sou · GTB3104d3 · 2006-01-01 00:00:00 — kontaktade , vilka också lyckades skaka fram några plan (: 2005). menar att de kontaktade SAS och under månda- gen (: 2005). sade under presskonferensen att inga åtgärder vidtagits för att underlätta hemfärden för de drabbade (Information ). skrevs att UD med- delade att man inte hade några planer på att skicka ner militär- eller ambulansflyg. Artikeln publicerades , det framgår dock inte vem från UD som uttalar sig eller när (SvD, 2004-12- 28e). I UD: s logg står att Konsulära enheten undersökte möjligheten hos att få ambulansflyg i luften (UD: 2005: 24). De många svenskar som omkom vid katastrofen skulle föras hem. Ansvaret för denna uppgift kom att fördelas mellan RPS och den tidigare överbefälhavaren, generalen . anställdes Hederstedt som sakkunnig i med uppgift att samordna hemtransport av avlidna svenskar i sam- verkan med operativt ansvariga svenska myndigheter och andra berörda instanser (, UD: 2005). Hederstedt sade i en intervju att hans uppdrag för UD inte var fastställt men att situationen kunde liknas vid en krigszon. Han hade då lan- dat i (SvD, 2005-01-02e). RPS fick uppdraget att samordna hemsändandet av de omkomna (SB: 2005: 2). , expeditionschef vid , menar att det vid ett möte blev bestämt att polisen skulle överta det operativa ansvaret för hemtransporterna av omkomna i och med ilastningen vilket de rekommenderade regeringen att besluta om (Rolén: 2005). Vid presskonferensen meddelade att ansvaret för att samordna transporten hem av de omkomna svenskarna getts till Hederstedt (Information Rosen- Massmedias och myndigheters framställningar skrev att Hederstedt fick uppdra- get att leda arbetet med att föra hem de omkomna svenskarna efter att ha framfört kritik mot regeringens agerande. under den veckan ska Hederstedt ha mött personer i ett inflytelserikt nätverk och diskuterat regeringens agerande. Efter lunch ska Hederstedt ha gått till och redogjort för sina kritiska synpunkter. ledde en presskonferens mötet med Hederstedt pågick. Innan presskonferensen var slut ska Hederstedt ha fått uppdraget att resa till (, 2005-01-02c). på Försvarsdepartemen- tet menar att ringde honom och meddelade att om det behövdes en resurs, fanns han tillgänglig. Efter samtal med försvarsministern, och identifierades ett uppdrag (: 2005). Hederstedt säger i utfrågningen att han förberedde en artikel för DN-debatt och kontaktade ett flertal personer. Han blev uppringd av på Försvarsdepartementet som sade att regeringen ville att han skulle vara ansvarig för hemtransport av de omkomna svenskarna (: 2005). tror att det var ett inspel från Försvaret. De ansåg att det fanns ett behov och att Hederstedt kunde vara till nytta (Thöresson: 2005). säger att hans namn kom upp, eftersom han skulle kunna hantera situationen (: 2005). Skillnader uppstår i beskrivning av varför Hederstedt fick uppdraget och det tycks ha funnits oklarhet i hur uppdraget såg ut. Svenskar i behöver hjälp Hur ekonomisk hjälp till svenskar i utlandet ska utbetalas regleras i Förordningen (1988: 29) om avgifter för konsulärt bistånd. Den som lånar pengar skall betala en avgift (14 § lagen 2003: 491) om , och mest (UD: 2005:5). rapporte- rade om den avgift personer som hade lånat pengar varit tvungna att betala. Dagen innan, , begärde tidningen ut en kopia av en låneansökan. skriver att kravet drogs tillbaka (, 2004-12-30b). Enligt utfrågningen av Thöresson bestämdes det på ett möte med beredskapsgruppen att ingen avgift skulle tas ut, eftersom det rörde sig om en nödsituation (Thöresson: 2005). skickade efter ett möte där hon inte Massmedias och myndigheters framställningar deltagit ett fax till berörda utlandsmyndigheter om att avgiften på lån skulle slopas (: 2005). Detta borde ha varit efter mötet som Thöresson talar om, som alltså ägde rum . menar i en intervju att det är beklagligt att människor har fått skriva på skuldförbindelser. Hon säger att rutinerna ändrades men att ordern inte nådde fram och kraven fortsatte (SvD, 2005-01-02d). När de svenskar som varit i det katastrofdrabbade området väl kom hem till behövde många av dem omvårdnad. Det restes frå- gor angående resursallokering av och information till kommunerna. uttrycktes irritation över att information inte nått ut till kommunerna. De visste inte hur de skulle förbereda sina insatser (, 2004-12-30c). Liknade kritik lyftes fram (SR, Ekot, 2005-01-04a). Kommunerna menade att de inte kunde förbereda sitt arbete eftersom de inte visste hur många som skulle komma och vilka skador de hade. menar att listan över saknade lämnades över . på UD menar att polisen hade haft tillgång till uppgifterna om saknade och att det var polisens uppgift att informera kommunerna (SR, 2005-01-04a). Det framgår av UD:s logg att UD kommit överens med RPS att de skulle utbyta information mellan de två olika datasystem som användes. konstaterades att RPS skulle ta över ansvaret för listorna för att de skulle kunna lämna information till kommunerna (UD: 2005: 34). Enligt fick polisen en kopia av UD: s material för listorna (DN, ). Detta beskrivs också i UD:s logg, RKP ska ha hämtat en kopia av UD: s databas på ett s.k. USB-minne (UD: 2005: 33). vid Länskrimina- len i menar dock att information om de omkomna och skadade lämnades över till Polisen . Arbetet hade UD haft ansvaret för (SR, Ekot, ). Det uppstod skillnader i uppfattning av vem som bar ansvaret för informationen till kommunerna. Ytterligare problem som lyftes fram i samband med detta frågekomplex var hur prioriteringarna såg ut. Tre läkare från i menar att den bristande samordningen av sjukvården kan ha lett Massmedias och myndigheters framställningar till att det satsades för mycket i och för lite i det drabbade området (DN, 2005-01-07b). Ovanstående nedslag i framställningarna av hanteringen är en del av de svårigheter som identifierats när det gäller att skapa en korrekt bild av krisförloppet. Uppgifter om och när kontakter tagits skiljer sig åt, vilket illustreras av bl.a. samtalen mellan och och kontakten mellan och . Innehållet i kontakterna uppges vara olika i olika käl- lor. Personal inom polisen och UD har t.ex. haft olika syn på vad de kommit överens om gällande listorna. Hur samarbetet har gått till skiljer sig också åt, bl.a. samarbetet mellan UD och researrangö- rerna. Orsaker till händelser beskrivs olika, bl.a. hur generalen fått uppdraget skiljer sig åt mellan källor. Vilken information som fanns om katastrofens omfattning finns det också olika uppgifter om. Det finns troligen fler exempel att lyfta fram. Kontrasteringen visar på skillnader i framställningarna av hanter- ingen som tydliggör några aspekter av problematiken med källorna. Utgångspunkten för denna del av studien är att redovisa hur cen- trala aktörer inom svenska myndigheter upplevde att massmedia inverkade på agerandet samt att föra en diskussion om hur mass- media kan ha påverkat deras agerande under flodvågskatastrofen. Den avgörande frågan är till vilken grad statsledningen och myn- digheters problemformulering och handlande påverkades av mass- medias rapportering i särskilda frågor. För att fastställa ett sådant samband måste påverkan från andra faktorer kunna identifieras, vilket inte alltid är möjligt. De kausala samband som ofta eftersöks är således mycket svåra att fastställa i detta sammanhang, analysen inrymmer därför ett stort mått av diskussion. En jämförelse mellan de olika problemformuleringarna kan indikera en eventuell föränd- ringsbenägenhet hos statsledningen och myndigheter i bestämda frågor. Materialet är inhämtat dels från öppna massmediekällor7 7 Kronologin finns att läsa på Massmedias och myndigheters framställningar och dels från utfrågningar som genomförts av Katastrofkommis- sionen. Analysens metod grundas av två förfaranden hämtade från Y. F. Khongs bok , Analogies at War. Metoderna kallas Process Tracing och Congruence method. Khong bygger sin argumentation på teorier lånade från , The Causal Nexus . Ett citat från sammanfattar hur