sou · GTB395 · 2006-01-01 00:00:00 — Sammanfattningsvis har utredningen stannat för att de faktorer som särskilt anges i 6 § andra stycket uppfinnarlagen har en låg grad av relevans för att beräkna ersättningen till högskole- uppfinnare. Vid högskolan kan man med fördel i stället arbeta med SOU 2005:95 Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen tämligen enkla beräkningsprinciper som schablonbelopp och andelar i en eventuell intäkt. Idén med en schablonersättning för sådana patenterbara uppfin- ningar som högskolan väljer att överta framstår som rimlig och väl motiverad som en handpenning för att högskolan övertar rätten från forskaren. Inspiration till ersättning av ett sådant slag har hämtats från den danska lagen och finns också i uppfinnaravtalet. I detta fall bör dock inte en sådan ersättning knytas till en eventuell patentansökan av uppfinningen, eftersom utredningens förslag bygger på att alla uppfinningar som högskolan väljer att utnyttja sin övertaganderätt till i princip skall patentsökas. Skall det kunna ske ett kommersiellt utnyttjande av högskoleuppfinningar, anser utred- ningen som framkommit att patentskydd framstår som det enda möjliga sättet att skydda en sådan uppfinning och göra den kom- mersialiserbar. Till skillnad från innovationer i ett företag kan en uppfinningen exempelvis inte hemlighållas och utnyttjas ekonomiskt. Storleken på schablonersättningen för en uppfinning föreslås svara mot av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, dvs. Den föreslagna schablonersättningen är därmed högre än mot- svarande belopp enligt uppfinnaravtalet. Skillnaden kan bland annat motiveras av att tillkomsten av uppfinningar vid högskolan har en generellt svagare anknytning till anställningen än vad uppfinningar som tillkommer i annan verksamhet har. Därtill kommer att hög- skolan förvärvar en exklusiv rätt och inget annat. Vidare innebär en omreglering av lärarundantaget en inskränkning i den rätt högskoleforskare tidigare haft, och en viss kompensation för denna förändring finner utredningen vara motiverad. Schablonersätt- ningen för en uppfinning skall utgå när högskolan förklarat sig intresserad av ett förvärv. Det är en given utgångspunkt för utredningen att om högskolan ges en rätt att överta arbetstagares rättigheter till patenterbara upp- finningar, skall det utgå en skälig ersättning. Det kan också anses Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen att den princip som ligger till grund för bestämmelser om skälig ersättning – att ersättningen skapar förutsättningar för individuellt avpassade lösningar – är en god princip också i högskolans sam- manhang. har utredningen diskuterat om det är samma typ av faktorer som bör tillmätas betydelse vid högskolan som de tillämpas i annan offentlig verksamhet eller i privat tjänst och kommit fram till att så inte är fallet. Uppfinningens värde bör visserligen tillmätas stor betydelse också i högskolesammanhanget. Men det handlar där om det direkta värdet av de intäkter som högskolan får genom uppfin- ningens försäljning eller licensiering. I ett företag är värdet av upp- finningen dess långsiktiga betydelse som direkt kan påverka driftsförhållanden och företagets position och framgångar på en konkurrensutsatt marknad. Omfattningen av den rätt till uppfinningen som arbetsgivaren övertagit är över huvud inte relevant i den lösning som utredningen föreslagit, eftersom det bara handlar om en exklusiv rätt. Detta talar dock som sådant för en tämligen generös ersättning. Inte heller framstår betydelsen av anställningen för tillkomsten av uppfinningen som särskilt väsentlig i högskolesammanhanget. Enligt den lösning som utredningen i stället föreslår skall forskaren/forskarna, utöver schablonersättningen vid övertagandet av en uppfinning, ha rätt till av den intäkt som hög- skolan får vid kommersialisering av uppfinningen med avdrag för direkta kostnader som hänför sig till uppfinningen, främst för patentering och i det sammanhanget externa konsulter och juridiskt