sou · GTB366 · 2006-01-01 00:00:00 — svenska jämställdhetsmålen.4 Måttet på ett aktivt medborgarskap är om och på vilket sätt människor deltar i alla aspekter av det sociala, politiska och ekonomiska livet, vilka möjligheter och vilka risker de stöter på när de försöker göra detta och i vilken utsträckning de därför känner att de hör hemma i och har något att säga till om i det samhälle de lever i. skriver: En väl fungerande demokrati utmärks av ett effektivt och jämlikt deltagande. Med vår demokratiuppfattning innebär det ett samhälle med aktiva och ansvarstagande medborgare med lika möjligheter att påverka sin vardag såväl som samhällsutvecklingen i stort. Alla samhällsgrupper ska vara delaktiga i politiken. Den ska inte utformas av några få grupper, medan andra hamnar utanför.5 urskiljer tre kvaliteter i det aktiva med- borgarskapet; deltagande, inflytande och delaktighet. Dessa kan inte skiljas från varandra. Om medborgarna inte känner att deras delaktighet infriar deras förväntningar på inflytande och reell påverkan kommer medborgarna att bli passiva. Om medborgarna uppfattar att dolda maktstrukturer och fördomar hindrar dem från att delta kommer medborgarnas känsla av delaktighet och tilltro att urholkas. 6 Strävandena mot jämställdhet är en del av strävandena mot ett jämlikt medborgarskap. Det jämlika medborgarskapet innebär inte bara att alla har formell rätt att delta utan även att alla, så långt som möjligt, har reellt lika möjligheter. För att uttrycka det i ett människorättsperspektiv; grunden i ett aktivt medborgar- skap är inte enbart lika tillgång till de politiska fri- och rättighe- terna utan i lika hög grad till de sociala, ekonomiska och kulturella rättigheterna. Det innebär att alla de sex jämställdhetspolitiska delmålen i pro- positionen Delad makt, delat ansvar talar om rätten till ett aktivt medborgarskap. 7 Samma rätt till god utbildning för alla oavsett kön – men även lika möjlighet att påverka den utbildning och den fakta- kunskap som erbjuds. Lika rätt till försörjning och ekonomisk självständighet för kvinnor och män. Lika rätt och möjlighet för kvinnor och män till utbildning och fritid och rätt till kroppslig integritet och frihet från våld. Förutsättningarna för ett demokra- tiskt medborgarskap är ett stort forskningsområde inom genus- forskningen.8 4SOU 2000:1, SOU 1975:58 och prop. 8Se t.ex. (1997), (2001), (1988) Men även andra frågor inom jämställdhetspolitiken kan kopplas till kvinnors möjligheter till aktivt medborgarskap. Hit hör bland annat frågan om sexualiseringen av det offentliga rummet som lyftes som ett av fokusområdena i regeringens handlingsplan för jämställdhet för åren 2002 till 2006.9 Regeringen kopplar detta fokusområde framförallt till våld mot kvinnor. Men detta område kan också lyftas i ett demokratiskt perspektiv. Enligt den demokra- tiska människosynen och kulturen är individen ett kompetent och ansvarstagande subjekt och ska bemötas som ett sådant. I dagens reklam och massmedia framställs kvinnor i hög grad som objekt för männens blick och lust. Kvinnors eget främsta intresse framställs som att nå framgång just som objekt. Hur detta påverkar kvinnors engagemang och tilltro till sig själva som politiska subjekt är i stort outforskat. Juristen vid har skrivit mycket kring kopplingen mellan de demokratiska vär- dena (som jämlikhet och jämställdhet) och sexualisering och por- nografi. Hon påpekar det märkliga i att yttrandefriheten varit möj- lig att inskränka i en mängd fall, men när man vill diskutera sexuali- sering av det offentliga rummet, könsdiskriminerande reklam och pornografi så tornar yttrandefriheten upp sig som ett oöverstigligt hinder som framstår som i det närmaste omöjligt att inskränka.10 Enligt SCB:s regelbundna ULF-undersökningar och rapporten Politiska resurser och aktiviteter 1992–2001 har medlemskapet i poli- tiska partier minskat. Även medlemskapet i såväl