sou · GTB340d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Några informanter hade skaf- fat sig finska filmer från , laddat ned filmer via Internet eller fått låna dessa från sverigefinska vänner och släktingar. Yngre in- formanter hade bekantat sig med det finskspråkiga filmutbudet betydligt oftare än äldre, men även en större andel av dessa kon- staterade att tittandet på finskspråkiga filmer inte var någon ofta kommande företeelse utan snarare ett undantag. I båda grupperna hade ungefär hälften av informanterna aldrig hyrt eller köpt finsk- språkiga video- eller . Beträffande radioprogrammen kan man se att dessa utgör en ryggmärg för hela den finskspråkiga medieproduktionen, både ge- nom att man kvantitativt inte utsatts för samma sparbeting eller nedläggningar av program som SVT:s programutbud, och genom att man genom det regionala och nationella, både analoga och digi- tala nätet (plus genom Internet), kan nå i stort sett alla, även natio- nellt. Man har följaktligen sändningsmöjligheter under och nästan dygnet runt, live. Denna goda täckning av pro- gramtid matchas också av att programtyperna fyller breda behov, med alltifrån barn-program, över ungdomsprogram, till sändningar för en mer senior publik. Detta möjliggörs genom en rimlig perso- naltäthet som inom täcker in dessa behov. Sisuradio, dvs. den finskspråkiga delen av SR, , är sannolikt den största enskilda arbetsgivaren i , där finska är arbetsspråk, med sina mer än 50 personer totalt. Genom skolans nedrustning finns det inte ens lokalt någon kommun som matchar detta i dagens läge, och inte heller når friskolorna upp till detta antal. och tidskrifter har de under de senaste de- cennierna genomlevt en allmän nedgång, och många försök till eta- bleringar har blivit kortlivade. Den mest långvariga tidningen har varit veckotidningen , som under olika utgi- vare, varav under de tidigare åren var en, har kommit ut . Den har en upplaga på ca 7000, ibland med betydligt större storupplagesatsningar som också fungerar som värvningskampanjer. Den andra långlivade tidningen var veckotidningen , som tillsammans med andra s.k. invandrartidningar publicerade översatt informationsmaterial till nyanlända på 7–8 språk, till stor del baserat på den språkligt anpassade På lätt svenska. Den finsk- språkiga versionen gick dock relativt tidigt över till att även produ- cera en ansenlig mängd egna artiklar. När man från statligt håll be- slöt lägga ner 1997, beslöt en privat entreprenör att köpa tidningen, som sedan köptes av en annan. I takt med att mi- noritetsställningen stärkes, upplevde både tidningens läsare och redaktörer, liksom många andra, att en nationell nysatsning vore på sin plats. publiceras därför en sverige- finsk dagstidning, Ruotsin Sanomat (Svenska nyheter på finska). Upplagan är kring 5000, men sannolikt kan denna volym inte ga- rantera en fortsatt utgivning under trygga former. Tidningarna som kommer ut nationellt är alltså Ruotsin , en gång , och Ruotsin Sanomat, . Både till innehåll och beträffande målgrupper har de lite olika profiler. Ruotsin Sanomat som är en daglig nyhetstidning siktar på dagsaktuella nyheter på finska om sverigefinska, svenska, finska och större internationella nyheter. Ruotsin , har som veckotidning profilerat sig mer mot den något äldre genera- tionen, med inriktning mot nöjen och folkkultur, men även med inslag om den sverigefinska och finska samhällsutvecklingen. Utöver dessa finns en mängd föreningsblad, och en handfull specialinriktade tidskrifter, bl.a. , en kulturtidskrift (sedan 1976-), Tiedote (sedan 1972-; sverigefinska lärares tidskrift), Kieliviesti (sedan 1980-; Sverigefinska språknämndens tidskrift). Gemensamt för dessa är att de kommer ut kvartalsvis, och har kring 1 000 abonnenter vardera. Det finns andra regionala tidningar och tidskrifter, och åtmin- stone en av dessa, Yks Kaks, har relevans för den aktuella regionen. Detta är en månatligen utkommande förenings- och kulturtidskrift för främst västra . Den har en