sou · GTB390 · 2006-01-01 00:00:00 — Flertalet av de kvinnor som utsatte sig för illegal abort var ogifta. Vid var ett utomäktenskapligt barn mycket skambelagt. Kvinnor förlorade i regel sin anställning vid havandeskap och även vid giftermål och hade små möjligheter att ordna bostad och ensam försörja sig själv och sitt barn. Främst borde aborter förebyggas genom sociala reformer som garanterade kvinnors rätt till arbete oberoende av giftermål och havandeskap, tillgång till bostäder för ensamstående mödrar, hjälpverksamhet för obemedlade mödrar och deras barn, inrättande av barnhem och barnträdgårdar, moderskaps- och barnavårdscentraler samt inte minst förbättrad upplysningsverksamhet angående sexuella frågor. Abortfrågan var uppmärksammad och omdiskuterad i . Den första motionen om att genomföra en utredning om villkor för tillåtna aborter lämnades vid riksdag. Motioner om detta lämnades till dess att en utredning tillsattes 1934 med uppdraget att ge förslag om lagstiftning om avbrytande av havandeskap. Bland motionärerna märks första kvinna i och . lag om avbrytande av havandeskap trädde lagen (1938:318) om avbrytande av havandeskap i kraft (prop. Lagen tillät aborter om vissa skäl var uppfyllda nämligen: när på grund av sjukdom, kroppsfel eller svaghet hos kvinnan barnets tillkomst skulle medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. när kvinnan blivit gravid under förhållanden som är straff- belagda och som grovt åsidosatt kvinnans handlingsfrihet t.ex. våldtäkt och utnyttjande av minderårig. när det finns risk för att moderns och faderns arvsanlag kan medföra sinnessjukdom, sinnesslöhet eller svår kroppslig sjuk- dom hos barnet. Avbrytande av havandeskap på annan grund än sjukdom eller kroppsfel fick inte ske efter graviditetens tjugonde vecka. I de fall där aborten skedde på grund av olämpliga arvsanlag hos kvinnan måste kvinnan steriliseras. I dessa fall måste alltid Medicinalstyrelsen ge sitt godkännande. I övriga fall avgjorde två läkare i tjänsteställning. Aborterna måste ske på en allmän sjuk- vårdsinrättning och genomföras av legitimerade läkare. Strafflagen ändrades inte. Både kvinnan och den som utförde aborter på andra grunder än vad som var lagligt kunde straffas med fängelse och straffarbete. Straffsatsen för personer som utförde aborter utan att ha läkarlegitimation var strängare. Beslutet i innebar att lagen blev mer restriktiv än vad som föreslagits av utredning2. Utredningen föreslog en socialmedicinsk indikation Utredning hade föreslagit att havandeskapet även skulle kunna avbrytas på medicinska och sociala indikationer med formuleringen när barnets tillkomst skulle ådraga kvinnan varaktig nöd och ofärd som finnes icke kunna på annat sätt avvärjas. Även strafflagen föreslogs ändrad så att kvinnan skulle vara straffri om omständigheterna var synnerligen mildrande. Om aborten utfördes av legitimerad läkare skulle kvinnan också vara straffri. De flesta remissinstanser3 och även Lagrådet var starkt negativa till att en social indikation infördes som skäl för att avbryta havandeskapet. Man var rädd för en glidning av abortindikationer som skulle medföra en ökning av antalet aborter. Vidare önskade man ingen förändring av strafflagen. Aborter skulle endast kunna utföras i undantagsfall och det ansågs nödvändigt att avskräcka med stränga straff för aborter som utfördes på andra grunder än vad lagen tillät. beslut innebar inte att abortfrågan avfördes som en högaktuell fråga. I ett svar på en interpellation 19434 konstaterade det ansvariga statsrådet att en förutsättning lagstift- ning var att sociala åtgärder vidtogs som relativt snabbt skulle undanröja de ekonomiska och sociala svårigheter vilka föranledde önskemålen om avbrytande av havandeskap. Statsrådet drog slutsatsen att vidtagna reformer inte varit tillräckliga för att föra abortfrågan mot sin lösning. Han ställde förhoppningen till 2SOU 1935:15 Betänkande med förslag till lagstiftning om avbrytande av havandeskap. 