sou · GTB3100d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Genom att ge dessa insatser ett särskilt konto lyfts de fram i förhållande till andra uppgifter som ingår i anordnarens ansvar som arbetsgivare. Vi tror att detta kan stärka arbetet för en god arbetsmiljö för de personliga assistenterna. I personalomkostnader ingår insatser som befrämjar goda villkor i assistenternas arbete, men som inte är en del av arbetsmiljöinsatserna. Hit kan räknas företagshälsovård, friskvård, olika former av personalarrangemang, personaldagar m.m. Vi vill understryka att hjälpmedel som fordras för att den assistans- berättigade själv eller med hjälp av någon annan skall kunna tillgodose sina grundläggande behov inte skall anses som arbets- miljöinsatser. Det har i sammanhanget ingen betydelse om den assistansberättigade behöver få hjälp av någon annan för att kunna Ökad uppföljning och kontroll av assistansersättning använda hjälpmedlet eller om det har positiva effekter även för den personliga assistenten. Assistansersättning får inte användas för att betala kostnader för sådana hjälpmedel. Till detta kostnadsslag bokförs den del av assistansersättningen för nyttjade assistanstimmar, som den enskilde vill spara för omkost- nader . Som exempel kan nämnas omkostnader för assistenter under en planerad resa som skall genomföras . I detta kostnadsslag skall också anges i vilken omfattning anordnaren enligt avtal med den assistansberättigade i samband med byte av betalningsmottagare har överflyttat sparade medel. Här ingår lönekostnader och andra ersättningar för annan personal hos anordnaren än personliga assistenter och för uppdragstagare samt för lokalkostnader, olika former av företagsförsäkringar och avgifter i arbetsgivarorganisation eller branschorganisation. Kostnader för rekrytering räknas också in här, liksom kostnader för marknadsföring och investeringar. Överskott av verksamheten förs till detta kostnadsslag. RFV föreslår i sin rapport om ökad kostnadskontroll att den till vilken assistansersättning utbetalas skall vara skyldig att, utöver vad som redan föreskrivs om uppgiftsplikt, lämna uppgifter som är av betydelse för tillämpningen av lagen. Enligt förslaget meddelas närmare föreskrifter om skyldighet att lämna uppgifter av regeringen eller efter bemyndigande den myndighet som regeringen bestämmer. De remissinstanser som har uttalat sig om förslag om att utöka uppgifts- och anmälningsplikten till att också omfatta assistansanordnare har varit positiva till ändringen. Några remissinstanser har också efterfrågat tydlighet om vad som gäller. Ökad uppföljning och kontroll av assistansersättning Vi instämmer i RFV:s förslag, men vill göra vissa tillägg. Som framgår av avsnitt 6.5.1 föreslår vi att det införs en ny återbetal- ningssituation där assistansersättning, som inte använts ändamåls- enligt, skall återbetalas till . För att Försäkrings- kassan skall kunna tillämpa denna bestämmelse måste reglerna om uppgiftsskyldighet tydligt ange att även anordnaren är skyldig att lämna uppgifter. Uppgiftsskyldigheten omfattar inte bara en redo- visning till . Den som är uppgiftsskyldig är också skyldig att genom räkenskaper, anteckningar eller på annat lämpligt sätt kunna visa underlag så att skall kunna full- följa sin uppföljning och kontroll av assistansersättningen. Det krävs sanktioner mot de anordnare som inte följer reglerna, om en reglering av vad assistansersättningen får användas till skall bli verkningsfull. skall genom ändringar i få möjlighet att återkräva den del av assistansersättningen som anordnaren inte använt till kostnader för personlig assistans. skall i vissa andra situationer kunna besluta om att inte betala ut assistansersättning till en enskild anordnare, som den assistansberättigade angivit, eller till en assistansberättigad som är arbetsgivare för sina personliga assistenter. Om den assistansberättigade inte anger någon annan anordnare som betalningsmottagare skall få besluta att betala ut