sou · GTB323d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Ett exempel på en sådan utveckling är hur plast och trä har börjat återvinnas till bullerplank på marknadsvillkor. Inom fastighetsförvaltning ser man att det finns en potential för ökad materialåtervinning av plastfilm, papper och organiskt material. Det organiska avfallet komposteras på försök på vissa ställen men mer kan göras. Potentialen kan bäst utnyttjas genom att anlita en avfallsspecialist som hjälper till med källsorteringen. Utbildning av egen personal eller hyresgäster är inte lönsamt. För det första ser man att organiskt avfall som förbränns i vissa verksamheter skulle kunna komposteras eller rötas. Problemet är att de alternativen inte alltid erbjuds. Några andra språng än inom biologisk avfallsbehandling finns inte att ta för att öka materialåtervinningen. Avfallsminimering genom ökad användning av retursystem skulle leda till resursbesparingar men inte i någon dramatisk omfattning. Personalen anstränger sig för att materialåtervinna förpackningsmaterial men det anses inte finnas möjligheter att få ut väsentliga mängder mer föroreningsfri wellpapp och mjukplast. Det skulle heller inte vara möjligt att rengöra förorenade fraktioner av kostnadsskäl. Potentialen finns i så fall möjligtvis hos avfalls- entreprenörerna om de genom tekniska förändringar kan börja återvinna förorenade material. Well och plast med animaliska rester har en tendens att börja lukta illa, särskilt , då det står lagrat för återvinning. Om entreprenörerna snabbt återvinner sådant avfall skulle man kunna undvika att det börjar lukta. Både det avfall som går till deponi och det till förbränning innehåller organiskt avfall, smutsig plast, förorenad mjukplast och wellpapp, fisklådor i frigolit med mera. Ett exempel från handeln på potentiellt återvinningsbar hårdplast är bland annat förpack- ningarna till lösgodisförsäljningen. Där handlar det om att en viss nedsmutsning av till exempel socker måste accepteras. Kunder tar med en hel del plastflaskor som ligger utanför retursystemet till butik. Eventuellt skulle även de gå att återvinna. har en del butiker glasinsamling med hjälp av entreprenörer, andra butiker lämnar glaset i närmaste glasinsamling, andra låter glaset gå i det blandade avfallet. Sammantaget innebär detta att med fler lättillgängliga erbjudanden med system för återvinning både för privatpersoner och för näringsidkare finns potential för ökad återvinning. Det är viktigt att prissättningen på avfallshanteringen driver i rätt riktning. En del avfallsentreprenörer vågar sig på en bedömning av potentialen på samhällsnivå för att öka materialåtervinningen. En grov uppskattning är att det finns ytterligare material att återvinna från tidningar, hårdplast, finpapper och wellpapp. Dessutom finns det krymp- och sträckfilm i mängder som är svåra att kvantifiera. Dels skulle mer papper och plast kunna sorteras ut ur det blandade avfallet från till exempel kontorsverksamhet. Dels finns det återvinningsbart fin- och wellpapp utöver trä och plast i det bränslekross som är eftertraktat att bränna för energiåtervinning. De stora användarna av krymp- och sträckfilm har redan effektiva åter- vinningssystem. Men det finns en potential för mer materialåtervinning främst inom mindre verksamheter. Den allmänna uppfattningen att av wellpappen återvinns misstänks vara en överskattning på grund av att en hel del wellpapp kommer in okontrollerat via import av varor. Det är framförallt i byggsektorn som det skickas avfall till förbränning trots att avfallet innehåller återvinningsbart material som till exempel wellpapp samt krymp- och sträckplaster. Det finns god ekonomi och avsättning för dessa återvinningsbara material. En större del av de hårdplaster som förbränns skulle gå att materialåtervinna till produkter. Vissa plaster kräver bearbetning i tekniska processer och det är tveksamt vad vinsterna blir och behovet av produkterna som materialet kan användas till. Det ökande olje- och