sou · GTB333 · 2006-01-01 00:00:00 — I therefore propose that district heating pipes be exempted from the purview of the Pipeline Act. A new District Heating Act The different measures for improved customer protection which I proposed in my previous report and the measure which I now pro- pose to promote better energy management should for the most part be regulated by law. In view of the scope of the legislation and the fact that it pertains to a particular phenomenon, the provisions are gathered in a special District Heating Act. The Act contains certain provisions concerning requirements on the operators to keep separate (unbundled) accounts for district heating and cooling operations, to keep such business operations legally and functionally separated from electricity market opera- tions, and to negotiate with regarding e.g. prices and with other heat suppliers regarding access to the operators distri- bution networks. The District Heating Act also contains fundamental require- ments on provision of information to and others. In a contractual relationship, this information should be furnished as far as possible by the contract signed between the parties. In addi- tion, the party that conducts district heating or cooling operations shall publish the normal prices that they charge at any given time, as well as the criteria for how they classify their in cate- gories. Furthermore, certain matters pertaining to customer protection against interruption of supply are regulated in view of the fact that heating is a very important utility. A number of rules governing compensation for loss by reason of the distribution contract are linked to these provisions. The proposals in the two interim reports secure district heating – Increased transparency and separation of electricity and district heating operations, SOU 2003:115, and Reasonable price for district heating, SOU 2004:136, are aimed at guaranteeing district heating and cooling security and confidence in their heating and cooling services. The new proposals in this report are aimed at promoting better energy management through increased production in high-efficiency cogeneration units. In order for the purposes of the new laws I propose to be achieved, it is necessary to have effective supervision with means to verify compliance with the rules stemming from the proposals and sanctions that can be imposed in the event of non-compliance. I therefore propose that rules of supervision be introduced that are to be included in the District Heating Act and the Act on guaran- tees of origin of electricity from high-efficiency cogeneration. I further propose that an authority be designated to exercise the supervision that is required to verify compliance with the proposed laws or regulations issued pursuant to them. I do not propose re- quiring that the supervisory functions for the two laws be exercised by one and the same authority. It should be up to the Government to determine which authority or authorities are to exercise this su- pervision. However, I recommend that the supervisory tasks under both the District Heating Act and the Act on guarantees of origin of electricity from high-efficiency cogeneration be assigned to the . The measures that follow from my proposals will entail costs for the state. I propose that the cost for the state supervision entailed by the proposals for a District Heating Act and an Act on guaran- tees of origin of electricity from high-efficiency cogeneration be financed by imposition of a supervisory charge. For supervision of the District Heating Act, this charge should be levied on parties conducting district heating or cooling operations. With regard to the Act on guarantees of origin of electricity from high-efficiency cogeneration, the supervision charge should be levied on parties who obtain guarantees of origin. Svenska Kraftnäts costs for the administration associated with the issuance of guarantees should also be covered by charges. The mediating and dispute settlement service which I propose should be provided under the auspices of the should be financed from the resources allocated to the in the latest budget bill for its activities in e.g. the district heating field. The proposals I am submitting will also give rise to costs for the district heating and cooling companies and for the companies that wish to come into possession of guarantees of origin of electricity from high-efficiency cogeneration. As I stated in the previous re- port, where a fuller account was given of the proposals in the Dis- trict Heating Act, the requirements on the operators and the dis- pute settlement mechanism will