upplaga på ca 1000. I regionen har det tidigare funnits flera svenska dagstidningar som publicerat material och ibland halv- och helsidor med finska lokalnyheter, men veterligen sker detta sporadiskt , om alls. I har tidningen en sådan sida . I tidigare studier av mediekonsumtion har en bild tonat fram som säger att en del av de äldre har kvar eller har återupptagit pre- numerationer på sina lokala tidningar från hemregionen i , och ett fåtal prenumererar på finska nationella dagstidningar såsom Helsingin Sanomat. Tidskrifter intresserar en del och även sådana abonnenter finns i , även om deras antal minskat stadigt av demografiska skäl. Tabell 21 Mediekonsumtion på finska, radioprogram och tidningar I Tabell 21 är finskspråkiga radioprogram från den medie- form som vår undersökningsgrupp har använt sig minst av. För finskspråkiga tidningar är situationen nästan den omvända. Antalet informanter som hade lyssnat på finska radioprogram var något mindre än antalet informanter som lyssnat på sverigefinska radio- program. Ungefär hälften av informanterna hade inte lyssnat på några finskspråkiga radioprogram alls och några få informanter hade lyssnat både på finska och sverigefinska program. Av det sverigefinska utbudet nämnde majoriteten av radiolyss- nande informanter Sisuradio, som ofta konsumerades via Internet. Andra möjligheter för en sverigefinne var finskspråkiga nyhets- sändningar som sändes via statliga kanalerna P2 och P4 samt lokal- radio i som sänder finskspråkiga program. Finska radioprogram från lyssnade informanterna på både via In- ternet och via vanlig radio på mellanvågssändningarna. Utlandsfin- nar har egna program som några av informanterna lyssnade på. Lite drygt hälften av informanterna hade inte lyssnat på finskspråkiga radioprogram. Av dessa var yngre informanter en klar majoritet och de stod för två tredjedelar av dem som inte lyssnade på finsk- språkig radio från . Vad gäller finskspråkiga tidningar har vi räknat både antalet in- formanter som läser finskspråkiga tidningar och antalet tidningar som nämndes. Knappt hälften av informanterna (20) läste tidningar av finskt ursprung och drygt hälften (28) tidningar av sverigefinskt ursprung. Bland finska tidningar nämndes både dags- och vecko- tidningar samt tidskrifter som publicerades en gång eller mer sällan. Flera äldre informanter prenumererade fortfarande på sin finska hemorts lokaltidning och några prenumererade på större finska dagstidningar som Helsingin Sanomat, Aamulehti och . Annars var utbudet bland tidningarna väldigt varierande. Över 30 olika tidningar nämndes, de flesta av de äldre informan- terna. Sammantaget visade svaren att en större andel informanter läste sverigefinska tidningar än finska. Bland dessa var Ruotsin Sanomat och Ruotsinsuomalainen de populäraste, och dessa nämndes unge- fär lika ofta av både äldre och yngre informanter. Även den lokala tidningen kaks samt Viikkoviesti nämndes en gång var. När man tittar på de yngre informanterna kan man se två olika tendenser i deras svar. Dels läser en tredjedel av dessa informanter sverigefinska tidningar och dels läser knappt en tredjedel finska ungdomstidningar såsom eller finsk kvällspress såsom Ilta-Sanomat. Av de tolv informanterna som inte hade läst vare sig finska eller sverigefinska tidningar var 11 yngre och endast en äldre. Eftersom informanterna inte tillfrågades om hur ofta dessa är i kontakt med respektive media, är det svårt att avgöra frekvensen av medieanvändningen. Vi kan dock konstatera att fler äldre infor- manter nämnde att de såg på Uutiset, läste finskspråkiga tidningar på Internet eller prenumererade på sverigefinska tidningar eller finska veckotidningar. Deras kontakt med finskspråkiga media kan antas vara mer frekvent i jämförelse med de yngre informan- ternas. Flera av de yngre informanterna rapporterade att de läste finskspråkiga tidningar eller såg på finska tv-program tillsammans med sina föräldrar och mer sällan av eget initiativ. Endast video- och utgjorde