plastpriserna gör att både återvunnen hårdplast trots allt blir mer och mer konkurrenskraftig. Teknikutvecklingen gör också att det med framtida processer bör gå att materialåtervinna mer av plasten. Andra styrmedel för mer materialåtervinning Undersökningen har primärt studerat effekter av de skatteförslag som är under diskussion. Undersökningen har också studerat vad effekterna kan bli om andra styrmedel används för att uppnå det som man vill åstadkomma med en beskattning. Här beskrivs, med utgångspunkt från företagens verklighet, hur t.ex. skattelättnader, utbyggnad av infrastruktur, införande av producentansvar eller annan lagstiftning, kunskapshöjande insatser med mera skulle påverka avfallsgenerering och hantering. Flera tillverkande företag pekar på att skattelättnader för investeringar skulle vara ett bättre sätt att driva fram investeringar som leder till ökad materialåtervinning än en beskattning på brännbart avfall. Andra pekar på att man från industrihåll ligger längre fram än på hushållssidan och man ser ett stort behov av att utbilda privatpersoner för att de ska lära sig källsortera lika bra som industrin. Förslagsvis kan man visa vad som händer med avfallet, att det verkligen används och hur viktigt det är att inte förorena utsorterat avfall. Producentansvarstanken lyfts fram som ett bättre alternativ än avfallsförbränningsskatt om samhället vill driva på effektiv resurs- användning inom byggsektorn. Producentansvar driver på så att problematiska produkter inte byggs in i samhället. Det leder i sin tur till standardiserade produkter som ger marknader för återvunnet material. Bättre återvinningsinfrastruktur skulle också hjälpa byggföretagen att återvinna mer. Dels genom att man då inte behöver ta eget utrymme i anspråk vid källsorteringen dels genom att det finns avsättning för utsorterade material. skickas till exempel glas ned i för återvinning. Det hade varit bättre att återvinna glaset här. Fastighetsförvaltarna önskar att man använder mer morot än piska. 2001 rabatterade källsorterat avfall . Det ledde det till ökad källsortering och ökad lönsamhet. Detta berodde på att avfallsmängderna minskade, att det gick att sälja utsorterade fraktioner och att det avfall som blev kvar blev billigare att göra sig av med per ton. Även här pekar man på att det behövs marknader och att man måste få något för det som sorteras ut för att få igång källsortering. Handeln ställer sig inte främmande till skatt på förbränning men efterlyser ett styrmedel som tar hänsyn till att det inte alltid erbjuds alternativ till avfallsförbränning. En förbättrad infrastruktur för återvinning skulle troligtvis också göra nytta eftersom viljan att återvinna finns hos personalen. För att få fart på materialåtervinning krävs lagstiftning, till exempel om avfallsförbränningsskatt, som också åtföljs av sank- tionsmedel. Vid frivilliga överenskommelser utnyttjar annars aktörer dessa system utan att bidra. Det finns en stor spridning bland avfallsentreprenörerna i synen på vad som kan och bör göras för att förbättra resursutnyttjandet av material. Några betonar till exempel att ekonomin är avgörande som andra betonar enkelhet och tillgänglighet som en metod för ökad materialåtervinning. Utgångspunkterna är ibland helt motsatta varandra och kan möjligtvis härledas till var i avfallshanteringskedjan de befinner sig och vilken typ av avfall man huvudsakligen hanterar. Två avfallsentreprenörer tidigt i kedjan menar att man så långt som möjligt bör låta marknadskrafterna driva fram lösningar för att hitta de effektivaste sätten att utnyttja materialen. En annan avfallsentreprenör i slutändan av kedjan ifrågasätter att det ska behöva heta skatt för att vi ta hand om materialet i avfallet. Varför inte lagstifta om att det återvinningsbara materialet ska tas om hand vilket leder till en kostnad för att ta hand om blandat avfall på ca /ton. kommun tar /ton för det osorterade avfallet från företag och det driver på källsorteringen kraftigt. I där kostnaden är