sou · GTB325 · 2006-01-01 00:00:00 — Sammanfattningsvis är utredningens huvudsakliga uppdrags- områden följande: 1.Att analysera, kartlägga och följa utvecklingen av införseln av alkohol till liksom vidareförsäljningen av denna, framför allt i . Med införsel avses här såväl privat införsel som smuggling. I analysuppgiften ingår också att studera förändrade konsumtionsmönster och skadenivåer (som direkt eller indirekt konsekvens av de ökade införselmängderna), med fokus på jämförelser mellan och övriga landet. 2.Att genom förslag till åtgärder minska de problem som ökad införsel och vidareförsäljning av alkohol för med sig. Effekterna av ökad införsel är till sin natur såväl direkta som indirekta. Till de direkta hör den ökade alkoholkonsumtionen och vidareförsäljning av alkohol till unga människor. Med de indirekta effekterna avses de konsekvenser ökad införsel för med sig på den svenska alkoholpolitiken i stort, dvs. en försvagning av de viktigaste alkoholpolitiska styrmedlen. Uppdragsområdena under punkt 1 och de under punkt 2 som avser den illegala handeln med alkohol har behandlats utförligt i delbetänkandet. I detta slutbetänkande är det därför främst frågor om åtgärder för att minska alkoholkonsumtionen, omfattningen av riskfyllda alkoholvanor och de problem som dessa för med sig som tas upp. Slutbetänkandet innehåller en fortsättning av den kartläggning som redovisades i delbetänkandet och som innebär att konsumtionen av alkohol i redovisas . Huvuddelen utgörs emellertid av en redogörelse för olika preventionsmetoder och förslag till åtgärder för att stärka arbetet med att minska alkoholens skadeverkningar. Härutöver behandlas också vissa frågor om folköl, servering och tillsyn enligt alkohollagen och framförs de förslag vi funnit anledning att lämna på det området. I kapitlen 2–3 ges en redovisning av alkoholkonsumtionen och konsumtionsutvecklingen i t.o.m. och en redo- görelse för alkoholskadeutvecklingen. I kapitel 5 beskrivs internationella arbete i alkoholfrågan. I kapitel 6 redogörs för befolkningsinriktade åtgärder på nationell nivå (främst skatteinstrumentet) och i kapitel 8 redovisas hur det förebyggande arbetet är organiserat och förslag framförs om hur det skall organiseras . Lokalt före- byggande arbete behandlas i kapitel 9. Prevention riktad mot barn, ungdomar och unga vuxna tas upp i kapitel 10 och i kapitel 11 behandlas sekundärprevention inom sjukvården, medan kapitel 12 tar upp frågor om prevention inom arbetslivet. Kapitel 13 behandlar informationsinsatser på nationell nivå och frågor om alkohol och trafik tas upp i kapitel 14. Det arbete inom preventionsområdet som utförs av frivilligorganisationer behandlas i kapitel 15. I kapitel 16–18 behandlas frågor om folköl, servering och tillsyn enligt alkohollagen. Inom samtliga dessa områden redovisas utredningens överväganden och förslag. Sammanfattning: Anskaffningen av alkoholdrycker beräknades för uppgå till ca ren alkohol (per invånare ) vilket är en ökning jämfört med och . ökade både den inhemska försäljningen (genom ökad försäljning på Systembolaget och restauranger) och anskaffningen av alkoholdrycker med ca ren alkohol vardera. Det var först som den ökade anskaffningen av alkoholdrycker enbart berodde på fortsatt ökad införsel av alkoholdrycker. Den inhemska försälj- ningen sjönk . Systembolagets försäljning sjönk med och folkölsförsäljningen jämfört med . Resandeinförseln ökade med och smugglingen med uppskatt- ningsvis . Den inhemska försäljningen stod för av den totala anskaffningen av alkoholdrycker, mätt i ren alkohol, vilket är en minskning jämfört med . Anskaffningen av i oregistrerade alkoholdrycker uppgick således till . Konsumtionsökningen består för männen till största delen av ökad starköls- och vinkonsumtion, för kvinnorna av ökad vinkonsumtion. Konsumtionen har ökat snabbast i , framför allt i län. Alkoholkonsumtionen i landet består dels av den i statistik- förda inhemska försäljningen av alkoholdrycker på Systembolaget, restauranger