entail a relatively modest burden for them. The requirement on legal and functional separation and on the right of negotiation for and those who wish to deliver heat to the owner of the district heating network or others may, however, entail certain costs. However, the costs are not of such a nature that, considering the number of affected companies and their structure, they would in themselves lead to the elimina- tion or consolidation of small enterprises, nor to other adverse consequences. I have therefore not found reason to recommend any exemptions for small enterprises. fjärrvärmelag (2006:000) Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag ges föreskrifter om fjärrvärme- och fjärrkyle- verksamhet. 2 § Med fjärrvärmeverksamhet avses i denna lag distribution, i ett rörledningssystem, av hetvatten eller annan värmebärare för uppvärmningsändamål, dock bara om verksamheten riktar sig till en obestämd krets av kunder inom ett visst geografiskt område. Produktionen av den värmebärare som distribueras i rörled- ningssystemet ingår i fjärrvärmeverksamheten i den utsträckning som produktionen bedrivs av det företag som distribuerar värme- bäraren. 3 § Med fjärrkyleverksamhet avses i denna lag distribution, i ett rörledningssystem, av kallt vatten eller annan bärare av värmeenergi för avkylningsändamål, dock bara om verksamheten riktar sig till en obestämd krets av kunder inom ett visst geografiskt område. Produktionen av den bärare av värmeenergi som distribueras i rörledningssystemet ingår i fjärrkyleverksamheten i den utsträck- ning som produktionen bedrivs av det företag som distribuerar bäraren av värmeenergin. 4 § Med kraftvärmeverk avses i denna lag en anläggning där el och värme kan produceras i en och samma process och där värmen, helt eller delvis, används i fjärrvärmeverksamhet. 5 § Regeringen skall utse en myndighet som skall handlägga de frågor som enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har med- delats med stöd av lagen ligger på tillsynsmyndigheten. 6 § Vad som föreskrivs om fjärrvärmeverksamhet skall äga mot- svarande tillämpning i fråga om fjärrkyleverksamhet. Krav på den som bedriver fjärrvärmeverksamhet 7 § En juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet får inte bedriva elnätverksamhet eller produktion av eller handel med el. Bestämmelsen i första stycket gäller bara om fjärrvärmeverksam- heten bedrivs på affärsmässig grund. Utan hinder av första stycket får produktion och försäljning av el bedrivas tillsammans med fjärrvärmeverksamhet, om elen har producerats i ett eget kraftvärmeverk och, om elen säljs, detta sker till marknadsmässigt pris. 8 § I en juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet får inte fler än hälften av ledamöterna i styrelsen vara styrel- seledamöter i en och samma juridiska person som bedriver elnät- verksamhet eller produktion av eller handel med el. Om hälften av ledamöterna i styrelsen för en juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet är styrelseledamöter i en och samma juridiska person som bedriver elnätverksamhet eller produktion av eller handel med el får inte styrelsens ordförande i den förra juridiska personen vara styrelseledamot i den senare juridiska personen. I en juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet får inte den som är verkställande direktör vara verkställande direktör i en juridisk person som bedriver elnätverksamhet eller produktion av eller handel med el. Bestämmelserna i första–tredje stycket gäller bara om fjärrvär- meverksamheten bedrivs på affärsmässig grund. 9 § Den som bedriver fjärrvärmeverksamhet är skyldig att för- handla om tillträde till fjärrvärmenätet med den som vill leverera hetvatten eller annan värmebärare för uppvärmningsändamål. Framställningar om tillträde och besked som lämnas i samband med en förhandling skall vara väl motiverade. Redovisning av fjärrvärmeverksamhet m.m. 10 § Fjärrvärmeverksamhet skall ekonomiskt redovisas skilt från annan verksamhet. Vid redovisning av fjärrvärmeverksamhet enligt första stycket skall den elproduktion som skett i ett kraftvärmeverk och försälj- ningen av denna el anses ingå i fjärrvärmeverksamheten. 11 § Den som bedriver fjärrvärmeverksamhet skall utan anmaning ge in redovisning över verksamheten till tillsynsmyndig- heten. Utöver redovisning enligt första stycket skall den som bedriver fjärrvärmeverksamhet ge in uppgifter om fjärr- värmeverksamhetens leveransvillkor samt produktions- och drift- förhållanden till tillsynsmyndigheten. Uppgifterna skall lämnas för varje fjärrvärmesystem för sig. 12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om redovisning av fjärrvärme- verksamhet. 