ca /ton källsorterar man också mindre. Det räcker inte alltid med att ekonomin talar för att källsortera mera. Det är lönsamt att källsortera. Man måste också aktivt informera om de ekonomiska fördelarna. På företagssidan har företag med hård kostnadskontroll varit framgångsrika genom att upplysa den som sorterar avfall vad det innebär i kostnader att slänga osorterat och vad intäkterna blir för sorterat avfall. Företag som inte är lika gedigna i sin kostnadsjakt kan få hjälp på annat sätt. Som tidigare nämnts eftersorterar avfallsentreprenörer byggavfall. Ett arbetssätt som leder till mer källsorterat material har visat sig vara att ha avfallssorterare på byggen. Detsamma gäller i fastighetsförvaltning. Det är effektivare än att utbilda personal i avfallssortering. Effekten är i vissa fall att mängden osorterat avfall minskar . Om man ändå väljer att införa en avfallsförbränningsskatt är synen olika på om den ska vara generell eller inriktas på oljebaserade komponenter. Som tidigare nämnts menar de som är för en generell skatt att det vid den senare typen av beskattning kan spridas en uppfattning att allt som kommer ur skogen och naturen är bra att bränna upp oavsett hur förfinat det är. Det skulle krävas mängder av undantag och kryphål vilket ger helt fel signaler som i slutändan leder till att beskattningen är helt verkningslös. Andra menar tvärtom att det är ett rimligare alternativ att beskatta den oljebaserade delen av avfallet då andra komponenter i avfallet som till exempel trä passar utmärkt till avfallsförbränning och inte kan materialåtervinnas. Ett annan idé för att stimulera materialåtervinningen i det sammanhanget är att beskatta askan från avfallsförbränning. Det är som sagt inte enbart ekonomin som styr. Enkelhet är ett annat nyckelord. Man har med goda resultat provat att bryta upp indelningen i avfallsslag som förvirrar avfallslämnarna och fokusera på materialslag. Förenklingar som att sortera Plast i stället för Plastförpackningar har mottagits positivt av avfallslämnarna. Andra förenklingar som utbyggnad av fastighetsnära insamling av återvinningsbara avfallsfraktioner är mer effektivt än avfallsförbränningsskatt för att få fler hushåll att källsortera menar några avfallsentreprenörer. Detta fungerar till exempel i där 2-facksbilar passerar hushållen och samlar upp utsorterade förpackningar. Att fastighetsnära insamling inte byggs ut mer beror både på motstånd från materialbolagen och på att avfallsmarknaden anses fungera dåligt till följd av de kommunala avfallsbolagens dominans. Sammanfattning av undersökningens viktigaste resultat på branschnivå (förutom effekter av olika skattealternativ som redovisas i tabell 2–4) - Finns för de flesta - Brist på utrymme - Större potential för efterfrågas för att få - Plastfilm, papper och från hyresgäster på grund - Potential finns för - Organiskt material kan rötas i högre grad. - Upplever sig begränsas - Beskatta aska från - Risker för export av avfall för att undvika I undersökningens metod ingår att genom intervjuer sätta sig in i den verklighetsbeskrivning som ges i olika avfallsled och i olika branscher. Det är då oundvikligt att både skönmålning och svartmålning förekommer. I intervjuerna har därför anmärk- ningsvärda uppgifter om till exempel höga återvinningsgrader eller stora återvinningspotentialer ifrågasatts och följts upp. Det är uppgiftslämnarna som svarar för uppgifternas sanningshalt. Kemi & Miljös roll har varit att sammanställa uppgifterna och bedöma dem mot varandra efter att ha talat med ett stort antal aktörer. Då har mönster framträtt som hjälper att genomskåda allt för putsade verkligheter. Som har nämnts är det ett urval av företag som har intervjuats och materialet ger inte grund för att dra generella slutsatser för alla företag i en bransch eller ett avfallsled. Detta kolliderar inte med studiens syfte: att få en kvalificerad kunskap om några avfallslämnares och avfallsentreprenörers situation. Effekter på hantering av farligt avfall