modellen är tänkt att utröna samband: Process-tracing seeks to establish the ways in which the actors beliefs influenced his receptivity to and assessment of incoming information about the situation, his definition of the situation, his identification and evaluation of options, as well as, finally, his choice of a course of action (Khong, 1992, s. 64). De antaganden (beliefs) som är i fokus i denna studie gäller hur centrala aktörer inom myndigheter uppfattade massmedias roll och inverkan. Khong menar att det är svårt att etablera ett samband mellan en föreställning och ett speciellt val av handlingsväg. Detta är i hög grad sant även rörande denna händelse. Fördelen är att utfrågningar genomförts som kan ge en insyn i hur beslutsfattare såg på massmedias roll och inverkan. Ett samband eller avsaknad av sådant kan därför vara enklare att påvisa. Congruence Method används av Khong för att komplettera den förra metoden. Han citerar återigen : The determination of consistency is made deductively. From the actors beliefs, the investigator deduces what implications they have for decision. If the characteristics of the decision are consistent with the actors beliefs, there is at least a presumption that the beliefs may have played a causal role in this particular instance of decision-making (Ibid, s. 66). En uppställning av en för denna studie aktuell fråga kan enkelt tecknas som nedan. Detta är ett exempel på hur metoden kan fun- gera och kommer att appliceras på fler problemställningar. Fråga: Aktivt agera för att få hem de drabbade. Inte agera för att få hem de drabbade. Bedömning: Myndigheternas uppfattning om statens ansvar. Opinion uttryckt i massmedia om statens ansvar. Massmedias och myndigheters framställningar Resultat: Statens ansvar var först definierat som begränsat vad gäller hemtransport, alltså att inte aktivt agera för att få hem de drabbade. Detta överensstämmer med den bild som inledningsvis uttrycktes. sker en förändring, myndigheterna tillhan- dahåller flyginsatser. Detta är den handlingsväg som önskats i massmedia. Den slutsats som enligt metoden kan dras är att mass- media i detta fall skulle ha kunnat haft en viss inverkan på besluts- fattandet. Metoden pekar på vilken roll en given föreställning kan ha haft då ett samband mellan föreställning av situa- tion/handlingsalternativ och valt agerande söks. Fred- och konfliktforskaren pekar i (2005- 01-09b) på en del av de problem som kan uppstå med massmedie- rapportering i samband med snabba händelseförlopp. Han menar att det under flodvågskatastrofen [] är uppenbart att det som inledningsvis styrde det svenska agerandet, eller snarare bristen på agerande, var de informationer och framför allt den helhetsbild som svenska och internationella medier kom att förmedla. Han skriver vidare att [] det normala förhållningssättet är att rap- portera om en räddningsinsats, inte att ta initiativ till den. Han menar att ansvariga måste kunna hålla sig ifrån den bild som mass- media (medvetet eller omedvetet) skapar. tycks vara överty- gad om att massmedia starkt influerat det svenska agerandet. Analysen inleds med en redogörelse för hur massmedia funge- rade som informationskanal, hur relevanta aktörer sett på massme- dias rapportering av händelsen samt hur aktörer upplevde massmedias roll. Det är främst personer inom som utfrågats. Generaldirektörerna på KBM och SRV samt personal inom RPS är intervjuade, men diskussionerna i dessa intervjuer har inte i lika stor utsträckning som med övriga berört massmedias roll. För att söka etablera samband mellan handlande och massmedias rapportering sker en återkoppling till den mass- mediebaserade kronologin. Myndigheters och statsledningens handlande kontrasteras mot de åsikter angående handlandet som drivits i massmedia. En eventuell förändringsbenägenhet undersöks i fem problemkomplex. Massmedias och myndigheters framställningar Ett stort antal nyckelpersoner fick via massmedia vetskap om kata- strofen på annandagen. Statsminister