ett undantag som bröt mönstret. Mediekonsumtionen visar också på det som diskuterats ovan om kunskap om den sverigefinska minoritetspositionen. I och med att sverigefinska media är de huvudsakliga källorna till fortlöpande information om den, och de äldre är flitigare mediekonsumenter, har dessa också en djupare kunskap om sverigefinnarnas minori- tetsposition. En språklig aspekt på mönstren för mediekonsumtion på finska är att fler äldre upprätthåller kontakten med och kanske t.o.m. ut- vecklar sin finska, än yngre. De yngre torde kunna hamna i en ned- åtgående språkanvändningsspiral: de läser/konsumerar mindre me- dia för att det redan är mer ansträngande för dem, och mer an- strängande än på svenska. I och med att de läser/konsumerar mindre på finska, blir deras förmåga vartefter ännu svagare i språ- ket, vilket försvagar viljan ännu mer. Detta gäller speciellt de stilni- våer och det ordförråd som inte är privat, dvs. offentligt språkbruk och skriftspråket. 6.7Finska i förskola och skola Eftersom undersökningsgrupperna bestod av informanter i två olika åldersgrupper var deras erfarenheter av skolgång och under- visning av finska i skolan väldigt olika. Därför valde vi att ställa olika frågor för yngre och äldre informanter. Frågorna hade dock samma utgångspunkt, men de beskrev situationen ur två olika vinklar. Frågorna följde ett visst mönster i båda fallen. I båda un- derlagen för intervjuerna fanns det en hel sida med frågor som be- handlade skolgång. Dessa kan hittas i bilaga 2b och 2c. Det bör noteras att vi ensidigt ställt frågor om finskan, men för föräldrarna och deras barn har det i de flesta fallen handlat om två- språkighetens förutsättningar och bevarande, som dock endast kan förverkligas för dem om också finskan får sin beskärda del inom utbildningsväsendet. Äldre informanter tillfrågades först om deras barn och barnbarn. I de fall sådana fanns, undrade nästa fråga om dessa använde finska med sina föräldrar och mor-/farföräldrar. Frågorna kring barnens och barnbarnens modersmålsstöd i förskolan följdes upp med möj- ligheter att berätta om hur informanternas hemkommuner har på- verkat finskan i skolan. Därefter tillfrågades informanterna om de- ras barn hade fått modersmålsundervisning i skolan och hur infor- mationen hade nått familjen. Avsnittet avslutades med frågan om hur viktig barnen och barnbarnen ansåg att finskan i är. Med yngre informanter började man med att fråga om deras för- äldrar och mor-/farföräldrar och om språkanvändningen med dessa. Sedan gick man vidare till modersmålsstödet i förskolan samt hur familjen fick information om denna. Vidare ställdes liknande frågor om informanternas skolgång när informanterna hade fått berätta om deras hemkommun och hur den hade påverkat finskans ställ- ning i skolan. De sista frågorna i detta avsnitt handlade om hur viktig informanten, dennes föräldrar och mor-/farföräldrar ansåg att finskan i var. Vi har valt att presentera resultaten från dessa delar var för sig. Först presenterar vi resultaten från de äldre informanternas inter- vjuer och i ett senare skede de yngre informanternas intervjuer. De första frågorna för de äldre informanterna löd: 6.7.2De äldre informanterna om barn och barnbarn, samt språkbruket med dem 27.Onko sinulla lapsia ja onko heillä lapsia, alle 18 vuotta vanhoja?/Finns det barn och har dessa barnbarn ? Kerro hieman heistä/Berätta lite om dessa. 28.Käyttävätkö lapset/lastenlapset suomea kotona, tai muualla, vanhempien kanssa? Entä isovanhempien kanssa?