assistansersättningen till den assistansberättigades kommun. Inför beslut om att betala ut assistansersättning till en annan anordnare än den som den assistansberättigade angivit skall tillgodose att den assistansberättigades rättigheter tas till vara och informera om hur detta har skett. Kommunerna skall genom en ändring i LSS-förordningen få samma möjligheter som till återkrav och beslut om att betala ut assistansersättning till en annan anordnare än den som den assistansberättigade angivit. Ökad uppföljning och kontroll av assistansersättning Sedan LSS och trädde i kraft har det i båda lagarna funnits bestämmelser om återkrav. Bestämmelserna syftar på den situation då någon fått assistansersättning genom att lämna oriktiga uppgifter. har i ett beslut (dnr 4068–2000) anfört att reglerna i varit oklara när det gäller mot vem åter- kravet skall riktas till. Reglerna om återkrav i liknar mot- svarande regler i andra regelverk inom socialförsäkringen. Systemet kring personlig assistans är emellertid mer komplicerat. När det gäller andra ersättningar har staten inte något intresse av att kontrollera hur ersättningarna använts, t.ex. i fråga om sjukpenning, bostadsbidrag och handikappersättning. Kontrollen är koncentrerad till förutsättningarna att få ersättningen. Ytterligare en skillnad är att andra ersättningar än personlig assistans endast inbegriper två parter, dvs. den ersättningsberättigade och staten. Vid personlig assistans finns det i huvudfallet också en anordnare med som intressent. RFV föreslår i sin rapport om ökad kostnadskontroll att Försäk- ringskassan skall besluta om återbetalningsskyldighet av assistans- ersättning, om den ersättningsberättigade, hans ställföreträdare eller en assistansanordnare genom att lämna oriktiga uppgifter eller genom att underlåta att fullgöra en uppgifts- eller anmälnings- skyldighet eller på annat sätt har förorsakat att assistansersättning har lämnats felaktigt eller med för högt belopp. Detsamma gäller om ersättning i annat fall lämnats felaktigt eller med för högt belopp och den ersättningsberättigade, hans ställföreträdare eller assistansanordnaren skäligen borde ha insett detta. Försäkrings- kassan skall, enligt RFV:s förslag, även besluta om återbetalning av den del av assistansersättningen som assistansanordnaren inte kan visa har använts till avsett ändamål. Om det finns särskilda skäl får efterge kravet på återbetalning helt eller delvis för den ersättningsberättigade. Vid senare utbetalning till någon som skall betala tillbaka ersättning får i vissa fall hålla inne ett skäligt belopp i avräkning av vad som lämnats för mycket. RFV föreslår att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om vad som skall återbetalas. Remissinstanserna är över lag positiva till en tydligare reglering av återbetalningsskyldigheten. JO ser det som positivt att reglerna om återkrav förtydligas. anser att det är nöd- Ökad uppföljning och kontroll av assistansersättning vändigt med en tydligare reglering, så att medel som inte använts betalas tillbaka. Kammarrätten i påpekar att förvalt- ningsdomstolarna kommer att tillföras flera mål genom bl.a. den återbetalningsskyldighet som kan bli följden av förändringarna. anför också att förslaget kan leda till ett ökat antal mål, även om verket bedömer ökningen som liten i absoluta tal. Däremot kan målen i sig bli relativt resurskrävande då det torde bli fråga om en hel del sifferexercis. Partsställningen kan också bidra till att göra dessa mål mer krävande. Detta bör därför följas upp för att kunna avgöra om domstolsväsendet behöver kompenseras finansiellt. Länsrätten i anser att möjligheten till eftergift bör avse alla återbetalningsskyldiga. i anser att inte ändamålsenligt använd ersättning skall återbetalas. Vi följer huvudtanken i RFV:s förslag om återbetalningsskyldig- het, men vill formulera denna skyldighet i förhållande till de förslag vi i övrigt lämnar om användningen och hanteringen av assistanser- sättning. skall i regel besluta