fackliga som andra ideella organisationer har minskat något. Andelen medlem- mar i facket är högre bland kvinnor än bland män. Andra former av deltagande har ökat – framförallt enstaka aktiviteter som att skriva insändare till tidningar, ta direktkontakt med politiker och tjänste- män och att skriva under namninsamlingar. ULF-undersökning- arna visar generellt att kvinnor deltar i lägre utsträckning än män men att det politiska deltagandet blir alltmer jämställt. Det finns dock undantag. I gruppen utlandsfödda är andelen politiskt inaktiva betydligt högre bland kvinnor än bland män.11 Valdeltagande har minskat . Män och kvinnor deltar i lika hög utsträckning i allmänna val. Bland förstagångs- väljarna deltar kvinnor i högre grad än män.12 10Svensson och Kouvo (2000) 11SCB (2003) 12SCB, På tal om kvinnor och män (2004) Regeringen drar i sin skrivelse om demokratipolitik slutsatsen att det finns ett stort intresse för att påverka samhället och politiken. Bland de deltagandeformer som medborgarna själva tar initiativ till ökar deltagandet, framförallt i sådana aktiviteter som enskilda indi- vider relativt lätt kan utföra på egen hand.13 gjorde en befolkningsundersökning 1997. Den pekar i riktning mot ökad jämlikhet mellan könen vad gäller demokratiskt deltagande. På flera områden deltar kvinnor i högre grad än män, t.ex. gäller det olika brukarinitiativ (som kooperativ barnomsorg) och deltagande i manifestationer. Även den ökning av frivilligt arbete som utred- ningen fann beror i första hand på att kvinnor ökat sitt delta- gande.14 Ett demokratiskt samhälle kännetecknas således av ett brett och jämlikt deltagande på alla områden. Deltagandet ska också ge medborgarna ett reellt inflytande. Hur den översta makteliten i samhället ser ut kan i detta perspektiv tyckas vara ett lyxproblem. Men elitens sammansättning är ett mått på samhällets öppenhet och rörlighet. Om stora grupper i praktiken är uteslutna på förhand så är det ett demokratiskt problem. Figur 3.1 Andel kvinnor på ledande poster inom olika samhällsområden i procent Källa: SOU 1990:44 samt enkätundersökningen Ledarskap i förändring (2001). Figuren ovan visar resultaten av den senaste elitundersökningen som är gjord i . genomfördes enkätundersökningen Ledarskap i förändring av forskningsprojektet och den sociala reproduktionen av eliter i ett komparativt perspektiv vid . Sifforna kommer från maktutred- ningens elitundersökning.15 Elitstudien syftade till att undersöka kvinnors och mäns placering i de olika svenska makt- eliterna och med betoning på nutid. En huvudpoäng har varit att jämföra de olika områdena med avseende på rekrytering, karriärmöjligheter, sammanhållning och samstämmighet. Enkäten skickades till innehavare av formella toppchefspositioner och vissa nyckelposter på alla samhällsområden. Den var utformad så att resultaten kan jämföras med de tidigare elitundersökningarna gjorda av och . Som synes i diagrammet har andelen kvinnor på maktpositioner ökat . låg genomsnittet på av toppositionerna, 2001 hade denna andel ökat till . Skill- naderna är stora mellan olika samhällsområden. Högst andel kvin- nor finns inom politiken och lägst inom näringslivet. De olika områdena styrs av olika logiker och påverkas i varierande grad av sådant som opinioner och regleringar. Det finns dock inga vatten- täta skott mellan fälten, utan de påverkar varandra i olika riktning och utsträckning. Så har till exempel den politiska sfären ökat kvin- norepresentationen inom flera andra (t.ex. vetenskap, kultur och medier) genom utnämningar till styrelser och andra organ. Näringslivets mansdominans har å andra sidan haft inflytande i mediesfären eftersom många toppositioner där snarare utgörs av ekonomiskt inriktade mediedirektörer som representerar ägaren, än av publicister med journalistisk inriktning.16 utgör kvin- norna drygt en fjärdedel av toppcheferna inom media. Samman- taget utgjorde