/Använder barnen finska hemma, på annat håll, med föräldrar? Hur är det med far-/ morföräldrar? Av de äldre kvinnorna hade alla förutom en, ett eller flera barn. Ål- dern på barnen varierade och antalet barn i fa- miljen mellan ett och tre barn. Genomsnittsantalet hamnade då un- gefär vid 2 barn/informant. Sju av 12 äldre kvinnliga informanter hade barnbarn. I den största kullen var antalet barnbarn åtta och i den minsta ett barnbarn. Barnbarnens ålder varierade mellan två och . I informantgruppen äldre kvinnor beskrev man en omfattande variation i den språkliga praxisen. som nästan alla äldre män berättade att deras barn använde finska (se nedan), beskrev äldre kvinnliga informanter en något annorlunda situation. Nästan hälften av dem berättade att deras barn använde finska i begränsad omfattning eller inte alls. En kvinna berättade om sin före detta man som inte ansåg att finskan var viktig att lära, en annan om sin svärmor, den tredje om nuvarande mannens före detta fru osv. Gemensamt för dessa kvinnliga informanter var att de ångrade att de inte hade kämpat hårdare för att ge sina barn två hemspråk.26 Entinen mieheni oli epäluuloinen suomea kohtaan, koska ei ymmärtänyt. Halusi pitää langat käsissään ja sanoi että on parempi, 26 Observera att vi använder hemspråk här i betydelsen språk i hemmet. är hemspråk som beteckning på ett modersmål/förstaspråk ersatt med modersmål i bl.a. skolans sfär. että lapsi oppii ruotsin kunnolla ja englannin. Tänään minä kadun, etten taistellut sen asian edestä. (Min före detta man var misstänksam mot finska eftersom han inte förstod. Han ville hålla i trådarna och sade att det är bättre om barnet lär sig svenska ordentligt och engelska. ångrar jag att jag inte kämpade för saken.) Ungefär lika många kvinnor kunde berätta att deras barn behärs- kade finska och använde det både hemma hos dem och i sina egna hem. Om de hade gift sig med en svenskspråkig man/kvinna var barnbarnen oftast tvåspråkiga. I en familj hade en besynnerlig situ- ation uppstått, eftersom svärmodern under de två första barnens barndom hade påverkat familjen så pass mycket att de äldsta barnen aldrig lärde sig finska. Vid det yngsta barnets födelse var modern däremot övertygad om att ett annat hemspråk inte skulle skada barnet och således blev det yngsta barnet, en dotter, tvåspråkigt.27 Andra kommunikativa alternativ var att föräldrarna tilltalade barnen på finska men de fick oftast svar på svenska. Detta förekom i några familjer. Liknande modeller gällde i familjer med tvåsprå- kiga barnbarn. Informanterna berättade att i dessa familjer varierar hemspråket mellan svenska och finska beroende på vilka familje- medlemmar som var hemma. I några fall där barnbarnen inte lärt sig finska i sina hem berättade dessa mor- och farmödrar att barn- barnen ändå visat intresse för finskan och även uttryckt sin vilja att lära språket när de kommit till en mer mogen ålder. I vissa fall har barnen eller barnbarnen även uttryckt sorg och förargelse efter att ha gått miste om möjligheten att lära sig finska. Liksom äldre kvinnor hade även alla förutom en äldre man ett eller flera barn som man kunde berätta om i intervjun. Även den resterande informanten hade barn men dessa var uppvuxna i och således inte relevanta för undersökningen. Antalet barn i familjen varierade mellan två och fyra och genomsnittsanta- let var något högre än kvinnornas, drygt två. Åtta av 11 äldre män hade barnbarn eller barnbarnsbarn. Åldern på dessa varierade mel- lan och och antalet barnbarn mellan ett och fem. De äldre männen som hade barn i talade nästan undan- tagslöst finska med barnen. En äldre man berättade att hans yngre barn förstår finska men diskussioner med henne genomförs oftast på svenska. En liknande situation rådde även i en annan familj där 27 Farhågor och övertygelser om att tvåspråkighet i sig redan är skadlig, har från tid till annan uttryckts både av lekmän och av personer som åtnjutit hög status i ett samhälle, men som ändå inte haft någon fackkunskap om detta. Det finns en mängd anekdoter om att t.ex. läkare och personal på barnavårdscentraler spritt denna typ av farhågor. Det finns dock inga direkta studier om hur detta påverkat nyblivna eller blivande föräldrar. två äldre barn behärskade finska bra, men det yngsta barnet hade svårigheter och talade hellre svenska. Även en tredje manlig infor- mant berättade att hans barn svarade på svenska när han talade finska med dem. Informanten hade en gång föreslagit att han skulle