13 § Revisor hos den som bedriver fjärrvärmeverksamhet skall göra en särskild granskning av redovisningen av verksamheten. Revisorn skall i ett särskilt intyg avge ett utlåtande i frå- gan om redovisningen av fjärrvärmeverksamhet skett enligt gällande bestämmelser. Intyget skall ges in till tillsynsmyndigheten av den som bedriver fjärrvärmeverksamhet. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om revision av fjärrvärmeverksamhet. 14 § Ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16–18 §§ kommunallagen (1991:900) får, utan hinder av bestämmelsen i 2 kap. 1 § kommunallagen om anknytning till kommunens område eller dess medlemmar, utanför kommunens område bedriva fjärr- värmeverksamhet i geografisk närhet till företagets fjärrvärmeverk- samhet inom kommunen i syfte att uppnå en ändamålsenlig fjärr- värmeverksamhet. 15 § Om ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16–18 §§ kommunallagen (1991:900) bedriver fjärrvärmeverksam- het, skall verksamheten drivas på affärsmässig grund. 16 § Ett avtal mellan en kund och den som bedriver fjärrvärme- verksamhet skall innehålla uppgifter om 1.distributörens namn och adress, 2.den tjänst som tillhandahålls, 3.den kvalitetsnivå som avtalats, 4.de underhållstjänster som avtalats, 5.priser, avgifter och priskonstruktioner när flera priskomponen- ter förekommer, 6.hur information om gällande priser och avgifter kan erhållas, 8.villkoren för ändring av avtalet, om avtalet tillåter att det ändras under avtalets löptid, 9.villkoren för förlängning av avtalet, om avtalet löper , 10.villkoren för uppsägning av avtalet, 11.villkoren för ersättning om tjänster inte tillhandahålls enligt avtalet, 12.ansvaret för återställningsåtgärder, och 13.hur ett tvistlösningsförfarande utanför domstol enligt denna lag inleds. 17 § Om ett avtal som avses i 16 § tillåter att den som bedriver fjärrvärmeverksamhet får ändra ett villkor i avtalet under avtalets löptid och verksamhetsutövaren vill ändra villkoret till nackdel för kunden, skall kunden underrättas om ändringen innan den träder i kraft. En kund som inte godtar de nya villkoren får säga upp avtalet utan att därvid drabbas av någon kostnad, avgift eller annan förpliktelse. I underrättelsen skall kunden upplysas om sin rätt att säga upp avtalet. 18 § Den som bedriver fjärrvärmeverksamhet är skyldig att på begäran förhandla med den som är kund eller kan bli kund hos verksamhetsutövaren om pris för distribution av fjärrvärme och anslutning till fjärrvärmenät, fjärrvärmeabonnemangets effekt samt ändringar av avtalsvillkor som gäller mellan parterna. 19 § Den som bedriver fjärrvärmeverksamhet skall offentliggöra sina normalprislistor per kundkategori för distribution av fjärr- värme och anslutning till fjärrvärmenätet samt grunder för indel- ning av kunder i kategorier. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om offentliggörande enligt första stycket. 20 § Bestämmelserna i 21–30 §§ gäller distribution av fjärrvärme till konsumenter. Med konsument avses en fysisk person till vilken fjärrvärme eller fjärrkyla distribueras huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna som avses i första stycket är till nackdel för konsumenten är utan verkan mot denne. 21 § Distribution av fjärrvärme får avbrytas, om konsumenten försummar sina skyldigheter och försummelsen utgör ett väsentligt avtalsbrott. Innan distributionen avbryts skall konsumenten uppmanas att inom viss skälig tid vidta rättelse och, i annat fall än som avses i 22 §, underrättas om att distributionen annars kan avbrytas. Sker rättelse får distributionen inte avbrytas. Om omständigheterna ger anledning att befara att ett avbrott skulle medföra inte obetydlig personskada eller omfattande sak- skada, får distributionen av fjärrvärme inte avbrytas. Det gäller dock inte om konsumenten handlar otillbörligt. 22 § Om avtalsbrottet består i att konsumenten försummat att betala för distribution av fjärrvärme gäller, utöver vad som anges i 21 §, att konsumenten sedan tiden för rättelse gått ut skall uppma- nas att betala från det att han har delgetts uppma- ningen och en underrättelse om att distributionen annars kan avbrytas. Ett meddelande om den uteblivna betalningen skall sam- tidigt lämnas till socialnämnden i den kommun där konsumenten får fjärrvärme distribuerad. Sker betalning eller är fordringen tvistig får distributionen inte avbrytas. Distributionen får inte heller avbrytas om socialnämnden inom den tid som anges i första stycket skriftligen har meddelat den som lämnat underrättelsen att nämnden tar på sig betalnings- ansvaret för skulden. 