bistånd. Undantagsvis kan det också handla om kostnader som direkt beror av marknadsföringen av den specifika uppfin- ningen. Driften av kommersialiseringsverksamheten vid högskolan är tänkt att täckas av de övriga . De särskilda förhållanden som råder för uppfinnare vid högskolan, och ersättningens funktion som incitament till ny forskning, motiverar en tämligen generös ersättning till de forskare, vars överlåtelse resulterar i intäkter för högskolan. Här har den tyska lagens tvingande bestämmelse om en garanterad ersättning om av intäkterna utgjort förebild liksom det faktum att en sådan andel till forskaren förefaller att vara vanligt förekommande internationellt. Enligt 6 § uppfinnarlagen går det inte att i förväg träffa överens- kommelser om att ersättning inte alls skall utgå för överlåtna upp- finningar. Sådana överenskommelser är ogiltiga. Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen slag går ut på att bestämmelserna om ersättning görs tvingande till arbetstagarens förmån. En forskare skall dock, enligt den före- slagna lagen, kunna efterge sin ersättningsrätt. Utredningens förslag: görs till exklusiv domstol i mål som gäller tillämpningen av lag (xxxx:yy) om rätten till uppfinningar av lärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter vid universitet och högskolor. Vid prövning av sådana mål skall tingsrätten respektive hovrätten ha den sammansättning som gäller för patentmål enligt bestämmelserna i 66–67 §§ patentlagen. Arbetsgivare och arbetstagare får i frågor som avser tillämpningen av den nya lagen begära vägledande utlåtanden från för arbetstagares uppfinningar (SNAU). Även domstol får i mål som gäller lagens tillämpning begära utlåtande från SNAU. Skälen för utredningens förslag: Enligt uppfinnarlagen gäller att mål om lagens tillämpning handläggs av i den sammansättning som gäller för patent- mål. handlades målen i den ordning som gäller för arbetstvister i allmänhet, med Arbetsdomstolen som högsta instans. De mål som kan bli aktuella enligt den föreslagna lagen (xxxx:yy) om rätten till uppfinningar av lärare och övriga arbets- tagare med forskningsuppgifter vid universitet och högskolor är angående omfattningen av arbetstagares anmälningsskyldighet och högskolans därmed sammanhängande övertaganderätt, dvs. vilka uppfinningar som kan hänföras till högskolans verksamhetsområde respektive ha ett samband med arbetstagarens anställning, inne- börden av skälig ersättning i visst fall, ogiltighetsförklaring av för- värv vid högskolans underlåtenhet att vidta effektiva åtgärder för nyttiggörande av övertagen uppfinning, preskription av fordran för överlåten uppfinning etc. Vid arbetstagarens underlåtenhet att anmäla en uppfinning kan man rent teoretiskt föreställa sig att talan kan väckas med stöd 4 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207). Efter- som förutsättningarna för framgång med en sådan talan är att synnerliga skäl föreligger med hänsyn till handlingens beskaffen- het, arbetstagarens ställning, den skadelidandes intresse och övriga Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen omständigheter, har utredningen gjort den bedömningen att arbetstagarens underlåtenhet att anmäla en patenterbar uppfinning till arbetsgivaren endast i yttersta undantagsfall kommer att resultera i tvister. Underlåtenheten kan emellertid komma att underkastas bestämmelserna om tjänsteförseelse och disciplinpå- följder i 14–5 §§ lag (1994:260) om offentlig anställning (se avsnitt 7.1.2). Utredningen anser att de mål som närmast kan bli aktuella enligt den föreslagna lagen i avgörande avseenden har närmare anknyt- ning till patenträtten än till arbetsrätten. Det förefaller därför som en mer närliggande lösning att ta till vara den särskilda kompetens i patentfrågor som utvecklats vid i första hand . Beträffande uppfinningar som bedöms enligt uppfinnarlagen finns det en särskild tvistlösningsordning. Starka skäl talar för att man vid införandet av en ny lag beträffande uppfinningar av en viss kategori