3SOU 1937:6 Yttranden över preliminärt förslag till lagstiftning om avbrytande av havande- skap. 4SOU 1944:51 Betänkande i abortfrågan avgivet av befolkningsutredning. förbättrad sexualundervisning i skolorna varvid det var viktigt att inskärpa sexuell återhållsamhet till dess individen är i stånd att bilda familj samt vårda och uppfostra sina barn. Vidare skulle utan dröjsmål en folkskrift ges ut med upplysningar om de personliga riskerna och samhälleliga vådorna av fosterfördrivning. En svårlöst och kontroversiell samhällsfråga lag kom med vissa justeringar att gälla ända tills . Under dessa var abortfrågan en minst lika svårlöst och kontroversiell samhällsfråga som . Ett flertal utredningar om abortfrågan genomfördes. beslutade (prop.1946:156) om vissa ändringar i lagen (1938:318) om avbrytande av havandeskap som bl.a. innebar att havandeskapet kunde avbrytas när eljest med hänsyn jämväl till kvinnans levnadsomständig- heter kan antagas att hennes kroppsliga eller själsliga krafter skulle allvarligt nedsättas genom barnets tillkomst och vården av densamma. Ett tillägg gjordes i strafflagen som innebar att en kvinna som uppsåtligen dödat sitt kunde befrias från straff om omständigheterna var synnerligen förmildrande. Man införde således i stora drag de regler som utredning om lag för avbrytande av havandeskap hade föreslagit . Beslutet motiverades med att lag hade tolkats mer restriktivt än vad som avsetts. I praktiken var det nästan omöjligt för kvinnor att få abort även i de fall där det fanns starka socialmedicinska skäl. Totalt 43 hade endast 55 fall av legal abort beslutats med hänsyn till i huvudsak sociala skäl. Stort motstånd mot en socialmedicinsk indikation beslut innebar att en socialmedicinsk indikation för abort infördes trots starkt motstånd. befolkningskom- mission föreslog inga ändringar av abortlagen och strafflagen. Utredningen ansåg att en rättsligt medgiven abort på sociala indika- tioner skulle innebära en inkompetensförklaring från samhällets sida att komma till rätta med uppenbara och allmänt medgivna svåra sociala förhållanden. Utredningen satte fokus på sociala reformer och föreslog bl.a. en starkare ställning för en gravid kvinna på arbetsmarknaden. I lagen (1939:171) om förbud mot arbetstagares avskedande i anledning av trolovning eller äktenskap m.m. skärptes kraven på arbetsgivaren. En kvinna som blivit havande och fött barn kunde inte sägas upp på grund av detta om hon varit anställd hos arbetsgivaren . Hon hade också rätt att få återgå i arbetet efter att ha varit hemma som längst . Vidare föreslog man statsbidrag till lands- ting som inrättade förebyggande mödra- och barnavårdscentraler. Bidrag gavs även till rådgivande verksamhet för havande kvinnor. Utredningen ägnade stor möda åt att försöka uppskatta antalet illegala aborter trots bristen på statistik. Den kunde konstatera att antalet aborter inte hade minskat utan ökat sedan lagen om avbrytande av havandeskap trätt i kraft . Antalet legala aborter med stöd av lagen hade ökat från 1939 till 1943. uppskattade man att de illegala aborterna, 10 000–20 000 hade ökat kraftigt . Abortfrekvensen be- dömdes på vissa håll vara så stor bland ogifta kvinnor att det var vanligare att avbryta havandeskapet än att fullfölja det. Många remissinstanser däribland Lagrådet och Medicinal- styrelsen var fortsatt starkt negativa till utvidgade indikationer för abort. Förespråkare för vidgade indikationer för legal abort och en avkriminalisering var främst kvinnoorganisationer. Utredningens uppdrag var att göra en socialstatistisk bearbetning av de legala aborterna samt granska den abortförebyggande verk- samheten bl.a. den förebyggande mödravården. 