säger i utfrågning att han på annandagen endast följde internationella massmedia. Han har på tillgång till och . Han såg på morgonsändningen eller 08.00 (: 2005). Försvarsminister fick den första informationen om händelsen via tv och senare under tidig morgonen flash via SMS och fax. Hon oroades senare /kväll av att hon i media fick reda på att växeln på UD var blockerad (: 2005). Vård- och äldreomsorgsminister fick information via massmedia (: 2005). Kabinettssekreteraren fick den första informa- tionen via radio (: 2005). Statssekreterare uppger att även han fick reda på nyheten via TV ca , i hans fall från CNN (: 2005). fick den första informationen via Internet (Helsén: 2005). väcktes av en reporter från som hade frågor (Iremark: 2005-04- 05). , Hans Alnervik och vaknade alla tre av ett TT-Flash meddelande (Weihe: 2005, Alnervik: 2005 & : 2005). Även fick den första informationen via TT-Flash (Guteland: 2005). fick reda på nyheten via text-tv (Stertman: ). Även , statssekreterare vid fick reda på katastrofen via text-tv. Han fick senare reda på att UD uppgav att det inte var så många drabbade svenskar via text-tv (: 2005). Expeditionschefen på , fick reda på nyheten via TV (: 2005). fick information via tv-sändning; hon fick tidigare mail från UndBer men läste inte detta (: 2005). var helt ovetande om händelserna, eftersom han var på semester och inte följde massmedia. hörde han på Ekot om vad som hänt (: 2005). förstod att något hade inträffat då han såg kvällspressens löpsedel (: ). såg på annandagen ett nyhetsinslag på CNN (: 2005). Massmedias och myndigheters framställningar Uppfattning om massmedias rapportering Ett antal av de personer som utfrågats menar att massmedia inte till fullo lyckades spegla den situation som rådde. sade i en redovisning av sitt Thailandsbesök i att berättelser från svenskar på plats under annandagen var få och kvälls tv-nyheterna var förkortade sändningar som under vilken helgkväll som helst (, 2005-01-19a). Han meddelar i Katastrofkommis- sionens utfrågning att det i nyhetssändningarna var klart att det var en naturkatastrof av den typ som man är van vid att se på nyheterna. Det var enligt mycket fokus på och inte en tydlig svensk koppling som han såg det (: 2005). menar att massmedias information inte var så alarmistisk och att det var svårt att få en samlad bild (: 2005). såg en av kvällstidningarnas löpsedlar där det stod att svenskar drunknat i stor svallvåg i . Hans första tanke var att det rådde nyhetstorka (: 2005). menar att det inte var så högt tryck från media , men så började det ringa mer för att sedan tillta ytterligare. BBC rapporterade om och och CNN om och . Det var enligt henne minst täckning av (Ersman: 2005). Helsén fick reda på nyheten via Internet. Hon uppfattade nyheten som en bland andra. Den var viktig men inte stor för vidkommande (Helsén: 2005). anser att media inte hade bilden av katastrofens omfattning klar för sig; att många svenskar hade drabbats menar hon blev klart (Iremark: 2005). hade media som en av sina informa- tionskanaler men hade ingen kontakt med media. De frågor som sedan kom från media var inte sakfrågor utan mer av händelsekronologisk natur (: 2005). följde nyhetssändningarna på BBC och CNN. Hon anser inte att det var tydligt att katastrofen hade den omfattning som sedan konstaterades. Hon förstod allvaret efter- som FN hade kontaktat SRV (Söder: 2005). menar att ett problem var att UD gav för lite information till massmedia. De framställde situationer som inte var korrekta. UD borde enligt henne ha givit mer allmän information till media (: 2005). fick först reda på nyheten av men satte sedan på TV:n och insåg då att det var naturligt att han blivit Massmedias och myndigheters framställningar kontaktad (Thöresson: 2005). Guteland menar att krismed- vetenheten inom journalistkåren var ganska låg. Ordinarie reportrar jobbade inte utan var ersatta av vikarier. Endast Rapport och TV4 kom till intervjun med Jämtin (Guteland: 2005). menar att han