sou · GTB3100d2 · 2006-01-01 00:00:00 — LSS kompletteras med en bestämmelse om att också enskilda personer som bedriver verksamhet med personlig assistans måste ha fått tillstånd för detta av i det län där den assistansberättigade är bosatt. Bestämmel- serna i LSS om sanktioner och överklaganden skall gälla också vid tillstånd till enskilda assistansanordnare. LSS-förordningen kompletteras med särskilda bestämmelser om de krav som bör ställas för tillstånd till enskilda assistansanordnare. Assistansberättigade och andra intresserade skall på Internet kunna se vilka enskilda anordnare som beviljats tillstånd. Det införs en bestämmelse i LSS om att assistansberättigade som är arbetsgivare för sina assistenter enligt 23 § LSS skall vara skyldiga att anmäla sin verksamhet hos . Samtliga länsstyrelser som sekretariatet varit i kontakt med ser till- stånd för enskilda assistansanordnare som en förutsättning för till- syn av dessa, i enlighet med vad som gäller för annan enskild verk- samhet enligt LSS. Enligt flera länsstyrelser är frånvaron av till- ståndsplikt för enskilda assistansanordnare ett viktigt skäl till att det inte utövas någon tillsyn av dessa. Även berörda statliga myn- digheter, kommuner, arbetsgivarorganisationer för enskilda anordnare och organisationer för assistansberättigade är positiva till en tillståndsplikt för enskilda assistansanordnare. En tydligare och mer aktiv tillsyn En viktig fråga i detta sammanhang är om tillstånd för enskilda assistansanordnare innebär en allvarlig inskränkning i den assistans- berättigades valfrihet. Som framgått anges valfrihet som ett huvud- begrepp i förarbetena till LSS och . När det gäller personlig assistans pekas tre former av valfrihet ut som centrala: val av anordnartyp/anordnare, val av personliga assistenter samt val av när, hur och var assistansen skall utföras. Vi har inget underlag för att avgöra hur många enskilda anordnare som inte skulle få tillstånd eller som skulle välja att av- veckla verksamheten framför att söka tillstånd. Även om det inte finns anledning att tro att antalet enskilda assistansanordnare skulle minska kraftigt genom införande av tillståndsplikt, är det givetvis möjligt att resultatet skulle bli en viss begränsning av utbudet och därmed av den assistansberättigades möjligheter att välja anordnare. kommer en rätt utformad tillståndsplikt att säkerställa den assistansberättigades möjligheter att, inom ramen för de begränsningar som lagstiftningen anger, ha inflytande över när, hur, var och av vem assistansen utförs oavsett vilken enskild anordnare som den assistansberättigade väljer. En tillståndsplikt för enskilda assistansanordnare kan jämföras med de olika former för tillstånd och legitimationer som gäller i verksamheter där människor får ett visst skydd av samhället genom tillstånd och legitimation men har goda valmöjligheter, t.ex. vid köp av lägenheter och fastigheter, banktjänster och advokathjälp. Tillstånd för enskilda assistansanordnare kan också göra det lättare för de assistansberättigade att överblicka vilka anordnare som finns att välja på. är detta i praktiken omöjligt. Mot denna bakgrund bedömer vi att tillståndsplikt för enskilda assistansanordnare är ett viktigt medel för att uppnå en tydligare och mer aktiv tillsyn av personlig assistans. Vi föreslår att 23 § LSS kompletteras med en bestämmelse om att också enskilda personer som bedriver verksamhet med personlig assistans måste ha fått till- stånd för detta av i det län där den assistans- berättigade är bosatt. Bestämmelserna i om sanktioner och överklaganden skall gälla också vid tillstånd till enskilda assistans- anordnare. En tydligare och mer aktiv tillsyn Tillståndskrav för enskilda verksamheter när det gäller 9 § 6–10 LSS anges i Förordning (1993:1090) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Som flera länsstyrelser och andra berörda påpekar kan dessa krav bara delvis användas för tillstånd till