23 § Den som distribuerar fjärrvärme har rätt till skälig ersättning av konsumenten för kostnader som föranleds av åtgärder som nämns i 21 och 22 §§. 24 § Underrättelser och meddelanden som avses i 22 § första stycket skall lämnas enligt formulär som fastställs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 25 § Innehavaren av en fjärrvärmeledning får avbryta distributio- nen av fjärrvärme för att vidta åtgärder som är motiverade av säkerhetsskäl eller för att upprätthålla en god drift- och leveranssäkerhet. Avbrottet får inte i något fall pågå längre än åt- gärden kräver. Om innehavaren av en fjärrvärmeledning kan förutse annat än kortvariga avbrott i distributionen, skall konsumenten underrättas före avbrottet. Konsumenten skall underrättas personligen eller, om det är lämpligt, genom anslag. 26 § Om distributionen av fjärrvärme avbryts på grund av kon- sumentens försummelse utan att förutsättningarna i 21 och 22 §§ är uppfyllda, har konsumenten rätt till ersättning för skada av led- ningsinnehavaren eller fjärrvärmeleverantören. 27 § Om innehavaren av en fjärrvärmeledning inte har underrättat konsumenten enligt 25 § andra stycket, har konsumenten rätt till ersättning för skada av ledningsinnehavaren. 28 § Om distributionen av fjärrvärme avbryts utan att det beror på konsumentens försummelse och utan att det finns rätt att avbryta distributionen enligt 25 § första stycket, har konsumenten rätt till ersättning för skada av innehavaren av en fjärrvärmeledning om inte denne visar att avbrottet beror på ett hinder utanför hans kontroll som han inte skäligen kunde förväntas ha räknat med och vars följder han inte heller skäligen kunde ha undvikit eller över- vunnit. Beror avbrottet på någon som innehavaren av en fjärrvärmeled- ning har anlitat för att utföra underhåll, reparation eller liknande arbete, är ledningsinnehavaren fri från skadeståndsskyldighet endast om också den som han har anlitat skulle vara fri enligt första stycket. 29 § Skadestånd enligt 26–28 §§ omfattar ersättning för utgifter och inkomstbortfall samt annan förlust på grund av avbrottet. Om skyldigheten att utge skadestånd skulle vara oskäligt betungande med hänsyn till den skadeståndsskyldiges ekonomiska förhållanden, kan skadeståndet jämkas efter vad som är skäligt. Vid bedömningen skall även beaktas föreliggande försäkringar och försäkringsmöjligheter, den skadeståndsskyldiges förutsättningar att förutse och hindra skadan samt andra särskilda omständigheter. 30 § Konsumenten skall underrätta motparten om anspråk på ersättning från det att skadan inträffade. Gör han inte det, har han förlorat sin rätt till ersättning för den uppkomna skadan. 31 § Kan parterna vid en förhandling enligt 9 § inte nå en överens- kommelse, skall tillsynsmyndigheten på begäran av parterna gemensamt medla i tvisten. 32 § Kan parterna vid en förhandling enligt 18 § inte nå en över- enskommelse skall tillsynsmyndigheten på begäran av en av par- terna medla i tvisten. Har medling enligt första stycket avslutats utan att parterna har kommit överens i en hänskjuten fråga som avser annat än anslut- ning till fjärrvärmenätet, skall tillsynsmyndigheten på begäran av en av parterna lämna en rekommendation om hur tvisten bör lösas. Sådan begäran skall ske senast när medling avslutas. Gäller medling enligt första stycket en fråga om ändring av ett avtalsvillkor, får ändringen inte träda i kraft förrän medlingsförfa- randet har avslutats eller, om rekommendation har begärts, en rekommendation lämnats. 33 § Tvist mellan den som bedriver fjärrvärmeverksamhet och en kund i anledning av ett avtal om distribution av fjärrvärme eller anslutning till ett fjärrvärmenät, får av en av parterna hänskjutas till prövning av tillsynsmyndigheten. skall lämna en rekommendation om hur tvisten bör lösas. 34 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas av tillsynsmyndig- heten. Tillsynen omfattar inte efterlevnaden av bestämmelserna i 21– 30 §§. 35 § har rätt att på begäran få de upplys- ningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. 36 § får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av denna lag och av de före- skrifter och villkor som omfattas av tillsynen. Ett föreläggande får förenas med vite. 37 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för att finansiera de uppgifter tillsynsmyndigheten har enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Tillsynsavgift skall tas ut av den som bedriver fjärrvärmeverksamhet. 38 § Om den som bedriver fjärrvärmeverksamhet inte ger in bestyrkt kopia av sådan redovisning samt sådant revisorsintyg som anges i 11 § första stycket och 13 § andra stycket, skall företaget betala förseningsavgift till staten enligt 39 §. Beslut om förseningsavgift fattas av tillsynsmyndigheten. 