börja använda svenska med barnen, men dessa hade förkastat idén och förklarat att finskan lät mest naturlig. Detta kan tolkas som att finskan hade en viktig känslorelaterad funktion för barnen trots att de själva inte använde finska. Några äldre informanter nämnde att deras barn skriver och läser på finska, vilket inte är så självklart i de sverigefinska generationer som är födda och . De äldre männens barnbarn använde finska i varierande ut- sträckning. I vissa familjer sågs det som en självklarhet att barnen och mor-/farföräldrarna använde finska med barnbarnen i alla kontakter. I andra familjer hade barnens föräldrar, ofta den svenska föräldern, haft en sådan påverkan att barnbarnen inte behärskade finska. I många fall påpekade informanterna att de inte hade velat lägga sig i sina barns angelägenheter utan accepterade situationen, med viss besvikelse. Situationen kunde även variera anmärknings- värt inom en och samma familj, där bl.a. det äldre barnets, sonens barn kunde finska och yngre dotterns barn talade enbart svenska. Några äldre män betonade sin roll som lärare av språket och ansåg att det var viktigt för dem att barnbarnen behärskade finska. På samma sätt beskrev några sin besvikelse över att barnen eller barn- barnen inte kunde eller ville använda finska. Me tehtiin sellainen pöljyys siinä toisten lastenlasten kohdalla, että ruvettiin puhumaan niille ruotsia. Nyt ne ei sitten puhu suomea. (Vi gjorde en sådan dum grej med andra barnbarn att vi började prata svenska med dem. pratar de inte finska.) I många familjer spelade föräldrarnas rötter och språkkunskaper en stor roll för barnens möjligheter att lära sig finska. Äldre män har i något högre utsträckning varit språksvaga i svenska, vilket antagligen bidragit till att de varit hänvisade till att kommunicera med barn och barnbarn på finska. De har också gift sig inom språk- gruppen i högre utsträckning. Om barnbarnens båda föräldrar var finlandsfödda eller sverigefinnar, var sannolikheten större att bar- nen använde finska i både sitt eget och sina mor-/farföräldrars hem. I några fall konstaterade informanterna att deras barnbarn använder finska naturligt med alla finskspråkiga de känner, både utan- och innanför hemmet. 6.7.3De äldre om modersmålsstöd i förskolan De följande frågorna växte i intervjuerna oftast till stora, komplexa helheter. när man började fråga informanten om modersmåls- stöd hade erbjudits i förskolan, började de ofta berätta om själva undervisningen, inte hur man hade fått att veta om den. för- bigick informanterna frågan om förskola och började genast berätta om sina barns och barnbarns skolerfarenheter. I praktiken ledde detta ofta till lätt förvirring både hos intervjuaren och hos infor- manterna, när frågorna gicks igenom ytterligare en gång för att få fram nödvändig information. Både minnesfunktioner och det fak- tum att förskola inte existerade på samma sätt under de föregående decennierna som , kan ha bidragit till förvirringen. Frågorna om förskola lyder på följande sätt: 29.Jos on lapsia, onko heille tarjottu suomen tukea esikoulussa? Om det finns barn, har de erbjudits modersmålsstöd i förskolan? b. Entä lastenlapsille/Hur är det med barnbarnen? 30.Saivatko lapset äidinkielentukea esikoulussa?/Fick barnet/ barnen modersmålsstöd i förskolan? Miksi, miksi ei ?/Varför, varför inte? b. Entä lapsenlapset?/Hur är det med barnbarnen? 31.Saiko perhe informaatiota esikoulun äidinkielentuesta? näin on, miten?/Fick familjen information om modersmålsstöd i försko- lan? I så fall hur? (Kirjallisesti, suullisesti, itse hankkinut tietoa, muiden kautta?/Skriftligt, muntligt, själv skaffat information, genom andra?) b. Tiedättekö miten lastenlasten tilanne on?