om skyldighet för assistansanordnaren att återbetala assistansersättning om denne genom att lämna oriktiga uppgifter eller genom att underlåta att fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldighet eller på annat sätt har förorsakat att ersättning har lämnats felaktigt eller med för högt belopp. Detsamma gäller om ersättning i annat fall har lämnats felaktigt eller med för högt belopp och anordnaren borde ha insett detta. I särskilda fall kan den ersättningsberättigade eller hans eller hennes ställföreträdare göras skyldig att återbetala assistansersättning. skall även besluta om åter- betalning för betalningsmottagaren av assistansersättning sedan redovisning enligt 10 a § skett. Vid en senare utbetalning till någon som skall betala tillbaka ersättning får hålla inne ett skäligt belopp i avräkning av vad som har lämnats för mycket. Om det finns särskilda skäl får efterge kravet på återbetalning helt eller delvis. De situationer som enligt gällande regler ger grund för eftergift är främst relaterade till den enskildes situation. Det handlar i huvudsak om den assistansberättigades ekonomiska situation som grund för eftergift. Men likaväl som för den assistansberättigade kan det för anordnaren vara motiverat med eftergift i de fall det gått mellan den felaktiga utbetalningen och upptäckten av den. Det förutsätter dock att anordnaren inte farit med osanning. Ökad uppföljning och kontroll av assistansersättning Vi vill – som framgår av avsnitt 6.3.1 – att assistansanordnaren skall vara den som på den assistansberättigades uppdrag (jfr 13 a och 13 c §§ LSS) tar emot, hanterar och redovisar vad assistanser- sättningen används till. Anordnaren skall också vara arbetsgivare för den assistansberättigades personliga assistenter och därmed ansvara för de kontrolluppgifter som sänds till . Det skall därför också vara till anordnaren som riktar krav på återbetalning till följd av att assistansersättning använts till inte författningsenliga kostnader, både när det gäller ersättning som utgått med schablonbelopp och med förhöjt belopp. Även då det blir aktuellt med återbetalning av inte nyttjade assistanstimmar bör ansvaret ligga hos anordnaren, liksom i de fall det av andra skäl kan bli fråga om återbetalning (jfr 16 § ). Bara om en anordnare inte på något sätt varit i kontakt med om de uppgifter som ligger till grund för bedömningen av återbetalningsskyldighet kan annan än anordnaren göras återbetal- ningspliktig. Till vem krav på återbetalning skall riktas får bedömas utifrån den roll som denne haft vid kontakterna med Försäkrings- kassan. Är det t.ex. fråga om en situation som beskrivs i 16 § första stycket och det är en annan än en betalningsmottagande anordnare som haft kontakten med är det den som haft kontakten som skall göras återbetalningsskyldig. Det kan vara den assistansberättigade eller dennes ställföreträdare, som t.ex. en god man, förmyndare eller förälder. Krav på återbetalning som riktas till en assistansanordnare kan få allvarliga konsekvenser för de assistansberättigade som har avtal med anordnaren. Vi föreslår därför att skall meddela de assistansberättigade, som har gällande avtal med anordnaren, att en handläggning om återbetalning enligt 16 § påbörjats. De assistansberättigade skall göras delaktiga i hela processen. skall också meddela detta till läns- styrelsen så att får möjlighet att överväga om det finns anledning att påbörja en tillsyn av anordnaren. All assistansersättning som anordnaren inte kan visa gått åt till personlig assistans, och som anordnaren kan göras återbetalnings- skyldig för, skall återbetalas till . Det innebär i praktiken att en anordnare som inte kommer in med redovisning får ett återkrav av på hela det utbetalda beloppet. Detta görs eftersom anordnaren inte visat att ersätt- ningen använts ändamålsenligt. Ökad uppföljning och kontroll av assistansersättning som , ha möjlighet att besluta om återbetalning av hela beloppet vid till exempel