5 SOU 1944:51 Betänkande i Abortfrågan avgivet av befolkningsutredning. inte föreslå ändringar av lag om avbrytande av havande- skap. Utredningen lämnade sitt betänkande 19536. Utredningen konstaterade att diskussionen om abortfrågan under varit livlig. Debatten hade i huvudsak präglats av befolkningspolitiska, medicinska och religiösa synpunkter och allt emellanåt hade den personliga rösten kommit till tals som framfört kvinnan och hennes önskemål. Åsikterna representerade alla uppfattningar från den som hävdade den enskilda kvinnans rätt att helt själv bestämma om hon vill föda sitt barn till den som hävdade att varje abort är ett barnamord och skall förhindras. Utredningen tog upp de olika argumenten och drog slutsatsen att diskussionen präglades mer av polemiska intressen än av en vilja att i samförstånd söka uppnå bättre förhållande för kvinnorna. Man menade att abortfrågan liksom andra djupgående samhällsproblem inte kommer närmare sin lösning utan en uppriktigt god vilja och allvarliga ansträngningar att föra in sakliga argument i diskussionen. I utredningen gjordes omfattande undersökningar av abort- frekvens och orsaker till varför kvinnan önskade abort. De legala aborterna hade ökat från drygt 1 1944 till 5 1952. Som mest hade 6 300 legala aborter utförts . En mer restriktiv prövning av Medicinalstyrelsen var främsta orsak till de färre aborterna 1952 jämfört med . Utredningen uppskattade att ca 10 000 illegala aborter utfördes . Man drog slut- satsen att en viss minskning av de illegala aborterna skett men att summan av legala och illegala aborter var i stort sett oförändrad. Utredningen uppskattade att av de ogifta kvinnornas havandeskap avbröts med abort medan motsvarande andel för gifta kvinnor var . De flesta kvinnor var i åldrarna 20 . I utredningen gjordes en genomgång av alla de samhällets stödåtgärder som syftade till att förhindra aborter och underlätta för kvinnan att föda och ta hand om sitt barn. Utredningens förslag syftade till att underlätta prövningen av abortansökningar genom att inrätta lokala nämnder som beslutade om abort. Kvinnan skulle ha rätt att hos Medicinalstyrelsen överklaga ett avslag från den lokala prövningsnämnden. 6 SOU 1953:29 Abortfrågan, Betänkande avgivet av abortutredning. Indikation för skada under fosterstadiet beslutade (prop. 1963:100) om att införa ytter- ligare en indikation för laglig abort lag om avbrytande av havandeskap med följande lydelse när med skäl kan antagas att det väntade barnet på grund av skada under fosterlivet kommer att lida av svårartad sjukdom eller svårt lyte. Bakgrunden var att skadades och missbildade barn föddes på grund av att modern använt läkemedlet neurosedyn under gravidi- teten. En ogynnsam blodgruppskombination hos föräldrarna och att modern haft sjukdomen röda hund (rubeola) eller utsatts för strålning under graviditeten var andra orsaker till fosterskador som nämndes. Det övervägande antalet remissorgan tillstyrkte denna ändring. När svenska kvinnor reste till Att kvinnan själv skulle kunna bestämma om abort var en mycket kontroversiell fråga i . Journalisten var en av förgrundspersonerna som starkt drev kravet på kvinnans rätt till abort. Beskrivningen bygger i stora delar på hans hågkomster och dokumentation av 1960-talets upprörda debatt7. Kvinnans rätt att själv bestämma En motion till var inledningen till en intensiv debatt med ungdomsförbundet som den tydligaste förespråkaren för fria aborter. Motionen löd: Jag anser att kvinnan måste få bestämma över sin egen kropp, därför kräver jag rätten till fri abort. Även det socialdemokratiska studentförbundet tog senare ställning för fri abort. Samtliga företrädare för kyrkan och andra kristliga samfund var starka motståndare mot abort. Detta motstånd är tydligast hos den katolska kyrkan vars inställning är att livet är okränkbart och uppstår när sädescell och äggcell förenas. Varje abort är därför att likställa med ett mord. 7 Intervju och skriftliga minnen av Hans Nestius . Motståndet hade också ett starkt inslag av förmynderi och tilltro till myndigheter. Man menade att kvinnan inte visste sitt eget bästa. Graviditeten gjorde henne labil och risken var stor att hon allvarligt skulle ångra en abort och få psykiska störningar livet