arbetstagare tillämpar den redan etablerade ordningen för tvistlösning. Av samma skäl har utredningen även föreslagit en motsvarande bestämmelse som i uppfinnarlagen om möjlighet att begära ett utlåtande från SNAU. Utredningen föreställer sig också att särskild sakkunskap om högskoleväsendet och avgränsningen mellan olika forsknings- och ämnesområden kan komma att kan aktualiseras vid en domstols- tvist enligt den föreslagna nya lagen. Domstolen bör i sådana fall kunna förordna om särskilt sakkunniga. I anslutning till frågan om gällande tvistlösningsmekanismer skall nämnas den förhandlingsskyldighet som arbetsgivaren har enligt 35 § lag (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL). Bestämmelsen föreskriver att arbetsgivaren, vid rättstvist om lön eller annan ersättning till medlem i arbetstagarorganisation som är bunden av samma kollektivavtal som arbetsgivaren, är skyldig att begära förhandling i tvisten. Om tvisten inte kan lösas vid förhandling skall arbetsgivaren väcka talan vid domstol. En arbetsgivare som underlåter att kalla till förhandling eller väcka talan är skyldig att utge ersättning enligt arbetstagaror- ganisationens mening, om ersättningskravet inte är oskäligt. För- handlingsskyldigheten enligt 35 § MBL har enligt Arbetsdomstolen ansetts tillämplig beträffande ersättning enligt uppfinnarlagen (se AD 1982 nr 21). I 64 § MBL anges de frister som gäller för att väcka talan med stöd av MBL. Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen 7.3.9Vissa frågor om högskolan som avtalspart Utredningens bedömning: Om de föreslagna ändringarna i högskolelagen och en ny lag om högskoleuppfinningar genom- förs, kommer högskolans uppgifter och verksamhetsområde att vidgas. Det innebär att högskolan kommer att vara behörig att träffa bindande avtal inom ett vidgat område. Detta kräver dock ingen ytterligare lagreglering utan kan lösas inom ramen för nuvarande lagstiftning. Skälen för utredningens bedömning: Eftersom högskolan är en statlig myndighet aktualiseras särskilda frågor med anledning av det vidgade verksamhetsområdet. Frågan om gränserna för statliga myndigheters rättshandlingsförmåga har behandlats i avsnitt 3.2. Sammanfattningsvis kan sägas att myndigheterna i princip har rätt att inom sitt verksamhetsområde ingå de avtal som behövs för att verksamheten skall kunna fullgöras och att även lösa uppkomna tvister genom tilläggsavtal eller förlikning. I avsnitt 5 har utred- ningen, som en konsekvens av principerna för högskolornas rätts- handlingsförmåga, konstaterat att det är nödvändigt att ändra beskrivningen av högskolans verksamhet i 1 kap. 2 § högskolelagen om högskolan skall kunna förvärva och inneha rätten till patenter- bara uppfinningar. Utredningen har även föreslagit hur en sådan ändring skulle kunna utformas. Utredningens bedömer att de föreslagna ändringarna i högsko- lelagen och tillkomsten av lag (xxxx:yy) om rätten till uppfinningar av lärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter vid universitet och högskolor gör det möjligt för högskolan att träffa avtal inom det utvidgade verksamhetsområdet. Högskolan kommer därmed att vara behörig att bland annat träffa bindande avtal med uppfinnande lärare/arbetstagare med forskningsuppgifter om för- värv av rätten till en anmäld patenterbar uppfinning och att träffa avtal med privata rättssubjekt avseende överlåtelse av rättigheterna. Några ytterligare regeländringar för att möjliggöra bindande avtal mellan på ena sidan högskolan och på den andra högskolean- ställda uppfinnare, holdingbolag eller annan extern intressent torde inte behövas. Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen 7.3.10Avyttring av statlig egendom m.m. Utredningens bedömning: Högskolans ändrade uppgifter med möjlighet att förvärva högskoleforskares patenterbara uppfin- ningar aktualiserar ett antal författningar som reglerar ekono- miska förfoganden över statlig egendom. Skälen för utredningens bedömning: En omreglering av lärar- undantaget och en utvidgning av högskolans uppgifter till att även omfatta främjande av nyttiggörande av forskningsresultat tillkomna vid högskolan innebär stora förändringar av högskolans verksamhet, i synnerhet, eftersom främjandet skall innefatta möjligheten att förvärva och äga rätten till patenterbara uppfin- ningar. Utöver vissa bestämmelser i regeringsformen finns det ett antal författningar som närmare reglerar hur staten skall bedriva den ekonomiska delen av sin verksamhet, vad myndigheterna har rätt att göra med tilldelade medel samt hur de skall identifiera skade- respektive förlustrisker inom ramen för sin verksamhet. Samtliga dessa författningar är av betydelse för hur högskolorna får bedriva sin verksamhet. Några författningar blir av särskilt stort intresse för det fall högskolans uppgift skulle utvidgas till att inne- fatta även förvärv och försäljning av immateriella rättigheter till patenterbara uppfinningar tillkomna vid högskolan i enlighet med de överväganden som utredningen gjort. De författningar som är av intresse i sammanhanget är följande: Lag (1996:1059) om statsbudgeten, som föreskriver att hög effektivitet och god hushållning skall iakttas i statens verksamhet (1 §) samt, beroende av vilken anslagstyp som är aktuell i visst fall, om och i vilken mån anvisade medel får överskridas (4–6 §§). Det föreskrivs också att regeringen får besluta om begränsningar i vill- koren för utnyttjande av medel som tilldelas en myndighet (7 §) samt att regeringen får ikläda staten sådana ekonomiska för- pliktelser som är nödvändiga för att den löpande verksamheten skall fungera tillfredsställande (13 §). Förordning (1996:1190) om överlåtelse av statens fasta egendom m.m., som innehåller bestämmelser om förutsättningar, ekono- miska villkor och förberedelser för och i anslutning till försäljning av statens fasta egendom. Förordning (1995:1300) om statliga myndigheters riskhantering, som föreskriver att varje myndighet skall identifiera vilka risker för skador eller förluster som finns i myndighetens verksamhet, Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen värdera riskerna och beräkna vilka kostnader som staten har eller kan få med hänsyn till dessa risker samt vidare vidta lämpliga åtgärder för att begränsa risker och förebygga skador eller förluster (3 §). Anslagsförordningen (1996:1189), som anger att en myndighet får träffa avtal om anställning av personal, hyra av utrustning, leverans av tjänster och förbrukningsmaterial och liknande som medför utgifter än tilldelade medel avser om detta är nödvändigt för att myndighetens löpande verksamhet skall fungera tillfredsställande (19 §). Avgiftsförordningen (1992:191), som föreskriver att en myndig- het bara får ta ut avgifter för varor och tjänster som den tillhanda- håller om det följer av lag eller förordning eller av ett särskilt beslut av (3 §). Om det är förenligt med myndighetens uppgift enligt lag, instruktion eller annan förordning, får myndigheten mot avgift tillhandahålla bland annat rådgivning och annan liknande service under förutsättning av att verksamheten är av tillfällig natur och mindre omfattning (4 §). Av 5 § följer att avgifter, om inget annat ekonomiskt mål för verksamheten har beslutats, skall beräknas så att full kostnadstäckning uppnås. En myndighet får disponera avgiftsinkomster endast efter särskilt bemyndigande (25 §). Avgiftsinkomster som härrör från verksamhet som avses i 4 § och 15 § (kopior av allmänna handlingar m.m.) får dock dispo- neras fritt. Andra författningar av intresse är: lag (1988:1387) om statens upplåning och skuldförvaltning, förordning (1993:1138) om hantering av statliga fordringar, förordning (1994:14) om statliga myndigheters betalningar och medelsförvaltning och donations- förordningen (1998:140). Av särskilt intresse för frågor i anslutning till högskolans för- fogande över rätten till patenterbara uppfinningar är vidare förord- ning (1996:1191) om överlåtelse av statens lösa egendom samt kapitalförsörjningsförordningen (1996:1188). Förordning (1996:1191) om