fusksituationer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om vilken del av ersättningen som skall återbetalas. RFV föreslår i sin rapport om ökad kostnadskontroll att assistans- anordnaren skall betala dröjsmålsränta på det återbetalningspliktiga beloppet, om det inte betalas i rätt tid och om det inte finns särskilda skäl emot det. Dröjsmålsränta skall tas ut enligt ränte- lagen (1975:635). De remissinstanser som har uttalat sig om För- säkringskassans förslag om att kassan skall kunna ta ut dröjsmåls- ränta har ansett att det är ett bra förslag. Vi instämmer i RFV:s för- slag. skall i vissa fall kunna ta ut ränta på fordringar som bygger på felaktigt utbetald assistansersättning, dvs. i de situationer som beskrivs i 16 § . 6.5.3Utbetalning till annan anordnare Av den gällande 12 § framgår att får besluta att ersättningen skall betalas ut till en myndighet eller till någon annan person för att användas till kostnader för personlig assistans för den ersättningsberättigade. Detta får ske under förutsättning att en ersättningsberättigad på grund av ålderdomssvaghet, sjuklighet, långvarigt missbruk av beroendeframkallande medel eller någon annan liknande orsak är ur stånd att själv ta hand om assistansersättningen. Denna bestämmelse har visat sig vara tillämplig endast vid ett fåtal tillfällen. Dessutom behöver reglerna ses över eftersom utbe- talningar av assistansersättning i huvudfallet kommer att göras till företag. Mot denna bakgrund föreslår vi att bestämmelsen ändras. Det innebär att , om den upptäcker att någon betalningsmottagare inte är lämplig på grund av de skäl som anges i bestämmelsen, skall besluta att ersättningen skall betalas ut till en annan anordnare. Det kan vara till en enskild anordnare, en anordnare eller en assistansberättigad som i fortsätt- Ökad uppföljning och kontroll av assistansersättning ningen själv vill anordna sin assistans. En kommun kan, mot bak- grund av sitt basansvar inte vägra att utföra personlig assistans. En anordnare som blivit av med sitt tillstånd för assistansverk- samhet kan heller inte vara betalningsmottagare av assistansersätt- ning. Det finns inget hinder mot att en anordnare som på nytt fått tillstånd åter kan vara betalningsmottagare. Andra skäl att byta anordnare är då denne är i konkurs eller likvidation, satt under tvångsförvaltning eller är föremål för ackord. Detsamma gäller om anordnaren tills vidare har inställt sina betalningar, är underkastad näringsförbud, är föremål för ansökan om konkurs, tvångslikvida- tion, tvångsförvaltning, ackord eller annat förfarande. Byte av anordnare är också aktuellt när anordnaren är dömd för brott avseende yrkesutövningen enligt lagakraftvunnen dom eller inte har fullgjort sina åligganden avseende socialförsäkringsavgifter eller skatt. De omständigheter som räknats upp i bestämmelsen skall vara kvar och tillämpas på en verksamhet där en assistansberättigad är egen arbetsgivare för sina assistenter. Ett beslut om att betala ut till en annan betalningsmottagare kan gälla tillfälligt eller över . Enligt en ny bestämmelse (12 a §) kan den assistansberättigade begära till vilken anordnare ersättningen i stället skall betalas ut. Men det är som gör den slutliga bedömningen av om den anordnaren, som den assistansberättigade begär, uppfyller de krav som föreskrivs för en betalningsmottagande anordnare. Det sker enligt de regler som annars normalt styr För- säkringskassans handläggning. I några fall kan beslutet innebära att den nya betalnings- mottagaren blir en kommun. Det sker i de fall den assistans- berättigade väljer en kommun, inte anger vilken anordnare som skall vara betalningsmottagare eller då med stöd av författningen och andra föreskrifter inte kan betala ut ersätt- ningen till den som angetts. De gånger beslutar mot den assistansberättigades vilja är det särskilt viktigt att hand- läggningen har dokumenterats så att kan följa upp hur den assistansberättigades självbestämmande tillgodosetts. Regeringen har behörighet att låta meddela