och av folköl (även kallad registrerad alkoholkonsum- tion), dels av alkoholdrycker som inte statistikförs i . Sist- nämnda, som fortsättningsvis kommer att benämnas oregistrerad alkoholkonsumtion, består av alkohol som har förts in i från andra länder – genom såväl resandeinförsel som smuggling – och av hemtillverkade alkoholdrycker. Vid beräkningar av den totala alkoholkonsumtionen är utgångs- punkten uppgifter om den registrerade delen. Dessa fångar upp den största delen av konsumtionen av alkohol i landet och sammanställs utifrån månatliga försäljningssiffror från Systembolaget och leveranser av alkoholdrycker till restauranger och av folköl till livsmedelsbutiker. För att få en bild av även den oregistrerade konsumtionen har genomförts månatliga fråge- undersökningar, riktade till den vuxna delen av befolkning (16–). Frågorna rör resandeinförsel, smuggling och hemtill- verkning av sprit, vin och öl. Dessa mätningar genomförs vid varje månadsskifte av , på uppdrag av SoRAD, inom ramen för det s.k. . görs 1 500 telefon- intervjuer och frågorna avser den senaste 30-dagarsperioden (t.ex. Leifman & , 2003). Dessa data ligger till grund för de uppgifter om oregistrerad alkohol /2001 () som redovisas i detta kapitel. Uppgifter (1996 och 1998) har hämtats från de skattningar som gjordes av den s.k. KALK-gruppen (m.fl., 2000) där också grunderna las för de metoder som kommit att användas i senare undersökningar. 2.1Mer om material och metoder Skattningar av totalkonsumtionen utgår således från data om den i registrerade alkoholkonsumtionen (försäljningen) och kompletteras med skattningar av mängden oregistrerad alkohol- konsumtion. Det bör påpekas att varken den registrerade eller den oregistrerade konsumtionen egentligen mäter konsumtion av dessa drycker utan anskaffningen av dryckerna, dvs. inhemsk försäljning, införsel av drycker (mätt genom frågor om man varit utomlands, antal resor och om man tagit in alkohol i landet vid senaste och näst senaste resan), smugglad alkohol (mätt genom frågor om inköp i av insmugglad alkohol och antalet sådana köp) samt hem- tillverkning av alkoholdrycker, allt . Uppgifterna om oregistrerad alkoholkonsumtion är uppskatt- ningar av de olika delmängderna. Det finns olika metodologiska problem förknippade med självrapporterade svar, uppgivna i fråge- undersökningar, vilket gör det svårt att mäta de exakta nivåerna. Men Monitormätningarna har trots allt genomförts på samma sätt (2000/2001–2004) och 1996 och undersökningar i stora drag på samma sätt som de senare mätningarna, vilket gör det möjligt att ge en någorlunda god bild av utvecklingen av de olika mängderna oregistrerad alkohol. Bortfallet i Monitormätningarna uppgår i regel till och består främst av personer som vägrar att delta och sådana som inte är anträffbara (för mer information om beräkningsgrunder, se m.fl., 2000; Leifman & , 2003; Leifman, 2005). Det bör i detta sammanhang också nämnas att inte alla oregi- strerade delmängder alkohol beräknas i dessa undersökningar. Till de utelämnade delmängderna hör svenskarnas konsumtion utom- lands, teknisk sprit, införsel av cider/alkoläsk och konsumtion av illegal alkohol på restaurang. Teknisk sprit (tillverkad i ) förekommer men konsumeras i ringa omfattning (Leifman & , 2003). Säljs den, så sker det oftast under benämningen hembränt eller smuggelsprit. Hur stor omfattning införseln av cider/alkoläsk har är svårt att få grepp om, men den är knappast högre än ca ren alkohol . Konsumtionen utomlands kan däremot uppgå till mellan 0,4–0,ren alkohol. beräknades den uppgå till ca ren alkohol, motsvarande av totalkonsumtionen (se m.fl., 2000). Den illegala alkohol som serveras på restauranger fångas knappast heller in i mätningarna. Omfattningen av denna verksamhet är oklar, men kan knappast uppgå till mer än några procent av den legala omsättningen på restaurang, dvs. högst ren alkohol, snarare lägre (se också SOU 2004:86). Inte heller svenskarnas beställning av alkoholdrycker via exempelvis