enskilda assistansanordnare. Det är inte rimligt att ställa krav på lokaler och viss utbildning hos föreståndare och övrig personal för anordnande av personlig assistans. Däremot bör vandelprövning också ingå i tillståndsförfarandet liksom krav på systematiskt arbete för god kvalitet och god kompetens i verksamheten. Vandel- prövningen kan bl.a. omfatta kontakter med andra berörda myndigheter om anordnarens tidigare verksamhet eller pågående verksamhet i andra delar av landet. Vi föreslår att avsnittet Enskilda anordnare i LSS-förordningen kompletteras med särskilda bestämmelser om de krav som bör ställas för tillstånd till enskilda assistansanordnare. vem som skall bedriva verksamheten, hur verksamheten skall bedrivas och hur detta avtalas mellan anordnaren och de assistansberättigade som väljer anordnaren, anordnarens rutiner för kontakter med de assistansberättigade som väljer anordnaren, med personalen och med berörda myndigheter , personalen och dess kompetens. Vi har valt att låta dessa punkter vara relativt lika de som gäller för annan enskild verksamhet enligt LSS, men vi har tonat ned de krav som annars gäller för lokaler och administration. Eftersom till- stånden skall sökas och utfärdas i respektive län är det dock viktigt att anordnaren på ett tillfredsställande sätt kan beskriva hur kontakterna med assistansberättigade, assistenter och annan personal samt berörda myndigheter skall hanteras om t.ex. anord- naren har sitt huvudkontor i ett annat län. Det innebär inte att varje assistansanordnare måste ha ett lokalkontor i varje län där anord- naren är verksam. Det är dock viktigt att det finns rutiner som gör det möjligt för dem som direkt berörs av verksamheten att ha direkt kontakt med en företrädare för anordnaren i länet. En tydligare och mer aktiv tillsyn Med tanke på den assistansberättigades valmöjligheter och inflytande vill vi inte lägga formella utbildnings- eller erfarenhets- krav på den som bedriver verksamheten och dess personal, främst de personliga assistenterna. Det viktigaste är inte att ansökan beskriver en viss kompetens hos anordnaren när verksamheten startar utan att anordnaren kan beskriva hur kompetensen kontinuerligt skall utvecklas och svara mot vad de assistans- berättigade behöver och efterfrågar. En förutsättning för tillstånd skall dock vara att det framgår av ansökan att den som skall bedriva verksamheten har god kunskap om den lagstiftning som styr verk- samheten, inklusive lagstiftning om arbetsmiljö och hantering av ersättning för personlig assistans, samt kunskaper om förhållnings- sätt, bemötande och ekonomi. Av ansökan skall också framgå hur personalens kunskaper skall säkerställas och hållas aktuella när det gäller lagstiftning, andra gällande regler samt vad som i övrigt krävs för att ge den assistansberättigade personlig assistans. För verksamheter som utför personlig assistans på uppdrag av barn och unga assistansberättigade är det viktig att beskrivningen av personalens kompetens omfattar former för utbildning, fort- bildning och det övriga stöd som de personliga assistenterna behöver för att ge barnen en personlig assistans av god kvalitet. I övrigt återkommer vi till dessa frågor i vårt fortsatta arbete med att bl.a. studera assistenternas yrkesroll. Våra förslag om tillstånd för enskilda assistansanordnare leder också till vissa andra förändringar i LSS-förordningen. Flera bestämmelser behöver numreras om. Förslagen medför dessutom vissa konsekvensändringar av gällande bestämmelser. Med dagens sociala tillsyn blir det drygt tjugo olika myndigheter som kommer att ansvara för tillstånd till verksamheter med personlig assistans. Länsstyrelserna har, som vi tidigare nämnt, utarbetat gemensamma kriterier för tillstånd till enskilda verksam- heter enligt LSS och SoL. Detta är nödvändigt också för tillstånd till enskilda assistansanordnare. Handläggningen av dessa måste svara mot högt ställda krav på enhetlighet i