Utredningen har försökt att identifiera om en avfallsför- bränningsskatt kan medföra att farligt avfall som bör förbrännas i stället hanteras på mindre lämpligt sätt. Det finns inga sådana uttalade effekter. Däremot har några uttalat oro för att höjda kostnader för avfallshantering ökar risken för att avfall körs till skogs och för export av avfall som skulle kunna innebära en försämrad hantering. En avfallsentreprenör pekar på att avfall de tar emot delvis innehåller farligt avfall. Delar av avfallet som kräver förbränning kan innehålla material med potentiellt farliga egenskaper. En avfallsförbränningsskatt leder till ökade kostnader för mottagandet av avfallet vilket kan leda till att avfallslämnare i stället vänder sig till oseriösa avfallsentreprenörer, exporterar avfallet eller använder sig av andra kreativa lösningar för att undgå kostnaderna som är förenade med seriös avfallshantering. Ett företag som förbränner avfall som inte är farligt avfall men som ligger i en nära gråzon nämner att risken ökar för att återgå till deponi som är förenat med lägre kostnad än att förbränna avfallet. Skattemodell och nivån slår olika Företagen uppger att det är stor skillnad i effekterna av olika skattenivåer både vad gäller ekonomisk påverkan och påverkan på avfallshanteringen. Grovt förenklat kan man säga att en generell skatt på /ton i skatt för de flesta skulle ge marginella ekonomiska effekter och dessutom marginella effekter på avfallshanteringen. säger både avfallslämnare och avfallsentreprenörer att en skatt på avfallsförbränning skulle vara en viktig, men för den skull inte nödvändigtvis önskad, signal från samhället. Signalen kan leda till en förändrad avfallshantering utan att det kan baseras på kortsiktiga ekonomiska lönsamhetskalkyler. Investeringar på företagen och i samhällets system för omhändertagande av avfall sker alltid i en viss osäkerhet. Till exempel kan en signal om att samhället vill styra bort från avfallsförbränning stimulera beslut om att bygga ut kapaciteten för biologisk behandling av avfall. De direkta effekterna av en skatt slår in någonstans i spannet /ton. Några företag säger att det skulle leda till klara bekymmer och i ett fall ges ett långsiktigt perspektiv om hot om att verksamheten kan flytta utomlands. Andra säger att /ton knappast skulle märkas i deras verksamhet eftersom de har andra kostnader som överskuggar avfallshanteringen helt. Hela skalan finns alltså och effekterna förstärks som de omfördelas vid alternativen att beskatta de oljebaserade delarna av avfallet. Företag med till exempel huvudsakligen plast- och gummiavfall drabbas ännu hårdare. De med huvudsakligen trä och organiskt avfall får mindre anledning att förändra sin avfallshantering alternativ att de inte drabbas av en beskattning som ändå inte hade förändrat deras avfallshantering. En höjning av deponiskatten har ingenstans ansetts leda till någon förändring gällande avfallsmängder totalt eller hur de skulle hanteras. Däremot kan en skatt på förbränning av avfall i några fall leda till att avfall som förbränns läggs på deponi om kostnaden för deponi är oförändrad. Övervältring sker men med olika effekter Så länge verksamheten och betalningen för förädlingsvärdet från verksamheten sker inom kommer alla kostnader att övervältras på slutkonsumenter. Ett exempel som hittats där övervältring sker men utan att ge effekter som önskas är inom fastighetsförvaltning. Hyresvärden får genom en avfallsförbränningsskatt en morot att sänka sina kostnader genom att underlätta för hyresgästerna att källsortera. En del av hyresgästerna, dock inte alla, kommer att källsortera mer. De sänkta, eller mindre ökade, kostnaderna för avfallshantering övervältras då genom en genomsnittligt ökad/sänkt hyra för samliga hyresgäster. Kopplingen avfallshantering – ekonomi försvagas alltså i långa kedjor. Det övergripande målet med avfallspolitiken är att minska mängden avfall. En skatt på förbränning av avfall skulle troligtvis medverka till att nå det målet