härigenom föreslås följande. 1 § Artiklarna 1–56 i den i dagtecknade konventionen om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verk- ställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn () skall i originaltexternas lydelse gälla som lag här i landet. Originaltexterna skall ha samma giltighet. Originaltexterna finns tillsammans med en svensk översättning intagna som bilaga till denna lag. behörighet i vissa fall 2 § är behörig svensk myndighet att 1.upprätta rapporter enligt artikel 32 Haagkon- vention, 2.godkänna en utländsk myndighets placering av ett barn i enligt artikel 33 , samt 3.samla upplysningar och uttala sig i frågan om en förälders lämplighet i umgängesfrågan enligt artikel 35.2 Haag- konvention. 3 § Om behörighet för svensk socialnämnd föreligger i enlighet med och behörig socialnämnd saknas, är socialnämnden i behörig. 4 § Beslut som avses i 6 kap. 20 § och 10 kap. 16 § får meddelas när behörighet föreligger för svensk domstol i enlighet med artikel 11 eller 12 . Sådana beslut får när som helst återkallas. 5 § Parterna skall ges tillfälle att yttra sig innan en svensk myndighet fattar beslut i fråga om en framställning om behörighet enligt artikel 8 eller 9 , såvida det inte är uppenbart obehövligt. 6 § Myndighetens handläggning av en framställning om behörighet enligt artikel 8 eller 9 skall vara skriftlig. Muntlig handläggning får dock förekomma när det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av saken eller om enskild part begär det. 7 § Om en svensk myndighet utövar behörighet i en fråga som om- fattas av en framställning om behörighet till en utländsk myndighet enligt artikel 8 , får målet eller ärendet inte avgöras slutligt i sak innan den utländska myndigheten har lämnat besked i fråga om framställningen. 8 § En svensk myndighets beslut med anledning av en framställning om behörighet i enlighet med artikel 8 eller 9 Haag- konvention får inte överklagas. 9 § En svensk myndighet som utövar behörighet skall avskriva målet eller ärendet från vidare handläggning om en utländsk myn- dighet blir behörig efter tillämpning av artikel 8 eller 9 . 10 § En svensk myndighet får utan hinder av 33 § i personuppgifts- lagen (1998:204) överföra personuppgifter till behöriga myndig- heter i tredje land, om det behövs för att erforderliga åtgärder till skydd för ett barn enligt skall kunna övervägas och vidtas. Detta gäller även sådana personuppgifter som avses i 13 § personuppgiftslagen. Beslut om erkännande och verkställbarhet 11 § är behörig domstol att pröva en ansökan om er- kännande och om verkställbarhetsförklaring av ett utländskt avgörande i enlighet med artiklarna 24 och 26 Haag- konvention. 12 § Den som ansöker om erkännande eller om verkställbarhets- förklaring av ett utländskt avgörande skall tillsammans med ansökan ge in avgörandet i original eller av myndighet bestyrkt kopia. Avser ansökan verkställbarhetsförklaring skall även bifogas bevis om att verkställighet får ske i den fördragsslutande stat där avgörandet har meddelats. Hovrätten får förelägga sökanden att inkomma med ytterligare handlingar. 13 § De handlingar som ges in till hovrätten skall vara översatta till svenska språket om inte hovrätten finner att det är obehövligt. 14 § En ansökan får inte bifallas utan att tillfälle har lämnats mot- part att yttra sig. 15 § Hovrätten får förklara avgörandet helt eller delvis gällande eller verkställbart. 16 § Bifalls en ansökan om verkställbarhet, sker verkställighet enligt svensk rätt i enlighet med de regler som gäller för verk- ställighet av ett svenskt avgörande i en motsvarande fråga. En föreskrift om tvångsmedel i det utländska avgörandet skall inte tillämpas. 17 § Regeringen utser en centralmyndighet med uppdrag att full- göra de uppgifter som följer av . 18 § Om en framställning enligt artikel 8, 9, 32 eller 34.1 skickas till en svensk myndighet som inte är behörig, skall myndigheten skyndsamt skicka framställningen till centralmyndigheten för vidarebefordran till behörig svensk myndighet. Första stycket gäller även för andra förfrågningar eller underrättelser som skickas till svensk myndighet i enlighet med bestämmelserna . [...]1 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.Artikel 16 skall tillämpas även beträffande barn som har förvärvat hemvist i före lagens ikraftträdande. 1 Bilagan, dvs. i dess franska och engelska lydelse jämte förslag på svensk översättning, är utelämnad här. Den finns dock intagen som bilaga 3 till betänkandet. 2Förslag till lag om internationella föräldra- ansvarsfrågor Härigenom föreslås följande. 1 § Denna lag är tillämplig på frågor om föräldraansvar när det finns anknytning till en annan stat. Lagen gäller inte om något annat följer av annan lag. Särskilda bestämmelser finns i II-förordningen. 2 § Föräldraansvar enligt denna lag har samma innebörd som i konventionen i bilagan till lagen om 1996 års om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn (). 