ut. Därför borde objektiva fristående experter besluta om abort. Möjligheten till abort var både ojämlik och godtycklig. Villkoren för en legal abort var mycket restriktiva och tillämpades olika i olika delar av landet. På vissa ställen vart det så gott som omöjligt att få en legal abort beviljad. Kvinnorna blev godtyckligt och illa bemötta beroende på läkarens eller kuratorns egen inställning till abort. Handläggningen var lång och omständlig och fördröjdes avsiktligt för att förhindra abort. Välbeställda kvinnor kunde få en visserligen illegal men ändå medicinskt säker abort till höga kostnader. Den som inte hade råd var hänvisad till kvacksalvare eller till att föda ett oönskat barn. Vid en mycket uppmärksammad konferens om sex och samhälle blev det allmänt känt att kvinnor kunde resa till och få en abort utförd där. Aborter kunde ske på kvinnans begäran till och med graviditetsvecka 12. Polska kliniker tog även emot utländska kvinnor. En ung kvinna som först nekats abort i och sedan fått abort i intervjuades anonymt vid konfe- rensen8. Många kvinnor tog efter konferensen kontakt med Hans Nestius för att få närmare upplysningar om möjligheten till abort i . Nestius och den kvinna som hade intervjuats vid konferensen började förmedla kontakter med polsk vård. Uppskattningsvis fick ca 1 000 kvinnor kontakter förmedlade genom dem. Hur många som därutöver sökte sig till för abort är okänt. 8 Liberala studentklubben i . Sex och Samhälle. Brott mot svensk lag Riksåklagaren beslutade att inleda en förunder- sökning. Riksåklagaren ansåg att en svensk kvinna som utom riket olovligen genomgår abort gör sig skyldig till ett straffbart förfarande. Det synes uppenbart att en åtgärd i fosterfördrivande syfte riktad mot ett varmed svensk kvinna är havande innebär ett brott mot svenska intressen. Ett eventuellt åtal skulle prövas på samma sätt som om gärningen begåtts i . I straffades i regel endast förövarna och inte kvinnorna för olagliga aborter. Men eftersom abortören i inte kunde straffas fanns det enligt riksåklagaren särskilda skäl till åtal för gärningsmannaskap av de kvinnor som rest till . Dessutom skulle den som främjar fosterfördrivning, dvs. Hans Nestius, straffas för anstiftan av eller medhjälp (23 kap.4 § ) till kvinnans brott. Hans Nestius blev kallad till polisförhör. En husrannsakan genomfördes hemma hos honom som förhöret, , för att säkra bevis och få namn på kvinnor som kunde tänkas ha genomfört abort i . Allt skedde under stor brådska och med mycket stor uppmärksamhet från massmedia. Kvällspressen hade stort uppslagna sociala reportage där kvinnor i olika åldrar och med olika social bakgrund berättade om godtycke, förödmjukelser och övergrepp i samband med att de ansökt om abort i . hade den allmänna opinionen svängt till förmån för en friare syn på abort. Den socialdemokratiska regeringen ställdes till svars för den omänskliga abortlagen och var hårt trängd. Regeringens dilemma löstes genom att regeringen beviljade Nestius och kvinnorna abolition9 och den rättsliga processen mot dem avbröts. Enligt regeringsformen (RF 13 § andra stycket) får regeringen om det finns synnerliga skäl besluta att en fortsatt utredning eller lagföring av en brottslig gärning inte skall ske. Abolition är en mycket ovanlig åtgärd som endast beviljats ett fåtal gånger av den . 9 På förslag av , professor i straffrätt . En radikal omsvängning i synen på abort Den stora massmediala uppmärksamheten 1964 1965 kring att svenska kvinnor kunde resa till för abort var säkert starkt bidragande till en omsvängning av allmänhetens inställning till abort. Händelserna bidrog också till att regeringen tillsatte en parlamentarisk kommitté med uppdraget att ändra abortlagen. Utredningen blev klar och den nya lagen trädde i kraft . förändrades praxis för att bevilja aborter. Antalet legala aborter hade ökat från 2 000 3 000 aborter till närmare 30 000 året innan lagen trädde i kraft. De illegala aborterna upphörde och att resa till