Internet och postorder (distansförsäljning) ingår i skattningarna av totalkonsumtionen. I delbetänkandet nämndes att dessa mängder utifrån uppgifter för var försumbara. tillgängliga uppgifter, för månaderna , visar likaledes på små mängder men vad gäller vin inte helt försumbara. Distansförsäljningen av vin kan, mycket ungefärligt, beräknas till ca . Denna form av försäljning kan för sprit beräknas till och för öl till ca av 12 månader, allt detta oberoende av om dryckerna verkligen kommit fram till beställarna eller inte. Eftersom det finns personer som uppger att de inte fått varorna levererade, blir de mängder som kommit fram till kunderna något mindre. I ren alkohol skulle den distansförsäljning, som också har mottagits av beställarna, kunna uppgå till uppskattningsvis högst ren alkohol. Siffrorna skall betraktas som mycket ungefärliga men ger ändå en bild av storleken av denna försäljning, jämförd med exempelvis resande- införseln som för beräknas till totalt ca ren alkohol. Inte heller lättöl inkluderas i skattningarna av totalkonsum- tionen (ca ren alkohol). Å andra sidan exkluderas inte den mängd alkohol som turister köper och dricker i och den mängd som norrmännen handlar på vår sida av gränsen. Den sistnämnda har beräknats till ca ren alkohol. Ytterligare alkoholmängder som borde dras bort från skattningarna av den totala konsumtionen är sådana som används vid matlagning och de som hälls ut. Dessa mängder är sannolikt mycket små men exakt storlek är okänd. Nettoeffekten av samtliga dessa icke beaktade delmängder blir med största sannolikhet att svenskarnas totalkonsumtion bör höjas med ca 0,3–0,eller 3–. För att en jämförelse skall vara möjlig mellan olika alkohol- drycker med olika alkoholstyrka är konsumtionen av dryckerna i tabellerna nedan omräknade till ren () alkohol per invånare . Uppgifter om legal försäljning och annan anskaffning av alkohol ger ingen bild av hur konsumtionen utvecklats i olika grupper av befolkningen. För detta krävs analyser av självrapporterade konsum- tionsuppgifter enligt riksrepresentativa frågeundersökningar. I detta kapitel redovisas konsumtionen och konsumtionsutvecklingen bland män och bland kvinnor och för olika åldersgrupper (uppgifter finns inte redovisade). Även regionala skillnader i alkoholkonsumtion redovisas. Det bör under- strykas att konsumtionsmängder som beräknats utifrån sådana data inte kan användas som mått på den faktiska konsumtionen. Detta förhållande är känt inom alkoholforskningen och beror bland annat på ett bortfall som i större utsträckning än de svarande består av alkoholmissbrukare och framför allt på att de som svarar i stor utsträckning underrapporterar sin alkohol- konsumtion (se t.ex. m.fl., 2000). 2.2Konsumtionsutvecklingen mätt genom anskaffning av alkoholdrycker Figur 2.1 visar utvecklingen av den registrerade alkoholkonsum- tionen i , dvs. försäljningen på System- bolaget, restauranger och av folköl (samt mellanöl ) i livsmedelsbutiker. Som lägst har denna legat på och som högst på ren alkohol per invånare . Den högsta siffran som uppmättes 1976 var resultatet av en kraftig försäljningsökning . sjönk försäljningen för att under de därpå följande fem åren visa en mindre uppgång. Under de följande knappt tio åren (1989–1998) sjönk den registrerade konsumtionen med ren alkohol. Det mesta tyder dock på att den totala konsumtionen inte sjönk (m.fl., 2000). Figuren visar vidare att försälj- ningen ökat till ren alkohol 2003 för att sjunka relativt kraftigt med till ren alkohol. Registrerad alkoholförsäljning i –2004 omräknad till alkohol per invånare, (Systembolagets försäljning, restaurangförsäljning och försäljning av folköl. Uppgifterna om försäljning på restaurang och av folköl för är preliminära.) Även den totala alkoholkonsumtionen har ökat . beräknades den till ren () alkohol per invånare men till ca . Detta innebär en ökning med , varav den största delen ägt rum /2001 då konsumtionen beräknades till ca ren alkohol. Detta framgår av tabell 