3 § När det är till barnets bästa får en svensk myndighet ta upp en fråga angående föräldraansvar om 1.barnet är svensk medborgare och 2.barnet har hemvist utomlands eller, om barnets hemvist inte kan fastställas, vistas utomlands. Första stycket gäller endast om behörighet saknas för myndig- heterna i barnets hemviststat eller, när barnets hemvist inte kan fastställas, myndigheterna i den stat där barnet vistas eller om det annars finns särskilda skäl. 4 § Om en svensk domstol prövar ett äktenskapsmål med stöd av 3 kap. i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållan- den rörande äktenskap och förmynderskap, får frågor angående vårdnad, boende och umgänge tas upp i samband med äktenskaps- målet om åtminstone en av makarna har vårdnaden om barnet och det är till barnets bästa att svensk myndighet prövar frågan. 5 § Vid utövande av behörighet i frågor om föräldraansvar skall svensk lag tillämpas. I den mån skyddet för barnets person eller egendom så kräver, får undantagsvis lagen i en annan stat till vilken barnets situation har väsentlig anknytning tillämpas eller beaktas. Erkännande av utländska avgöranden 6 § Ett lagakraftvunnet avgörande i fråga om föräldraansvar, som har meddelats i en annan stat, gäller i . 7 § Med ett avgörande förstås i denna lag en dom eller ett beslut som har meddelats av domstol eller annan myndighet. Med ett avgörande jämställs ett avtal som har ingåtts vid ett domstolsförfarande eller som har godkänts av administrativ myndighet. 8 § Erkännande får dock vägras 1.om den utländska myndigheten som meddelade avgörandet inte grundade sin behörighet på barnets hemvist eller, om barnets hemvist inte kan fastställas, vistelse, eller det annars fanns skälig anledning att talan prövades där, 2.om avgörandet i strid med grundläggande svenska förfaranderegler har meddelats inom ramen för ett rättsligt eller administrativt förfarande utan att barnet har fått möjlighet att komma till tals, såvida det inte är fråga om ett brådskande fall, 3.om en person begär det och hävdar att avgörandet hindrar honom eller henne att utöva sitt föräldraansvar, om avgörandet har meddelats utan att personen i fråga har fått möjlighet att yttra sig, såvida det inte är fråga om ett brådskande fall, 4.om avgörandet är oförenligt med ett senare avgörande om föräldraansvar som har meddelats i , eller 5. om avgörandet är oförenligt med ett avgörande som senare har meddelats i en annan stat och som uppfyller kraven för erkännande i . Beslut i fråga om erkännande 9 § Utan hinder av 6 § får en berörd part begära att beslutar om erkännande eller icke-erkännande av ett lagakraft- vunnet avgörande som har meddelats i en annan stat. Vid hovrättens prövning tillämpas 13–17 §§ på förfarandet. 10 § Begärs ett avgörande angående en fråga om föräldraansvar vid en svensk myndighet, när det redan pågår ett förfarande utomlands som kan leda till ett motstridigt avgörande, skall begäran avvisas om det kan antas att avgörandet i det utländska förfarandet blir gällande här i landet. Målet eller ärendet vid den svenska myndigheten får i stället förklaras vilande i avvaktan på att ett lagakraftvunnet avgörande föreligger i det utländska förfarandet. Utan hinder av första stycket får begäran prövas om det finns särskilda skäl och det är till barnets bästa. Verkställighet av utländska avgöranden 11 § Ett utländskt avgörande som är verkställbart i den stat där det har meddelats och som gäller i får verkställas, om avgörandet har förklarats verkställbart här. 12 § prövar en ansökan om verkställbarhetsförklaring från en berörd part. 13 § Till ansökan skall bifogas avgörandet i original eller av myndighet bestyrkt kopia och bevis om att avgörandet har vunnit laga kraft. Hovrätten får förelägga sökanden att inkomma med ytterligare handlingar. 14 § De handlingar som ges in till hovrätten skall vara översatta till svenska språket om inte hovrätten finner att det är obehövligt. 15 § En ansökan om verkställbarhet får inte bifallas utan att tillfälle har lämnats motpart att yttra sig. 16 § Hovrätten får förklara avgörandet helt eller delvis verkställ- bart. 17 § Hovrätten är bunden av de faktiska omständigheter på vilka myndigheten i den stat där avgörandet meddelades grundade sin behörighet. Avgörandet får inte omprövas i sak. Första stycket gäller med förbehåll för den omprövning som är nödvändig för att avgöra om förutsättningar för verkställbarhet föreligger. 18 § Bifalls en ansökan om verkställbarhet, sker verkställighet enligt de regler som gäller för verkställighet av ett svenskt av- görande i en motsvarande fråga. En föreskrift om tvångsmedel i det utländska avgörandet skall inte tillämpas. 19 § Vid tillämpningen av denna lag skall ett barn anses ha hemvist i den stat där det är bosatt, om bosättningen med hänsyn till vistelsens varaktighet och omständigheterna i övrigt får anses stadigvarande. 20 § En bestämmelse i en utländsk lag får inte tillämpas och ett utländskt avgörande gäller inte i , om det med hänsyn tagen till barnets bästa skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att tillämpa bestämmelsen eller att erkänna avgörandet. 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.Bestämmelserna i 3 och 4 §§ medför inte att svensk myndighets behörighet i en fråga som anhängiggjorts hos myndig- heten före ikraftträdandet går förlorad. 3.Har ett mål eller ärende om föräldraansvar anhängiggjorts vid en myndighet före ikraftträdandet, tillämpas äldre bestämmelser.