av det CNN-meddelande han såg direkt förstod allvaret i situationen. Han visste väl vad en var (: 2005). , general- direktör på , säger i Jag begrep inte hur stort det här var, och jag kan ju skylla på medierna, för medierna gav inte mig bilden att det var så stort som det var (DN, 2005-01-04a). säger att han hade samtal med många journalister som undrade om SRV skulle åka till . Han säger att det stora Thailand-intresset kom först (: 2005) Reaktioner på massmedias rapportering Statssekreterare diskuterar i utfrågningen massmedias roll i hanteringen. Han säger att medias roll kan bli två mot- verkande krafter. Han menar att det är bra att bli granskad eftersom det gör att man anstränger sig extra. menar han att den mediala bilden blev nedbrytande eftersom den ensidigt fokuserade på att kritisera och i vissa fall förvanska vad som hände. Människor som arbetar hårt och sover lite och får läsa att det som görs är inkompetent bryts till slut ned. Det är åsikt att konkreta politiska beslut nog var rätt opåverkade av mediebilden. Han säger att media kan ha skapat en stämning inom att man hade ett större ansvar än vad man annars skulle ta, men att denna stämning också var en allmän uppfattning, då det var många svenskar inblandade fanns ett behov av statens ingripande. säger att om media hade bevakat andra aktörer såsom SOS- Alarm och ifrågasatt varför resebolagen inte lyckades få fram relevant flygkapacitet hade möjligen utfallet blivit annorlunda. Diskussionen om statens ansvar påverkades enligt av katastrofens storlek (: 2005). fick förfrågan från på annandagen om skulle göra ett uttalande. Hon gav ett nekande svar utan att stämma av med . En av anledningarna menar hon var att hon inte fick några samtal från media. Detta i sin tur menar hon var en anledning till att hon inte såg det som en svensk katastrof utan som huvud- Massmedias och myndigheters framställningar sakligen en biståndsfråga. Den svenska dimensionen av katastrofen tror hon mentalt gick in först (Helsén: 2005). Det fördes enligt löpande diskussioner om vad statens uppgift var och vad som skulle lämnas till icke-statliga aktö- rer. Han menar att svenskar i och massmedia tyckte att svenska myndigheter skulle ta hand om dem, att det uppstod krav på staten. Han låter förstå att i det massmediala läge som rådde var det omöjligt att sätta gränser för statens ansvar och att UD tvinga- des sätta det konsulära regelverket åt sidan (: 2005). I en intervju i SVT: s () beskriver massmedias roll. Under annandagen handlade det väldigt mycket om att följa medieut- vecklingen. För det är klart att dom rapporter som vi fick, från så att säga egna källor, var ju väldigt sparsamma, utan vi var ju som alla andra hänvisade till att genom svensk och internationell media följa vad som skedde. säger i om Utrikesför- valtningen (UF) att Vi gjorde många saker som vi normalt inte skulle göra, därför att det behövdes! menar vidare att Det har varit väldigt mycket fokus på att UF i stort sett ska fixa rubbet. Även det som alla andra inte klarar av - där ska vi automa- tiskt rycka in. Det känns litetveksamt. Vidare säger att han förstår att drabbade människor uttrycker sin frustration över att myndigheter inte fanns på plats men han tycker att det är stötande att medierna bara gör sig till megafon för detta (, nr 1 2005: 22). En del personer som utfrågats beskriver i något oklara ordalag om vad som föranlett agerande. , som kom att få ansvar för att ordna med flygtransporter, säger i utfrågningen att han fick uppgiften att mobilisera flygkapacitet innan SAS hade kommit i gång. Det var brådskande och ad hoc och uppdraget kom direkt efter mötet med SAS och reseföretagen. Han menar att det också fanns politiska skäl, ett tryck att komma i gång och att inte vänta på SAS (: 2005). diskuterar frågan om avgifter på lån från drabbade under utfråg- ningen. Han menar att när evakueringen påbörjades, inleddes också frågan om avgifter. Han anser att det p.g.a. gällande lag var naturligt att personalen