föreskrifter om vilka avvägningar som bör göras för att den assistansberättigades intresse skall kunna tillgodoses på bästa möjliga sätt när utbetalning av assistansersättning görs till annan anordnare än den som begärts. Det kan t.ex. handla om hur Försäk- Ökad uppföljning och kontroll av assistansersättning ringskassan skall samråda med den assistansberättigade när det finns skälig grund för att påbörja en handläggning av byte av betal- ningsmottagare. Den assistansberättigade skall göras delaktig i hela processen. En kommun kan, mot bakgrund av sitt basansvar (jfr prop. 1992/93:159), inte vägra att utföra personlig assistans. Beslutet kan gälla tillfälligt eller över . förslag innebär inga principiella förändringar när det gäller enskildas möjligheter att överklaga beslut som fattats av (se 17 § där det hänvisas till 20 kap. 10– 13 §§ AFL). Beslut av skall överklagas av den beslutet angår. När det gäller beslut om avräkning och slutavräk- ning skall beslut överklagas av den redovisningspliktiga betal- ningsmottagaren av assistansersättningen. Beslut om återbetalning kan överklagas av den till vilken beslutet riktats. Ett beslut om byte av anordnare enligt 12 § kan visserligen beröra den betalningsmottagande anordnaren, den assistans- berättigade eller dennes ställföreträdare. Rätten att överklaga ett sådant beslut skall dock vara förbehållet den assistansberättigade eller dennes ställföreträdare. Det hänger samman med att Försäk- ringskassan genom åtgärden upphäver den assistansberättigades val av utförare. Likaså är det den assistansberättigade eller dennes ställföreträdare som kan överklaga ett beslut om byte av betal- ningsmottagare i de fall den assistansberättigade anordnat sin egen assistans. Om en betalningsmottagande assistansanordnare, som bedriver assistansverksamhet, anser sig ha drabbats av ekonomisk eller annan skada till följd av att gjort sig skyldig till ett skadeståndsgrundande fel återstår för denne förfördelade att söka ekonomisk kompensation enligt reglerna för detta. 7.1Förväntade effekter och uppföljning Generellt bedömer vi att våra förslag ger följande konsekvenser: för assistansberättigade leder de till bättre överblick över utbudet av anordnare, större tydlighet om hur dessa arbetar och större tydlighet om den egna personliga assistansen, för assistansanordnare leder de till ökad tydlighet om det ansvar som följer med att anordna personlig assistans på den assistansberättigades uppdrag, såväl när det gäller kvalitets- frågor som hantering av assistansersättning, för stat och kommuner (som handläggare och finansiärer av personlig assistans) leder de till nya möjligheter att genom till- syn, uppföljning och kontroll säkerställa att ersättningen enligt LSS och används till en personlig assistans med god kvalitet. Vi har inte utformat förslagen i avsikt att förändra de personliga assistenternas förhållanden, men bedömer att våra förslag ökar assistansanordnarnas ekonomiska incitament att betala löner m.m. i nivå med gällande kollektivavtal inom området. Detta kan i sin tur också ha positiva effekter på kvaliteten i den personliga assistansen. 7.1.2Uppföljning och utvärdering av förändringar Några direkt negativa konsekvenser av förslagen kan vi inte se. Det finns dock vissa risker om intentionerna bakom våra förslag inte fullföljs eller det visar sig att vi inte förutsett konsekvenserna fullt ut. Det kan handla om att den administrativa hanteringen blir för omfattande och att myndighetskontrollen blir för rigid, men det kan också handla om att de föreslagna förändringarna inte räcker för att säkerställa god kvalitet i den personliga assistansen eller ändamålsenlig användning av assistansersättningen. Det är viktigt att regeringen följer upp om de åtgärder, som vi föreslår, leder till de eftersträvade effekterna och om de på andra sätt påverkar centrala värden i assistansreformen. Vi föreslår därför att regeringen ger i uppdrag att, i samverkan med andra berörda myndigheter, följa upp