2.1 som också visar hur konsumtionen av de olika alkoholdryckerna och den registrerade samt oregistrerade konsumtionen förändrats . Som framgår av tabell 2.1, är ökningen av den registrerade konsum- tionen främst resultatet av ökad vin- och starköls- konsumtion. Vidare framgår att den sjunkande konsumtionstrend som sprit uppvisat upphört. Den lägsta konsumtionsnivån för sprit uppvisades /2001 (–). Därefter har emellertid sprit- konsumtionen ökat, från ca till ren alkohol år är dock nivån lägre än och bakåt. Folköl är den enda alkoholdryck som uppvisar en betydande minskning, från ca ren alkohol till mindre än . Alkoholkonsumtionen i under olika år: totalt, per alkoholdryck och uppdelad i registrerad och oregistrerad alkoholkonsumtion (i antal liter ren – – alkohol per invånare ). Källor: 1996, 1998: m.fl., 2000; , 2001; Leifman & Trolldal, 2002; Leifman, 2003; Leifman & , 2003. På grund av avrundning är summan av delmängderna inte alltid densamma som totalsumman. * 2000/2001 = . Preliminära uppgifter om försäljning av folköl och på restaurang. Av tabellen framgår vidare att sett till perioden till och med ökade både den registrerade och den oregistrerade konsum- tionen. I procent var ökningen av den sistnämnda större, men i liter ren alkohol var ökningen ungefär lika stor för båda grupperna, nämligen ca ren alkohol vardera. (Den registrerade konsum- tionen uppvisade dock en lägre försäljning 1998 (5,) än 1996 (6,)). Det är först som mätningarna visar på en ökad totalkonsumtion av alkohol som enbart beror på ökad anskaffning av oregistrerad alkohol som den inhemska försäljningen sjönk. Som framkom ovan minskade den inhemska försäljningen med ren alkohol , medan anskaffningen av oregistrerade alkoholdrycker beräknades ha ökat med ca ren alkohol under . Tabellen visar också att den oregistrerade mängden resande- införd alkohol uppvisade relativt sett små och gradvisa förändringar till och med för att därefter uppvisa stora ökningar. Framför allt är det spritinförseln som ökat kraftigt men även starköls- och vinförsäljningen har ökat. Den insmugglade alkoholen uppvisar också tydliga ökningar under de senaste 2–3 åren. I detta fall rör det sig främst om öl som smugglas in och säljs vidare. Sammanfattningsvis har följande förändringar av de olika del- mängderna registrerad och oregistrerad konsumtion ägt rum till och med : En ökning av försäljningen på Systembolaget, vilken förklaras av ökad starköls- och vinförsäljning. Vinförsäljningen steg som allra mest (+ jämfört med ) och 2002 (+ jämfört med ). Starkölsförsäljning ökade också (2000–2002: + ) men uppvisade också en stor ökning (+27 % ). En gradvis ökad resandeinförsel med relativt små årliga föränd- ringar (1998–2002: + ), men därefter en kraftigt ökad införsel, framför allt av sprit, (2002–2004: + ). En ökad omfattning av smugglad alkohol, speciellt av starköl . En minskning av folkölsförsäljningen med och en kraftig nedgång i omfattningen av hemtillverkad alkohol, det sistnämnda på grund av minskat bruk av hembränd sprit. 2.3Alkoholdrycker fördelade efter olika anskaffningssätt I tabell 2.2 redovisas preliminära siffror över den totala anskaff- ningen av alkoholdrycker och av olika delmängder i för . Av samtliga drycker anskaffade svensken mest vin (av den totala anskaffningen, räknat i ren alkohol), följt av starköl () och sprit (). Folkölsförsäljningen stod för av den totala anskaffningen av alkoholdrycker. Starköl och folköl tillsammans svarade för ungefär lika stor andel som vin. I tabell 2.3 redovisas hur stor andel av den totala konsumtionen som hade sitt ursprung i köp på Systembolaget, på restauranger, i livsmedelsbutiker, i resandeinförsel, i smuggling och i hemtillverk- ning. Enligt beräkningarna stod försäljningen på Systembolaget, på restauranger och i livsmedelsbutiker (den registrerade försälj- ningen) för av den totala alkoholkonsumtionen , mätt i ren alkohol, vilket är en minskning med ca 5 procent- enheter jämfört med . Andelen resandeinförsel uppgick