landet och förutse- barhet i bedömningen. Precis som vid vissa andra enskilda verk- samheter med sociala tjänster kan behöva En tydligare och mer aktiv tillsyn formalisera tillståndsgrundande krav i sin normering. Vi över- lämnar till länsstyrelserna och att tillsammans finna lämpliga former för detta. Ansökningar om tillstånd för enskild verksamhet med personlig assistans måste givetvis prövas noga så att förtroendet för såväl till- synsmyndigheten som den personliga assistansen upprätthålls. får prövningen inte innebära att tillståndsgivningen tar så att den assistansberättigades möjligheter att välja en viss anordnare i praktiken sätts ur spel av administrativa skäl. Vi bedömer att handläggningstiderna bör begränsas på ett sätt som är förenligt med de uppsägningstider som kan förekomma när assistansberättigade byter anordnare. Handläggningstiderna kommer t.ex. att kunna bli kortare än vid andra ansökningar om tillstånd för enskilda verksamheter enligt LSS eftersom tillstånds- ansökningar för enskilda verksamheter med personlig assistans inte skall remitteras till kommunen. När det gäller tillstånd för anordnare som inte har tillstånd i något annat län bör handläggningstiden inte överskrida , förutsatt att får tillgång till de uppgifter som behövs för prövningen. Ansökningar från anordnare som redan har tillstånd för verksamhet med personlig assistans i ett eller flera län bör handläggas , också under förutsättning att får tillgång till de uppgifter som behövs för prövningen. I dessa fall är det främst beskrivningar av lokala förhållanden och rutiner som behöver prövas liksom vandeln hos de personer som ansvarar för dessa. Generella verksamhetsbe- skrivningar som legat till grund för beviljade tillstånd i andra län måste kunna godkännas utan ytterligare granskning, om det inte framkommer uppgifter om att det finns problem med dessa beskrivningar från län där assistansanordnaren har tillstånd. Vi vill understryka att de handläggningstider som vi angivit inte bör utvecklas till normaltider för handläggningen av tillstånd. gäller de allmänna principerna om handläggning hos förvaltningsmyndighet (jfr prop. 1989/90:40). har i vissa fall möjlighet att betala ut assistansersättning till anordnare utan tillstånd. Detta sker bara , som är beroende av hand- läggning. Om beviljar tillstånd fortsätter Försäk- ringskassan att betala ut ersättning till den anordnare som fått till- En tydligare och mer aktiv tillsyn Avslår ansökan upphör att betala ut ersättning till den anordnaren. Vidare vill vi framhålla att det praktiska arbetet med ansökan om och prövning av tillstånd för personlig assistans inte får bli så omfattande att det hotar att slå ut de många mindre kooperativ och företag som anordnar personlig assistans. Vårt intryck är att mindre anordnare ofta erbjuder särskilda kvaliteter i den personliga assistansen som t.ex. kunskaper i andra språk än svenska. En koncentration till enbart större enskilda anordnare är därför inte önskvärd och det får inte bli så att själva tillståndsförfarandet leder till ett sådant resultat. En praktisk fråga vid tillståndsgivning för enskilda assistans- anordnare gäller förekomsten av avtal. Vi föreslår att ansökan om tillstånd skall innehålla en beskrivning av hur den planerade verk- samheten avtalas med de assistansberättigade som väljer anordnaren. I de fall då det inte redan finns exempel på avtal mellan assistansberättigade och anordnaren är det rimligt att ansökan i efterhand kompletteras med kopia på ett exempel på hur avtalen i praktiken utformas. Eftersom vi bedömer att kommunerna inte bör bedriva tillsyn över enskilda assistansanordnare föreslår vi att länsstyrelserna inte skall bereda kommuner möjlighet att yttra sig över tillstånds- ansökan och att anmälan om nedläggning av enskild verksamhet med personlig assistans enbart skall göras till . Med tanke på kommunernas basansvar vid personlig assistans skall läns- styrelserna