/Vet ni hur situationen är för barnbarnen? Av 11 äldre manliga informanter hade fyra barn som hade fått mo- dersmålsstöd i förskolan. Ytterligare en informant nämnde att bar- nen har tagits hand om hemma; modersmålsstöd fick de här i hemmet (MCÄM60). En informant berättade att båda hans söner hade fått modersmålsstöd, fast på varierande sätt. Den ena hade gått i en svensk förskoleklass med två timmars undervisning och den andra hade varit i en finskspråkig barngrupp med en dagmamma som var finsk. Vad gäller andra informanter, var modersmålsstödet i förskolan en främmande sak. Några hade barn som inte gått i förskolan, utan vårdats hos en svenskspråkig dagmamma eller hemma. Någon in- formant hade barn som hade passerat förskoleåldern när familjen I många av fallen var situationen sådan att för- äldrarna inte fått information om modersmålsstödet och därigenom hade barnen gått i en vanlig svenskspråkig förskola. Tre informan- ter konstaterade något i stil med vi sökte inget sådant och blev inte erbjudna något heller, såsom SSÄM58. I några få fall hade informanterna sökt information om modersmålsstödet utan att få sådan. Andra hinder för modersmålsinlärning i förskolan var långa avstånd till de förskolor där undervisningen arrangerades. Näin jälkikäteen ajatellessa voi todeta, että ehkä olisi pitänyt itse hakea enemmän informaatiota. Mutta se ei siinä vaiheessa tuntunut niin tärkeältä. (När man tänker på det så här i efterhand så kan man konstatera att man själv kanske borde ha sökt mer information. Men det kändes inte så viktigt då.) Sätten att skaffa information varierade bland de äldre manliga informanter som hade blivit erbjudna modersmålsstöd för sina barn eller information om denna. En informant från konstaterade att situationen var bättre när barnen var små, i kom- munen fanns det då många nyanlända sverigefinnar med yngre barn och kommunen informerade familjerna flitigt. Samma situation fö- relåg i en mindre Mälardalskommun, där mödravårds- centralen, tolk- och invandrarbyrån tillsammans med finska före- ningen informerade föräldrarna om undervisningsmöjligheterna. I många andra fall var det informanterna själva som ansåg att finskan var viktig och som hade skaffat information om undervisningen både för sina barn och barnbarn. Vad gäller barnbarnen, var det lika många familjer, fyra stycken, som hade fått information om modersmålsstödet och sökt sig till det. I två av familjerna hade barnbarnen placerats i en finskspråkig friskolas förskoleavdelning och informanterna själva hade varit med och uppmuntrat sina barn att välja ett finskspråkigt alternativ för barnbarnen. I kommunerna där ett friskolealternativ fanns hade det även hänt att skolan aktivt hade marknadsfört sin utbildning. En informant berättade om sina barnbarn i två väldigt olika situationer. I sonens familj använde alla finska aktivt och modern till familjen var den som höll i modersmålsstödet för förskolebarn i kommu- nen. I dotterns familj var alla medlemmar däremot nästan helt svenskspråkiga och modersmålsstöd hade aldrig varit aktuellt för dem. Anledningar till att barnbarnen inte fått modersmålsstöd i för- skolan var många. Två informanter konstaterade att de inte trodde den yngre generationen hade fått någon information eller erbjudan även om intresse kanske hade funnits. I några fall var barnbarnen för unga och de bodde på en ort där modersmålsstöd på finska inte fanns tillgängligt. En tredje anledning var att barnbarnens svenska far hade motsatt sig att barnen skulle lära sig finska i förskolan. När äldre kvinnliga informanter tillfrågades om den information och de erbjudanden om modersmålsstöd i förskolan de hade fått var svaren i de flesta fallen tämligen lika varandra. En majoritet av de elva informanter som hade barn hade inte fått någon erbjudan eller information om modersmålsstöd i förskolan när deras barn var unga. Samma gällde för de flesta barnbarn. I några fall misstänkte informanterna själva att familjens svenska efternamn inte hade gett undervisningsansvariga i förskolan eller kommunen anledning att erbjuda en möjlighet att lära barnen finska i förskolan. Några äldre kvinnliga informanter kunde inte komma ihåg om erbjudanden hade givits eller om information om modersmålsstöd hade funnits tillgänglig för dem när barnen var små.