överlåtelse av statens lösa egendom innehåller en precisering av de bestämmelser om överlåtelse av statens egendom som finns i lag (1996:1059) om statsbudgeten. Förordningen gäller för myndigheter under regeringen och avser försäljning och byte av statens lösa egendom. Förordningen gäller inte försäljning av frivilligt efterfrågade varor som staten tillhanda- håller, om inkomsterna helt eller delvis skall täcka statens kostna- der för verksamheten (4 §). Försäljning av aktier får ske endast om Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen regeringen medger det. Ett sådant medgivande krävs inte vid för- säljning av aktier som är noterade på börs eller annan organiserad marknadsplats om en myndighet har tagit emot dem som gåva eller förvärvat dem genom förordnande i testamente. Försäljning av aktier i , och A-aktier i kräver dock alltid regeringens medgivande (5 §). Försäljning av övrig lös egendom får ske om egendomen inte längre behövs för statens verksamhet eller blivit obrukbar (6 §). Som ett allmänt vill- kor för försäljning uppställs att försäljningen skall ske på affärs- mässiga villkor. Beträffande myndighetens disposition av försälj- ningsintäkter hänvisas till särskilda bestämmelser i kapitalförsörj- ningsförordningen (1996:1188). Kapitalförsörjningsförordningen föreskriver bland annat att en myndighet inte utan regeringens medgivande får använda statens medel eller övriga tillgångar till att (1) bilda bolag, stiftelser, före- ningar eller liknande rättssubjekt, eller (2) förvärva aktier eller andelar eller göra kapitaltillskott i sådana rättssubjekt (10a §). Vidare innehåller förordningen vissa bestämmelser om disposi- tionen av försäljningsinkomster. Bland annat anges det i 20 § att beträffande egendom som finansierats med medel skall den del av inkomsten som motsvarar tillgångens bokförda värde betalas till statsverkets checkräkning i och redovisas mot inkomsttitel. Eventuella överskott får disponeras i den verksamhet där den försålda egendomen har använts. Utredningen konstaterar att högskolans förfogande över immateriell egendom, som kan bli ett resultat av ändringar i hög- skolelagen respektive tillkomsten av en ny lag som ger högskolan möjlighet att förvärva forskningsresultat, kringgärdas av en mängd villkor. De just nämnda författningarna innebär att särskilda över- väganden måste göras i samband med avyttring, risktagande i eko- nomisk verksamhet etc. Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen 7.3.11Högskolans ställning som part i rättegång Utredningens bedömning: Om högskolans uppgifter och verk- samhetsområde vidgas i enlighet med utredningens förslag, samt en ny lag införs som ger högskolan en exklusiv övertaganderätt till högskoleforskares patenterbara uppfinningar, kommer hög- skolan att kunna exponeras för en ny kategori domstolstvister. Det saknas emellertid skäl att föreslå några särskilda bestämmelser om processbehörighet, eftersom bestämmelserna i högskolelagen och verksförordningen ger högskolan möjlighet att företräda staten vid domstol i ärenden som rör högskolans verksamhet. Skälen för utredningens bedömning: Som redovisats i avsnitt 3.2 om statliga myndigheters rättshandlingsförmåga är en utgångs- punkt för alla diskussioner om rättshandlingsförmågan principen om statens odelbara enhet som rättssubjekt. Av praktiska skäl har emellertid befogenheten att ingå avtal inom sitt verksamhetsom- råde delegerats till de statliga myndigheterna under vissa förutsätt- ningar. För att en statlig myndighet skall få föra statens talan vid domstol krävs det att den uttryckligen fått en sådan behörighet i instruktionen för myndigheten, i annan författning eller genom särskilt beslut. I 2 § verksförordningen (1995:1322) föreskrivs att myndigheterna inom sitt verksamhetsområde företräder staten vid domstol. Myndigheten får också uppdra åt annan myndighet eller åt ett ombud att föra myndighetens talan. Bestämmelsen i 2 § är tillämplig på en myndighet endast i den omfattning som regeringen föreskriver i