dock underrätta berörda kommuner om vilka tillstånd som beviljats och eventuellt dragits in samt vilka verksamheter som lagts ned. Kommuner där en anordnare är eller har varit verksam kan också ha kunskap om eventuella missförhållanden som bör in- hämtas vid tillståndsprövning. Ett mycket stort antal tillståndsansökningar kommer att behöva prövas direkt när ett krav på tillstånd för enskilda verksamheter med personlig assistans införs. För att hantera detta föreslår vi att länsstyrelserna samverkar på nationell och/eller regional nivå. Dels handlar det om att utnyttja resurser på ett effektivt sätt, dels om att tidigt hitta rutiner för likvärdig bedömning i hela landet. En tydligare och mer aktiv tillsyn kommer i kapitel 8 till de resursmässiga och organisatoriska konse- kvenserna av detta. Här vill vi bara klargöra att det behövs över- gångsregler under detta första skede för att anordnare skall kunna fortsätta sin verksamhet i väntan på att ansökan beviljas eller avslås. Vi föreslår att samtliga enskilda assistansanordnare som varit verk- samma i ett län innan kravet på tillstånd börjat gälla skall kunna fortsätta som anordnare utan tillstånd under förutsättning att det till inkommit en ansökan om tillstånd från denne anordnare. Förelägganden och indragning av tillstånd skall, som vid annan tillståndspliktig verksamhet enligt LSS, kunna förelägga en enskild anordnare att avhjälpa all- varliga missförhållanden eller dra in tillstånd om missförhållandena inte avhjälps. Vi föreslår att den anordnare som förelagts föränd- ringar i verksamheten skall meddela de assistansberättigade som anordnaren har gällande avtal med om föreläggandet och vad detta innebär. skall också informera om förelägganden som gäller enskilda assistansanordnare så att Försäk- ringskassan får möjlighet att överväga om det finns anledning att också följa upp och kontrollera hur denne anordnare hanterat statlig assistansersättning. 5.5.3Tillstånd som underlag för information till den assistansberättigade Tillstånd för enskilda assistansanordnare ger nya möjligheter att överblicka utbudet av anordnare som den assistansberättigade kan välja bland. Denna möjlighet bör tas till vara på samma sätt som gjort när det gäller information om tillstånd till fristående skolor. Vi föreslår därför att staten inrättar en databas med information om den assistansberättigades lagfästa valmöjlig- heter, vilka enskilda assistansanordnare som har tillstånd samt information om möjligheter att välja kommunen som anordnare och om möjligheten att själv vara arbetsgivare för sina assistenter. Vi föreslår vidare att databasen skall vara sökbar för allmänheten på Internet. Genom länkar från bl.a. , kom- munernas och olika organisationers webbplatser till läns- En tydligare och mer aktiv tillsyn SOU 2005:100 styrelsernas information kan denna bli känd och använd av assistansberättigade. bör få i uppdrag att i ett första skede samordna arbetet med att bygga upp databasen och föreslå organisation och finansiering för den fortsatta driften. Utgångspunkten skall vara att länsstyrelserna bygger upp ett system för att kontinuerligt upp- datera informationen i databasen utifrån de tillstånd som beviljas och eventuellt dras in. Information om länsstyrelsernas tillsyns- arbete genom t.ex. inspektioner bör inarbetas i materialet i data- basen. Exempel på hur detta kan göras finns i databas över fristående skolor. Som alla andra informationsaktiviteter är det angeläget att data- basen utformas, drivs och hålls tillgänglig utifrån användarnas behov och förutsättningar. Det måste t.ex. vara möjligt att få en samlad bild av utbudet av enskilda anordnare i landet lika väl som av de anordnare som är etablerade i respektive län. I den mån anordnare har en särskild inriktning på t.ex. vissa funktionshinder så skall det vara möjligt att få den informationen direkt i databasen. Hur databasen skall bli känd och enkel att hitta på Internet måste ägnas stort utrymme under uppbyggnadsfasen. Behovet av kompletterande, tryckt information skall också beaktas. Inte minst med tanke på de olika funktionsnedsättningar som assistans- berättigade personer kan ha är det nödvändigt att databasen upp- fyller mycket högt ställda krav på god tillgänglighet för användarna. 