39 § Den som bedriver fjärvärmeverksamhet skall betala en förseningsavgift om de handlingar som anges i 38 § inte har kom- mit in till tillsynsmyndigheten från räkenskaps- årets utgång. Om verksamhetsutövaren har beslutat om fortsatt bolagsstämma enligt 9 kap. 9 § andra stycket aktiebolagslagen (1975:1385) eller om fortsatt föreningsstämma enligt 7 kap. 4 § tredje stycket lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, skall dock denne betala förseningsavgift först om handlingarna inte har kommit in från räkenskapsårets utgång. Avgif- ten skall uppgå till . Om de handlingar som anges i 38 § inte har kommit in från det att underrättelse avsändes till den som bedriver fjärrvärmeverksamhet om ett beslut om förseningsavgift enligt för- sta stycket, skall denne betala en ny förseningsavgift. Den nya avgiften skall uppgå till . Om de handlingar som anges i 38 § inte har kommit in från det att underrättelse avsändes till den som bedriver fjärrvärmeverksamhet om ett beslut om förseningsavgift enligt andra stycket, skall denne betala en ny förseningsavgift. Den nya avgiften skall uppgå till . 40 § Om registrering har skett av ett beslut om att den som bedriver fjärrvärmeverksamhet försatts i konkurs eller trätt i likvi- dation, får beslut om förseningsavgift inte meddelas. 41 § Har den som bedriver fjärrvärmeverksamhet inom föreskri- ven tid gett in de handlingar som anges i 38 § men har handlingarna någon brist som lätt kan avhjälpas, får tillsynsmyndigheten med- dela beslut om förseningsavgift endast om verksamhetsutövaren har underrättats om bristen och fått tillfälle att avhjälpa den men inte gjort det inom den tid som angetts i underrättelsen. En sådan underrättelse får sändas med posten till den postadress som verk- samhetsutövaren senast har anmält hos tillsynsmyndigheten. 42 § En förseningsavgift skall efterges, om underlåtenheten att ge in handlingen framstår som ursäktlig med hänsyn till omstän- digheter som den som bedriver fjärrvärmeverksamhet inte har kun- nat råda över. Avgiften skall också efterges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut den. Bestämmelserna om eftergift skall beaktas även om något yrkande om detta inte har framställts, om det föranleds av vad som har förekommit i ärendet. 43 § Om en förseningsavgift inte har betalats efter betalnings- uppmaning, skall avgiften lämnas för indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indriv- ning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske. 44 § Ett beslut om förseningsavgift får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft. Om den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har rätt att få till- baka betalad förseningsavgift på grund av en domstols beslut, skall ränta betalas på den återbetalade förseningsavgiften från och med månaden efter den då förseningsavgiften betalades in till och med den månad då återbetalning görs. I fråga om räntans storlek tilläm- pas 19 kap. 14 § skattebetalningslagen (1997:483). 45 § Beslut av tillsynsmyndigheten enligt 35–36, 39 och 42 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 11 och 13 §§ tillämpas första gången för det räkenskapsår som påbörjas eller närmast därefter. lag (2006:000) om ändring i ellagen (1997:857) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 2 § ellagen (1997:857) skall ha följande lydelse. Om ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16–18 §§ kommunallagen (1991:900) bedriver sådan verksamhet som avses i 1 § 1 eller distribution av fjärrvärme, skall verksamheten drivas på affärsmässig grund och redovisas särskilt. Om ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16–18 §§ kommunallagen (1991:900) bedriver sådan verksamhet som avses i 1 § 1, skall verksamheten drivas på affärsmässig grund och redovisas särskilt. Denna lag träder i kraft . lag (2006:000) om ändring i lag (1978:160) om vissa rörledningar Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1978:160) om vissa rörled- ningar m.m. skall ha följande lydelse. fjärrvärme eller av råolja eller råolja eller produkt av råolja produkt av råolja eller av annan eller av annan vätska eller gas vätska eller gas som är ägnad att som är ägnad att användas som användas som bränsle får ej utan bränsle får ej utan särskilt till- (koncession) framdragas naturgaslagen (2000:599). (2000:599). Koncession krävs icke för ledning som 1.har eller avses få en längd av högst , 2.huvudsakligen skall nyttjas för tillgodoseende av enskilda hushålls behov eller 3.uteslutande skall nyttjas inom hamn eller industriområde. Regeringen får i visst fall medge undantag från koncessionsplikt. 1.Denna lag träder i kraft .