och utvärdera effekterna av dessa förändringar. Inte minst är det angeläget att de förändringar som gäller hanteringen av assistansersättningen studeras utifrån hur de påverkar kvaliteten ur den assistansberättigades perspektiv, sär- skilt möjligheterna att utöva självbestämmande genom val av assistansanordnare och avtal med dessa. Uppföljningen bör göras efter att för- ändringarna trätt i kraft. bör uppföljningen främst avse frågor i samband med genomförandet, först därefter kan det bli möjligt att beskriva och bedöma effekterna. Socialsty- relsen bör få 1miljon kronor för att genomföra uppföljningen. Dessa medel bör bl.a. användas för att studera de assistansberättigades inflytande inom de områden som vi tagit upp i vår enkät bland dessa. Efter treårsperioden bör regeringen ta ställ- ning till hur effekterna fortsättningsvis bör följas upp. En särskild avstämning av tillsynen av verksamheter med personlig assistans bör göras när de löpande inspektioner, som vi föreslår, hunnit genomföras under två tvåårsperioder. Frågor som då bör uppmärksammas är om det behövs löpande inspektioner i samma utsträckning framöver, och om de resurser som länsstyrel- serna tillförs för tillsyn av verksamheter med personlig assistans också bör användas till andra tillsynsinsatser inom LSS-området. Som nationell tillsynsmyndighet inom detta område bör Socialsty- relsen samordna denna avstämning i samverkan med samtliga läns- styrelser. De slutavräkningar av använda timmar för personlig assistans som anordnare nu sänder till ersätts med en motsvarande slutavräkning en gång . Dessutom skall anordnaren redovisa till Försäkringskas- san vad den statliga assistansersättningen använts till. Redovis- ningen skall innehålla en sammanställning av uppgifter ur anordnarens bokföring och bör därför inte innebära något omfattande merarbete. De anordnare som saknar eller har bristfälliga system för redovisning av kostnader på verksamhetsnivå – med hantering av verifikationer m.m. – måste skaffa sig sådana. Det kan medföra en tillfällig merkostnad, men sådana system bör också kunna ses som en investering i verksamheten som kan ge bättre överblick över de ekonomiska flödena. För vissa assistansan- ordnare kan också en del mer eller mindre omfattande kontakter med tillkomma i samband med mer ingående utredningar av deras redovisningar av vad assistansersättningen använts till. Samtliga anordnare måste också avsätta för tillsyn av verksamheten i samband med de löpande inspek- tioner, som vi föreslår att länsstyrelserna skall göra. Detta innebär också ett visst administrativt arbete, men ger möjligheter till stöd i det egna kvalitetsarbetet. Tillfälliga och begränsade administrativa insatser krävs av enskilda anordnare, som måste ansöka om tillstånd för verksamhet med personlig assistans, och assistansberättigade som är arbets- givare för sina assistenter och som måste anmäla sin verksamhet till . De anordnare, som inte når upp till den fastställda nivån för löne- och lönebikostnader måste återbetala medel till Försäkrings- kassan. Hur stora summor det handlar om är svårt att beräkna (se nedan). För anordnare som har sådana kostnader i nivå med kollektivavtalen inom området bör återkraven inte bli särskilt omfattande och innebära några reella hot mot verksamheten . För andra anordnare är dessa effekter givetvis en del av sank- tionerna, som hör till systemet för uppföljning och kontroll av assistansersättningen. Sammantaget bedömer vi att dessa konsekvenser leder till viss ökad administration för assistansanordnarna. Efter kontakter med anordnare och anordnarorganisationer har vi dock funnit att det bör vara möjligt, även för de många mindre anordnarna, att klara dessa nya uppgifter. Länsstyrelserna kommer att få ett relativt omfattande merarbete inom ett område där insatserna är mycket begränsade. Dels handlar det om tillstånd som skall prövas för mer än 300 olika enskilda assistansanordnare, av vilka kanske ett tjugotal är verk- samma i flera län.