uppger flera studerade företag. Till exempel ser man en ökad anledning att studera möjligheten för returemballage. Andra ser en potential att minska sin totala avfallsmängd och att skatt på avfallsförbränning inte motverkar en sådan utveckling. Men man ser också att en skatt på avfallsförbränning bara skulle medverka som en liten faktor i en utveckling mot avfalls- minimering som ändå pågår. I vissa fall ser man att investeringar för förbättrat utnyttjande av råvaror skulle kunna motiveras med ökade skatter på avfall. Några av de intervjuade uttrycker med en viss cynism att myndigheter främst ser en inkomstkälla i beskattning av avfalls- förbränning. De misstror att syftet är att uppnå minskade avfallsmängder och ökad materialåtervinning. Samma attityd finns inte mot samhällets åtgärder för att minska avfallsmängden till deponi. Åtgärderna mot deponi har å andra sidan haft på sig att blir accepterade. Att det finns en potential för ökad återvinning av plast, papper och biologiskt avfall är tydligt. Att en skatt på avfallsförbränning skulle leda till ökad materialåtervinning finns det i några fall klara och i andra fall mindre säkra indikationer på. Till exempel inom handels-, inom byggföretagen och i verk- samheter i näringsfastigheter kan man se att de i olika grad skulle öka sin materialåtervinning till följd av skatt på förbränning av avfall. Det är dock inte givet att potentialen för materialåtervinning kommer att utnyttjas. Skatten skulle behöva kompletteras med utbyggd infrastruktur, ökad kännedom om ekonomisk och miljö- mässig nytta med materialåtervinning. Se nedan om vikten av enkla återvinningssystem. I vissa fall skulle en skatt på avfallsförbränning motverka sitt syfte och leda till en återgång till deponi. För att inte leda i den riktningen skulle det vara nödvändigt att höja deponiskatten. De ekonomiska konsekvenserna av att beskatta både deponi och avfallsförbränning har inte utretts. Ekonomiska drivkrafter kontra bekvämlighet Olika avfallslämnare skiljer sig åt väsentligt. I rena industri- processer har man tekniska möjligheter att styra det som påverkar uppkomst och sortering av avfall samt ekonomiska möjligheter att hålla expertkompetens kring avfallsfrågor. Det är då också lätt att se de ekonomiska och miljömässiga konsekvenserna av olika handlingsalternativ. Processindustrins verklighet är en undantagssituation. För flertalet som genererar avfall är det allt från svag till obefintligt koppling mellan det egna beteendet och de ekonomiska och miljömässiga konsekvenserna. Som slutkonsumenter kan det till och med innebära en fördyring, på grund av investering i egen tid, att ta tillvara återvinningsbara material i avfallet. Detsamma gäller många arbetssituationer i till exempel handel, kontor, sjukvård eller byggsektor. Det är därför flera av de intervjuade personerna som samtliga har lång erfarenhet av avfallsfrågor betonar enkelhet att återvinna som en viktigare fråga för att öka materialåtervinningen. Lättbegriplig och lättillgänglig infrastruktur för källsortering efterlyses. Här listas de personer som varit huvudsakliga uppgiftslämnare. Personerna har intervjuats i samband med besök på respektive företag eller genom telefonintervju, vissa uppgifter har erhållits via mail. IL Retur, VD Ragnsells Metall, VD , f d miljöchef och chef för ledningssystem , ansvarig på miljö- och miljöansvarig samt ansvarig för ICA Butikerna, projektledare BRÄNNBART AVFALL OCH MATERIALÅTERVINNING Hur många ton avfall hanteras av ert företag/organisation ? Vilka avfallsslag genererar ni? Övrigt blandat avfall, 1.3 Hur många ton av nedanstående fraktioner sorteras ut ur avfallet? 1.4 Hur många ton avfall går till förbränning? 1.5 Hur mycket av avfallet som går till förbränning är: 1.6Hur skulle planerna och målen för er avfallshantering se ut de kommande fem åren om inga skattemässiga eller liknande förändringar sker? 2 – Drivkrafter, incitament och hinder 2.1 Vad påverkar vad ni sorterar ut ur avfallet? Sätt poäng mellan 1 och 5, 5 = viktigt och 1 = mindre viktigt. 