för abort var inte längre nödvändigt. Abortlagen (1974:595) gav uttryck för en radikalt förändrad syn på aborter. hade statsmakterna utgått från att det var nödvändigt att förbjuda aborter och utdela straff. Genom detta markerades att aborter är förkastliga även i de fall de var lagliga. Abortlagen bygger på en tilltro till kvinnans egen förmåga att bedöma sin situation och sina möjligheter att ta hand om ett barn. Om kvinnan finner att abort är den bästa lösningen av de problem som en oönskad graviditet medför ska hon också få en abort. Förändrad syn på sexualitet och fortplantning abortkommitté10 konstaterade att den ökade sexualkun- skapen och tillgången till preventivmedel hade ändrat värderingarna på det sexuella området. Sexuell avhållsamhet ansågs inte längre eftersträvansvärt i sig. De flesta människor ansåg tvärtom att samlag har ett positivt egenvärde. Även om synen på äktenskap och stadigvarande förbindelser varierar i befolkningen menade kom- mittén att man allmänt övergivet åsikten att en kvinna som inlåtit sig på ett samlag har ett moraliskt ansvar för graviditeten. I stället fanns kanske uppfattningen att en kvinna som inte vill ha barn är skyldig att skydda sig. Kommittén ansåg dock att det var omöjligt att lägga moraliska värderingar på sexualitet och aborter. Man menade att fokus på abortsituationen skymmer att män och kvinnor i regel önskar att få barn och att kvinnan gärna föder då hon är säker på att kunna ge barnet den omvårdnad det behöver och en tryggad uppväxt. Samhällets reglering av aborter bör bygga 10 SOU 1971:58 Rätten till abort, abortkommitté. på en tilltro till kvinnans förmåga att tänka rationellt och själv bedöma vilka möjligheter hon har att ta hand om ett barn. Den rätt till trygghet och omvårdnad som varje barn bör ha, har bättre förutsättningar att bli tillgodosedda när kvinnan vill ha barnet än när hon vill slippa föda. Ett planerat föräldraskap ligger både i den enskildes och i samhällets intresse. Tillämpningen av abortlag hade förändrats Trots att reglerna för abort varit i stort sett oförändrade hade tillämpningen av reglerna förändrats (prop. Antalet legala aborter hade ökat från ca 1 000 aborter till närmare 30 1974 dvs. innan den nya abortlagen trädde i kraft. De flesta aborter, 85 pro- cent beslutades med s.k. tvåläkarintyg och en förskjutning hade skett från sena till tidiga aborter. av aborterna skedde före utgången av graviditetsvecka 12. Det fanns stora skillnader i praxis. Läkarens egen inställning till abort spelade stor roll för prövningen vilket påverkade kvinnans möjlighet till framför allt en tidig abort beroende på var i landet hon bodde. kunde bli en lång och omständlig procedur med utfrågning av såväl kurator, gynekolog som psykiater som tog tid och som innebar att aborter skedde i senare skeden under graviditeten än nödvändigt till men för kvinnan och till höga kostnader för samhället. uppskattade man att det var ovanligt med illegala aborter. Läkare uppgav att det knappast förekom att patienter visade symtom på komplikationer efter en genomgången illegal abort. Ingen ställdes inför rätta för fosterfördrivningen . abortkommitté var försiktig i sina förslag Som grund för den nya abortlagen låg förslag från 1965-års abort- kommitté. Förslagen innebar dels att abort inte skulle straff- beläggas samt att kvinnan i lag skulle vara tillförsäkrad rätt till abort. Kommittén var dock försiktigare i sina förslag om en ny abortlag än vad senare beslutade. Kommittén föreslog att kvinnan skulle ha rätt till abort men att lokala nämnder skulle besluta efter prövning av skälen till abort. Enligt förslaget skulle en kvinna ha rätt till abort om hennes hälsa skulle råka i fara eller hennes krafter allvarligt nedsättas om havandeskapet fortsatte, om det kunde antas att barnet skulle komma att lida av svårartad sjukdom eller svårt lyte eller om det av annan anledning var oskäligt betungande för kvinnan att fortsätta havandeskapet. Några särskilda