männen av alla verkställande direktörer i medieföretagen och ca två tredjedelar av de redaktionella topptjäns- terna.17 Sammanfattningsvis har andelen kvinnor på toppositioner ökat starkt inom flera samhällsområden men fortfarande råder en stor manlig majoritet bland makthavarna i . Den kvinnliga mino- riteten ligger numera på mellan (med undantag för näringslivet) vilket gör dessa kvinnor mindre isolerade och ökar chansen för att de ska ses som individer och inte som represen- tanter för sitt kön – symboler eller gisslan.18 Som på alla områden och nivåer i samhället samvarierar olika maktordningar när det gäller tillgång till och utestängning från den högsta makteliten. släppte Integrationspolitiska maktutredningens forskningsprogram en rapport som bygger på elitstudiens material.19 Resultatet visar som väntat att en mycket liten del av den svenska makteliten är född utomlands. Totalt inne- har dessa personer av toppositionerna trots att de utgör av befolkningen. Av de utlandsfödda i eliten var födda i något annat nordiskt land. Rapporten visar att det finns tre huvudsakliga strategier, medvetna eller omedvetna, för utlandsfödda i karriären. 1) Man kan 16Sundin (1996) 17Djerf-Pierre i Kvinnovetenskaplig tidskrift (2003) 18Kanter (1997) & Dahlerup (1988) hitta ett särspår till makten – strategin bygger på särorganisering och innebär att identitet och bakgrund används som maktbas. 2) Man kan bli en representant för eller expert på den grupp man kommer ifrån. 3) Man kan försöka göra karriär på samma villkor som infödda (eller de som tillhör ).20 Dessa strategier påminner onekligen om kvinnors väg in i samhällets maktinstitu- tioner. Ett av kapitlen i rapporten, skrivet av och , diskuterar också möjliga paralleller och olikheter mellan arbetet för ökad jämställdhet och arbetet för ökad jämlikhet mellan personer med och utan utländsk bakgrund.21 kom boken , kvinnor och karriärer.22 Där presente- ras resultaten från den specialstudie gjort av eli- ten i näringslivet inom ramen för elitstudien. Den visar att närings- livets toppar på många sätt avviker från andra delar av befolkningen i sina värderingar och i sin bakgrund. Vi återkommer till detta i avsnittet om näringslivet nedan. Resultatet från elitstudien kommer att presenteras i sin helhet . 3.3Närvarons politik och representation23 I offentliga dokument har målet om makt och inflytande främst handlat om fördelningen av kvinnor och män i politiska försam- ingar samt i indirekt valda organ på statlig nivå. har även könsfördelningen i näringslivets ledande skikt fokuserats. Diskussionen om representation har varit intensiv . Vi kommer inte här att referera de olika ståndpunkterna.24 Kort- fattat kan diskussionen sägas handla om åsiktsrepresentation kontra social representation samt om sambanden dem emellan. Man kan se frågan om representation ur två perspektiv; antingen fokuseras parlamentet (eller andra beslutsfattande organ) och bris- ten på representativitet hos de folkvalda (eller utvalda), eller så fokuseras samhället och de maktordningar som sätter spår i form av vissa gruppers frånvaro i beslutsfattandet.25 Jämställdhetspoliti- ken får ibland kritik för att man ägnar sig åt att räkna huvuden, dvs. i för hög grad fokuserar på den fysiska representationen. 20Göransson i DS 2005:12 Utländsk bakgrund – tillgång eller hinder på vägen till makt? 21Niklasson & Wängnerud i Ds 2005:12 Kvinnorepresentation: en förebild med förhinder 22Göransson (2004) 23Teorin om närvarons politik har utvecklats av (1998, 2000) 24För en sammanfattning se bl.a. Wängnerud (1998) samt Wängnerud & i Ds 2005:12 25Kymlicka enligt Ds 2005:12 är å ena sidan viktigt att representationen inte får skymma andra, mer kvalitativa, aspekter på maktutövning. Å andra sidan är repre- sentation, enligt det andra perspektivet ovan, ett mått på jämställd- heten i samhället. Det är också, som redan nämnts, ett enkelt och