5.5.4Anmälningsplikt för assistansberättigade som är arbetsgivare för sina assistenter En mindre grupp assistansberättigade är själva arbetsgivare åt sina assistenter. De länsstyrelser vi haft kontakt med är skeptiska till att införa krav på tillstånd också för dessa. Vi bedömer att det inte är nödvändigt eller rimligt att kräva samma typ av tillstånd för dessa som för kooperativ och företag. Vi föreslår dock att assistansberättigade som är arbetsgivare för sina assistenter enligt 23 § LSS skall vara skyldiga att anmäla sin verksamhet hos läns- styrelsen. Anmälan bör innehålla en beskrivning av verksamheten och av hur personalens kompetens skall säkerställas och utvecklas. Efter att anmälan inkommit till bör den assistansbe- rättigade få en samlad information om vilka krav som ställs på En tydligare och mer aktiv tillsyn verksamheter med personlig assistans. Denna information bör utarbetas av tillsammans med och . Den assistansberättigade som till anmäler att han eller hon är arbetsgivare för sina assistenter skall vidare omfattas av samma tillsyn och samma sanktionsmöjligheter som anordnare som beviljats tillstånd för verksamhet med personlig assistans. Vi bedömer dock att tillsynen av verksamheten hos assistansbe- rättigade som är arbetsgivare för sina assistenter särskilt bör inriktas på administrativa rutiner, former för stöd och kompetens- utveckling och assistenternas arbetsförhållanden. Det är därför önskvärt att denna tillsyn så långt möjligt genomförs i samverkan med , och eventuellt också . Assistansberättigade som är arbetsgivare för sina assistenter kommer, som framgår av våra överväganden och förslag om en ändamålsenlig användning av assistansersättningen, att omfattas av samma system för uppföljning av assistansersättning som andra anordnare. En särskild utredare ser nu över om de nuvarande undantagen från arbetsmiljölagstiftningen för assistansberättigade som är arbetsgivare skall tas bort. Vi utgår från att detta kommer att ske, för att skapa enhetliga former för tillsynen av verksamheter med personlig assistans. Vidare genomför nu en undersökning av om det förekommer svarta pengar hos assistans- berättigade som är arbetsgivare för sina assistenter. Under arbetet har vi mött farhågor för att frånvaron av tillstånd för assistansberättigade som är arbetsgivare för sina assistenter kan leda till att fler väljer denna anordnartyp än utan att fullt ut vilja och kunna ta konsekvenserna av arbetsgivaransvaret. Vi vill understryka att det är positivt att fler assistansberättigade väljer att vara arbetsgivare för sina assistenter, förutsatt att de känner till vad arbetsgivaransvaret innebär och vill och kan ta på sig detta ansvar. Några av de tillsynsärenden som länsstyrelser haft om personlig assistans avser assistansberättigade som är egna arbetsgivare, inte minst deras förhållande till personliga assistenter, men det finns ingen anledning att särskilt prioritera denna anordnartyp vid tillsynen. Regeringen bör dock följa utvecklingen och vid behov se över om det behövs ytterligare krav för assistansberättigade som är egna arbetsgivare. Det senare gäller i synnerhet om denna anordnartyp En tydligare och mer aktiv tillsyn även i fortsättningen inte fullt ut kommer att omfattas av arbets- miljötillsynen. kan för övrigt , med stöd av 12 § , besluta att assistansersättning skall betalas ut till en myndighet eller till någon annan person om en ersättningsberättigad till följd av ålderdomssvaghet, sjuklighet, långvarigt missbruk av beroendeframkallande medel eller någon annan liknande orsak är ur stånd att själv ta hand om assistanser- sättningen.