till , medan smuggling och hemtillverkning uppgick till drygt 8 respektive . Sammantaget uppgick således anskaffningen av i oregistrerade alkoholdrycker till av den totala anskaffningen. Detta är en ökning och jämfört med . Skattning av den totala alkoholkonsumtionen av sprit, vin, starköl och folköl i , uppdelad på olika dryckesslag och anskaffningssätt Per invånare 15 år (i liter ren alkohol) (i ren alkohol), % Preliminära uppgifter om försäljning av folköl och på restaurang. Den totala alkoholkonsumtionen i ren () alkohol efter anskaffningssätt. I liter ren () Andel av den totala konsumtionen (%) (i alkohol) Preliminära uppgifter om försäljning av folköl och på restaurang. 2.4Konsumtion och konsumtionsutveckling i olika grupper av befolkningen I detta avsnitt redovisas uppgifter om konsumtionen och konsum- tionsutvecklingen bland män och bland kvinnor samt för olika åldersgrupper /2003 (uppgifter finns inte redovisade) såsom de framkommit i riks- representativa frågeundersökningar. Avsnittet avslutas med att regionala skillnader i alkoholkonsumtion redovisas. Männen dricker mer än dubbelt så mycket alkohol som kvinnorna. För männen innebar det , i runda tal, ren alkohol (per manlig invånare ) och för kvinnorna ca . Omräknat till sprit (40 volymprocent) motsvarar detta ca för männen och för kvinnorna och till vin (12 volymprocent) ca 3 flaskor för männen och ca 1,3 för kvinnorna. Det bör dock nämnas att alkoholkonsumtionens fördel- ning är mycket skev. Den tiondel av konsumenterna som dricker mest svarar för ca hälften av den totala alkoholkonsumtionen och dricker mer än medelvärdet. Medianvärdet är drygt hälften av medelvärdet. I en studie av riksrepresentativa frågeundersökningar genomförda visade det sig att den självrapporterade konsum- tionen ökat med både för män och för kvinnor (i åldrarna 16–) (se tabell 2.4). För männen innebar detta en ökning till , för kvinnorna (Leifman, 2003). För kvinnorna var ökningen främst resultatet av ökad vinkonsumtion, för männen främst av ökad starkölskonsum- tion men även ökad vinkonsumtion. Liknande ökningar av den självrapporterade konsumtionen har framkommit i analyser av riks- representativa SIFO-undersökningar genomförda . Enligt dessa steg konsumtionen (Drinkwise, 2003). (Data från samma , men insamlade under början och mitten av har tidigare analyserats av bl.a. (1994) och Leifman (1998)). Av tabell 2.4 framgår vidare att andelen storkonsumenter (män: >30 g/dag, kvinnor: >20 g/dag) ökat för båda könen. klassificerades av männen i åldrarna 16–som storkonsumenter, . För kvinnorna ökade andelen från ca 2,1 till . Ökningen av andelen storkonsumenter i procent räknat visade sig således vara större än ökningen av den självrapporterade alkohol- konsumtionen. I den ovan nämnda studien (Leifman, 2003) analyserades även utvecklingen av den självrapporterade konsumtionen i tre olika åldersgrupper: 16–29, 30–49, samt 50–75-åringar. Ökningar av konsumtionen och/eller andelen storkonsumenter framkom i samtliga grupper för båda könen med undantag av bland 30–49-åriga kvinnor. Bland unga män (16–29-åringar) tycks konsumtionen ha ökat som allra mest , 2002 vara på ungefär samma nivå som . Unga kvinnor uppvisade ingen signifikant ökning , men en ökning . Den största konsumtionsökningen bland kvinnorna framkom i den äldsta åldersgruppen (50–75- åringarna). En viktig iakttagelse är att konsumtionen bland de yngsta (16–29- åringar) inte uppvisar ökningar . Även de drogvane- undersökningar bland skolelever i årskurs 9 (15–16-åringar) som genomförs av ning (CAN) visar på konsumtionsökningar , men en stabilisering eller till och med nedgång i flera alkoholmått eller . Detta tycks vidare i större utsträckning gälla pojkarna än flickorna (se figur 2.2). Konsumtionsnivån ligger dock för pojkarna fortfarande klart högre än i början och mitten av och för flickorna på nästan samma nivå 2004 som med de hitintills högsta uppmätta konsumtionsnivåerna. Konsumtionsutvecklingen enligt självrapporterade svar i