2.2 Vad skulle åstadkomma en ökad återvinning av material från ert avfall? Sätt poäng mellan 1 och 5, 5 = viktigt och 1 = mindre viktigt. Lägre omkostnader / högre värde på avfallet Ökad kunskap hos dem som genererar/hanterar Ökad efterfrågan på utsorterade fraktioner 3 – Effekter av skatt på avfallsförbränning 3.1 Hur skulle ni påverkas av en ökad kostnad för omhändertagande av det brännbara avfallet? 1.En ökad kostnad för det brännbara avfallet om 2.En ökad kostnad för det brännbara avfallet om 3.Höjning av deponiskatten med /ton (till en nivå om /ton) 4.En ökad kostnad om /ton på plast, gummi och andra energirika komponenter med ursprung i olja m m som lämnar anläggningen och inte blir föremål för materialåtervinning 5.En ökad kostnad om /ton på plast, gummi och andra energirika komponenter med ursprung i olja m m som lämnar anläggningen och inte blir föremål för materialåtervinning 3 – Effekter av skatt på avfallsförbränning 3.2 Hur skulle högre värde på återvinningsbart avfall påverka ert företag? Ökad användning av återvunnet material 3.3 Om eget brännbart avfall energiutvinns direkt hos ert företag, är det då fråga om ren värmeproduktion eller om kraftvärmeproduktion 3.4Om er organisation påverkades att minska sin förbränning av avfall, vilket/vilka bränslen skulle ni då ersätta avfallet med? Inget (ex. pga. ändrad eller minskad efterfrågan) 3.5 Levererar ert företag energi, framställd av eget brännbart avfall, till externa förbrukare? 4 – Andra styrmedel 4.1Ser ni några alternativa styrmedel som, i stället för en förbränningsskatt, kan öka materialåtervinningen på ett sätt som är miljömässigt och samhällsekonomiskt motiverat? Utbyggnad av infrastruktur för 5 – Övriga kommentarer/synpunkter 2.Faktorer som påverkar mottagningsavgiften 3.Mottagningsavgifter vid avfallsförbränning i 4.Jämförelse mot biobränslen och avfallsförbränning i andra länder Mottagningsavgiften (eller behandlingsavgiften) för avfallsför- bränning gick förbi fjärrvärmeintäkten som den enskilt största intäkten för en avfallsförbränningsanläggning (genomsnitt för ). Förutom att vara den största intäktskällan är mottagningsavgiften också den ekonomiska parameter som är svårast att prognostisera på lång sikt. Avgiften är därför en känslig parameter för bedömningen av avfallsför- bränningens lönsamhet . En liten förändring (t.ex. ± /ton) ger stora konsekvenser för det totala ekonomiska utfallet för en anläggning och kan även vara avgörande i valet om man ska satsa på att bygga ut ny avfallsförbränningskapacitet eller ej. I arbete med en eventuell skatt på avfallsförbränning är det därför av stor betydelse att tidigt kunna förutse, eller åtminstone ringa in, de mottagningsavgifter som gäller för svensk avfallsförbränning. Profu har genomfört telefonintervjuer med de svenska anläggningsägarna. Intervjuerna ger information om nivåerna på de svenska mottagningsavgifterna. Profu kombinerar telefonundersökningarna med egna analyser rörande utvecklingen av kostnader och påverkan av olika faktorer såsom t ex skatter, förbud, EU-direktiv etc. för att ge en övergripande bedömning av mottagningsavgifterna. Rapporten visar att betalade avfallslämnarna mellan /ton och /ton för blandat avfall. Dessa värden gäller för nya avtal tecknade samt för blandat hushållsavfall. Inom detta intervall har vi beräknat flera olika typer av medel- och medianvärden. Sammantaget återfinns alla dessa i ett prisintervall mellan 380 – /ton, de flesta dock /ton. För andra typer av avfall, andra än blandat hushålls- avfall, låg mottagningsavgiften i de flesta fall något högre. Variationer i hur man definierar de andra avfallstyperna gör det dock svårt att beräkna ett representativt medelvärde. Rapport visar även hur mottagningsavgiften har förändrats . Mellan och hade vi en relativt kraftig ökning i mottagningsavgiften. I genomsnitt ökade avgiften med . har denna ökningstakt stannat upp och vi kan istället konstatera en årlig genomsnittlig ökning på .