myndighetens instruktion eller i någon annan förord- ning (se 1 § verksförordningen). Regeringen har i ett antal instruk- tioner för myndigheter föreskrivit att bestämmelsen skall tillämpas på myndigheten. Detta gäller för flertalet centrala myndigheter. För regionala och lokala myndigheter gäller i allmänhet att de saknar behörighet att företräda staten vid domstol. I högskoleförordningen (1993:100) anges att verksförordningen är tillämplig på högskolorna med undantag av vissa angivna bestämmelser i verkförordningen. Bestämmelsen om process- behörighet i 2 § verkförordningen är emellertid inte undantagen, varför högskolor under statligt huvudmannaskap äger företräda staten i tvister inom sitt verksamhetsområde. Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen SOU 2005:95 Det kan även noteras att det i 13 § förordning (1993:1138) om hantering av statliga fordringar anges att en myndighet företräder staten inför domstol i mål eller ärenden som rör myndighetens fordringar. Eftersom högskolans uppgift nu föreslås bli utvidgad, kan hög- skolans verksamhet komma att innefatta även själva främjandet av nyttiggörande av forskningsresultat som har kommit till vid hög- skolan. Det kan bland annat att innebära att högskolan träffar avtal inom ramen för detta vidgade område. Sådana nya uppgifter inne- bär därför även att anspråk kan komma att riktas mot högskolan för underlåtenhet att främja nyttiggörande av högskoleuppfin- ningar. För det fall högskolan ges möjlighet att förvärva rätten till patenterbara uppfinningar som skapats av forskare vid högskolan, kommer högskolan att vara behörig att träffa avtal med såväl upp- finnande högskolepersonal som externa intressenter avseende rätten till uppfinningarna. Utredningen har föreslagit att det införs bestämmelser om att högskolans förvärv av patenterbara uppfin- ningar också skall föra med sig ett krav på att högskolan vidtar effektiva åtgärder för nyttiggörande av övertagna uppfinningar. Därmed kan också anspråk komma att riktas mot högskolan på grund av sådan underlåtenhet, och tvisten måste möjligen i för- längningen avgöras i domstol. En rättslig konsekvens av att ge högskolorna möjlighet att för- värva rätten till uppfinningar som kommit till vid högskolan är, med i övrigt oförändrad lagstiftning, att högskolan därmed som statens representant får kära och svara inför domstol beträffande sådana frågor som följer av högskolans vidgade verksamhet enligt de föreslagna ändringarna i 1 kap. 2 § högskolelagen respektive be- stämmelserna i den föreslagna nya lagen (xxxx:yy) om rätten till uppfinningar av lärare och övriga arbetstagare med forskningsupp- gifter vid universitet och högskola. Enligt utredningens uppfattning saknas det behov av att göra ändringar i högskolans processbehörighet. Även fort- sättningsvis kommer alltså högskolorna (under statligt huvud- mannaskap) att vara behöriga att föra statens talan i tvister där hög- skolan är involverad. 8Övriga frågor om nyttiggörande av högskoleuppfinningar Utredningens bedömning: Om högskolan har förvärvat en dator- relaterad uppfinning med stöd av lagen (xxxx:yy) om rätten till uppfinningar av lärare och övriga arbetstagare med forskningsupp- gifter vid universitet och högskolor, är det lämpligt att arbets- givaren fullt ut tillämpar regeln i 40 a § upphovsrättslagen om att datorprogram, som tillkommit som ett led i en arbetstagarens arbetsuppgifter eller efter instruktioner av arbetsgivaren, övergår till arbetsgivaren. Om högskolan däremot avstår från sin rätt till uppfinningen, kan det här som i andra upphovsrättsliga samman- hang finnas anledning att särskilt reglera det upphovsrättsliga ägarförhållandet i avtal. Skälen för utredningens bedömning: Analysen av effekterna av att ge högskolorna en möjlighet att förvärva forskares uppfinningar har gjort att utredningen också uppmärksammat de problem som kan uppkomma i gränslandet mellan patenträtten och upphovs- rätten. Det är framför allt frågan om högskoleanställdas dator- program som aktualiseras.