skolenkäter för pojkar och flickor i årskurs nio . Källa: CAN, (2003) har studerat svenskarnas enkätsvar på den s.k. AUDIT-skalan 2001 och hur de har förändrats jämfört med . AUDIT består av 10 frågor varav de tre första avser konsumtionsmönster (hur ofta man dricker, hur många glas man dricker en typisk dag, och hur ofta man dricker sex glas eller mer vid samma tillfälle). De tre efterföljande frågorna handlar om alkoholberoende och de sista fyra om alkoholrelaterade problem eller skador. Bland kvinnorna ökade andelen med riskabla alkoholvanor (minst 6 poäng på skalan) . Ökningen var statistiskt säkerställd liksom även ökningen av total- poängen på skalan från 2,7 till 3,2 poäng. Svaren på de tre första frågorna är i detta sammanhang mest intressanta eftersom de kan ge en viss, dock mycket grov, bild av förändringar i konsumtions- mönster. För kvinnorna sammantaget framkom en signifikant ökning av poängsumman (medelvärdet) på dessa tre frågor, så även för åldersgrupperna 28–38 och 50–. De yngsta kvinnorna (17–27- åringarna), 39–49-åringarna och de äldsta (61–70-åringarna) upp- visade i stort sett oförändrade poäng 2001 jämfört med . Även männen uppvisade en ökning av andelen med riskabla alkoholvanor (minst 8 poäng) från 1997 till 21,1 pro- cent 2001. Denna ökning , liksom ökningen av totalpoängen 1997–2001, var dock inte statistiskt säkerställd. Författarna menar att detta kan bero på ett större bortfall bland yngre män (17–) 2001 jämfört med . Några ålders- specifika analyser av förändringar 1997–2001 bland männen redovisades inte. Självrapporterad alkoholkonsumtion och andelen stor- konsumenter bland män och kvinnor i åldrarna 16–enligt frågeundersökningar 1990–2002. Andel storkonsumenter (>30g/dag) 5,6* 4,7* 5,2*# Medelvärde (liter ren alkohol) 4,4* 4,3* 4,7*# Andel storkonsumenter (>20g/dag) 1,9* 2,1*# 2,9* Medelvärde (liter ren alkohol) 1,5*# 1,9*# 2,1* 2,2* Källa: Leifman, 2003 *statistiskt säkerställd skillnad jämfört med (P< 0,05); # statistiskt säkerställd skillnad jämfört med nästkommande undersökning. Samtliga fem undersökningar har använt den s.k. Kvantitets*frekvensskalan. Den skandinaviska dryckeskulturen kännetecknas av relativt få dryckestillfällen (t.ex. ) men högre konsumtion per dryckestillfälle jämfört med flera andra länder i . En relativt stor andel av samtliga dryckestillfällen resulterar således i berusning (, 1998; Leifman, 2002). Det är därför av stort intresse att följa utvecklingen av intensivkonsumtions- tillfällen, dvs. antalet dryckestillfällen med stora alkoholintag. Tyvärr saknas i flera äldre undersökningar frågor om intensiv- konsumtion. Inom ramen för detta arbete har utvecklingen av intensivkonsumtionen studerats utifrån fem olika frågeundersökningar (tabell 2.5). undersökning (kolumn 1) och den första av undersökningarna 2000 (kolumn 2) frågade man respondenterna efter hur ofta man druckit alkohol motsvarande minst en halv flaska sprit, eller en flaska vin eller 6 burkar starköl eller 8 burkar folköl. I de tre övriga undersök- ningarna 2000–2004 (kolumn 3–5) har mängderna för sprit och öl sänkts till sprit, 4 burkar starköl eller 6 burkar folköl för att på sätt bättre korrespondera med vinmängden (1 flaska) och, framför allt, med internationellt använda gränsvärden för berusningsdrickande. finns två undersökningar där den ena använde sig av den äldre och den andra av den nyare definitionen. Detta gör det möjligt dels att få en uppfattning av metodeffekten (att gå över till lägre gränsen för sprit och öl), dels att ge en bild av utvecklingen till 2004. Resultaten redovisas i tabell 2.5. Intensivkonsumtionen redovisas både som andel som uppgett sådan under olika tidsintervall (minst en gång [ej för kvinnorna], minst en gång och minst en gång ) samt det genomsnittliga rapporterade antalet intensivkonsumtionstillfällen (12 månader). Eftersom mätning med den nyare definitionen enbart riktade sig till åldrarna 18–har även samtliga övriga undersökningar begränsats till samma åldersintervall.