tidsgränser föreslogs inte. Förslaget fick ett blandat mottagande av remissinstanserna11. Flera remissinstanser ville gå längre än kommittén. Riksåklagaren och flertalet domstolar biträdde förslaget om en avkriminalisering. Man menade också att lagen bör grundas på förtroende för kvinnan och att hon bör få en lagfäst rätt till abort. Att reglera grunderna för abort eller att ha särskilda lokala nämnder som skulle besluta menade man var onödigt. ansåg i sitt remissvar att rätten till abort skulle begränsas och att vederbörande läkare skulle besluta. Endast om det fanns starka medicinska skäl mot en abort i det enskilda fallet skulle läkare kunna vägra kvinnan abort. Några särskilda kriterier för att bevilja abort behövdes inte. Abort efter graviditetsvecka 18 borde prövas av social- psykiatriska nämnd. Lokala nämnder var onödiga. delade uppfattning men ville ha en mer ingående prövning mellan vecka 12 och vecka 18. Även Svensk sjuk- sköterskeförening ansåg att kvinnans egen önskan var skäl nog för en abort. Kvinnoorganisationer, samtliga politiska kvinnoförbund och ungdomsförbund med undantag av Moderata samlingspartiet ansåg det angeläget med en ny abortlag och att kvinnans rätt till abort och hennes egen önskan skulle vara utgångspunkten. och alla trossamfund som lämnat in remissvar var motståndare till en ny abortlag och starkt kritiska till den praxis som vuxit fram i tolkningen av abortlagen. Man menade att lagen även i fortsättningen måste utgå från fostrets egenvärde och därmed stadga ett allmänt förbud mot abort. Kriterier för att bevilja aborter bör vara mycket restriktiva. Abort är en nödlösning och såväl lagstiftning som reformer måste syfta till att få ned antalet aborter till ett minimum. 11 SOU 1972:39 Abortfrågan, remissyttranden abortkommittés betänkande Rätten till abort(SOU 1971:58). lag gäller med små ändringar Abortlagen (1974:595) som trädde i kraft gäller med små ändringar fortfarande. Lagen ger kvinnan möjlighet att på egen begäran få abort om den sker före graviditetsvecka 18. För en abort senare under graviditeten måste kvinnan ha tillstånd från . Enligt praxis beviljas inte abort efter graviditets- vecka 22. Se vidare kapitel 9 där bestämmelserna i lagen beskrivs. års abortkommitté12 kunde konstatera att en stor del av de intentioner som fanns bakom abortlag hade upp- fyllts. Kommittén menade att det var orealistiskt att tro att man med dagens eller framtida preventivmetoder helt kan undvika aborter. Ingen av de preventivmetoder som är tillgängliga är per- fekta. Även med en korrekt preventivmedelsanvändning inträffar flera tiotusental ofrivilliga graviditeter. Även den mänskliga faktorn kan leda till misslyckanden. Sexualitet är inte rationell och logisk. Motioner om en översyn av hela eller delar av abortlagen har behandlats i ända sedan abortlagen trädde i kraft . Motioner som vänder sig mot huvudprincipen att kvinnan själv skall vara den som inom vissa tidsgränser avgör om hon vill fullfölja graviditeten har konsekvent avslagits. konstaterade i sitt betänkande (1986/87: SoU 5) om familjeplanering och abort att abortlagen inte tillåter abort efter den tidpunkt då fostret kan anses livsdugligt. Vid lagens tillkomst ansågs denna tidpunkt vara . Den medi- cinska utvecklingen har emellertid inneburit förbättrade förutsätt- ningar att rädda mycket tidigt födda barn. Utskottet ansåg därför att en prövning av tidsgränsen för abort borde ske så att en sen abort inte kommer för nära den tidpunkt då fostret kan bedömas som livsdugligt. Utredningen om det ofödda barnet fick uppdraget att göra denna prövning13. Utredningen ansåg att det inte fanns skäl att ändra abortlagen. Man ansåg att abort före graviditetsvecka 18 gav en betryggande säkerhetsmarginal, vilket också berodde på förbättrade diagnostiska 12SOU 1983:31 Familjeplanering och abort, erfarenheter av ny lagstiftning. 13Den gravida kvinnan och fostret – två individer. Om sena aborter. möjligheter att fastställa fostrets ålder.