gjorde som den gjorde. De insåg sedan att detta var ohållbart. Han säger också att det kom politiska signaler Massmedias och myndigheters framställningar från beredskapsgruppen på att avstå från avgiften (: 2005). säger i utfrågningen att hon hade politiska överväganden i bakhuvudet när hon ringde på Försvarsdepartementet . Hon menade att man borde göra något i –att man annars på Ekot kunde höra att inte agerade (: 2005). I följande stycken redogörs för hur svenska myndigheter agerade i vissa frågor. En kortare genomgång av agerandet följs av en dis- kussion om massmedias eventuella inverkan i slutsatser/diskussion om massmedias roll. Evakuering – vems ansvar? och ska enligt på annandagen ha kommit överens om att inte skicka evakueringsflyg, eftersom det ansågs vara reseföretagens ansvar (). Under den första presskonferensen meddelade statsministern att inga åtgärder vidtagits för att underlätta hemtransporten av drabbade, men att det fungerade med hjälp av reseföretagen. Han sade att de inte skulle tveka att agera om det kom en förfrågan om att kalla in extra flygningar. Jämtin framhöll att det framför allt var ekonomiskt bistånd som behövdes i den uppkomna situationen (Information ). Under måndagens andra presskonferens sade att de första signalerna kommit från reseföretagen att de hade kapaci- tetsproblem och att de nödvändiga kontakterna togs med SAS. Han menade dock att hemtransport var reseföretagens och flygbo- lagens huvudansvar. Under denna andra presskonferens började en rad följdfrågor komma angående hemtransport (Information ). På tisdagens presskonferens meddelade att man arbetade med att skapa en luftbro. förtydligade senare detta och berättade att det rörde sig om tio extra flygplan (Information ). började även röster uttrycka krav/önskemål i tidningar på att snabbt få hem svenskar, framför allt av personer på plats i (se bl.a. SvD, 2004-12- 28f & , ). På kvällstidningarnas debatt- och ledarsidor uttrycktes också kritik mot regeringens agerande och dess krisberedskap (se bl.a., , 2004-12-28b, , 2004-12-28b , 2004-12-28c). fort- satte denna trend av signaler på att människor måste få komma Massmedias och myndigheters framställningar hem och även kritik mot det arbete som hade gjorts (se bl.a. SvD, 2004-12-29a, , 2004-12-29b & DN, 2004-12-29a). hölls också den fjärde i raden av presskonferenser. fick en fråga om regeringens ansvar för om svens- kar dog p.g.a. förseningarna. Han berättade att regeringen beställt fram resurser så fort som möjligt, men att de inte kunde åka förrän . sade vidare Så ansvaret ligger på regeringen att göra beställningen . (Information Rosen- bad) UD frångår regelverket om avgift för konsulärt bistånd8 säger att det var naturligt att personalen agerade som den gjorde eftersom den inte kan göra undantag från lagen (: 2005). Enligt utfrågningen av Thöresson bestämdes det på ett möte med beredskapsgruppen att ingen avgift skulle tas ut eftersom det rörde sig om en nödsituation (Thöresson: 2005). förklarar i utfrågningen hur utvecklingen såg ut. Inledningsvis skulle människor fylla i låneblanketter vilket inte gick i längden, inte heller att låta människor kvittera ut pengar. Till slut tog man bort avgiften helt och hållet. säger att det skedde för att människor inte skulle bli förargade. Hon sände efter mötet där beslutet fattats ett fax om detta till berörda utlandsmyn- digheter (: 2005). Detta borde vara efter mötet den 28 decem- ber. Många blev upprörda över att de behövde fylla i låneansök- ningar och låneförbindelser. rapporterade den 30 decem- ber om den avgift personer som lånat pengar varit tvungna att betala för att få låna pengar. Dagen innan, , begärde tidningen ut en kopia av en låneansökan. skrev att kravet drogs tillbaka (, 2004-12-30b). menar att det är beklagligt att männi- skor har fått skriva på skuldförbindelser. Hon säger att rutinerna ändrades men att ordern inte nådde fram och kra- ven fortsatte (SvD, 2005-01-02d). 8 Se även Svenskar i behöver hjälp i föregående del.