effektivt politiskt redskap. Som och påpekat talar man aldrig om representation av män. Endast utanförstående grupper kan representeras. Detta är ett tydligt tecken på att det politiska systemet är mäns, att manligheten är norm.26 Den norska statsvetaren menar att tre typer av argument är vanligt förekommande när man talar för vikten av ökad kvinnorepresentation.27 Det första argumentet handlar om rättvisa och demokrati – kvinnor utgör drygt hälften av befolk- ningen och bör vara representerade med , om inte innebär det att olika mekanismer hindrar dem från detta. Det andra handlar om kvinnor som en resurs – eftersom kvinnor och män har olika erfarenheter så behövs bägge könen för att samhället ska fungera så bra som möjligt. Det tredje argumentet handlar om olika intressen, dvs. kvinnor och män har, beroende på samhällets könsuppdelning, olika intressen och visioner och dessa bör företrädas på lika villkor. Är då ökad kvinnorepresentation en garanti för att kvinnors erfarenheter och värderingar får större genomslag? Kommer kvinn- liga politiker att driva igenom kvinnors intressen – och vilka är egentligen dessa intressen? Hur förhåller sig kvinnors gemen- samma intressen till åsiktsskillnader på höger–vänster-skalan? Det finns mycket forskning kring frågan om kvinnor som grupp kan sägas ha gemensamma intressen. Några exempel på empirisk forskning visar till exempel att i de senaste folkomröstningarna, den om kärnkraften och den om EMU, skilde sig mäns och kvinnors röster avsevärt från varandra.28 Undersökningar visar också att kvinnliga politiker driver kvinnors frågor, t.ex. att ju fler kvinnliga politiker det finns i kommuner desto större insatser gör kommunerna för misshandlade kvinnor.29 Forskning på riksdagsnivå gör gällande att bl.a. omsorgsfrågor och jämställdhetsfrågor har lyfts av kvinnor i högre grad än av män. Dessa frågor har gynnats och politiserats av den höga kvinno- 26Eduards & (1993) 27Hernes (1987) 28Oscarsson & (2004), (1984) 29Höjer & (1993) representationen.30 Även undersökningar om väljarbeteende i ordinarie val visar på en ökande skillnad mellan mäns och kvinnors partipreferenser. och i valforskningsprogrammet vid har visat att framförallt bland yngre människor, 18–, finns en tydlig köns- skillnad i röstningsbeteendet. Unga kvinnor röstar i dubbelt så hög utsträckning på än unga män och är dubbelt så starka bland unga män som bland unga kvinnor.31 Om forskningen visar att kvinnor och män i dagens fak- tiskt skiljer sig åt i åsikter och intressen och att kvinnor i politiska församlingar driver kvinnors intressen så torde detta också inne- bära att män i politiska församlingar driver mäns intressen. Detta är dock sällan uppmärksammat. Som skriver har män agerat som om de företräder ett allmänintresse och uppfattat kvinnors lojalitet mot andra kvinnor som förfelad eller fientlig. Feminismen har försvårat för män att behålla dessa anspråk på all- mänmänsklighet och gjort även manlighet till ett kön.32 Fortfa- rande anses dock män vara könlösa i större utsträckning än kvinnor och därmed inte lika präglade av normer och intressen. Utredningen om ökad kvinnorepresentation i statliga styrelser och kommittéer som tillsattes 1985 satte fokus på kvinnors repre- sentation i nominerande politiska församlingar och inom fackföre- ningsrörelsen.33 Metoderna för att öka kvinnorepresentationen på statlig nivå som föreslogs i betänkandet Varannan damernas var att sätta upp konkreta mål för könsfördelningen, att hota med kvote- ringslagstiftning, att skärpa nomineringsförfarandet, tillsätta medel för projektverksamhet samt framför allt att räkna och redovisa . Åtgärderna har varit framgångsrika. Kvinnorepresentatio- nen på statlig-, kommunal- och landstingsnivå har stadigt ökat. En slutsats man kan dra av de senaste årens arbete är att i de institu- tioner där könsfördelningen granskas uppnås en jämnare könsför- delning än i de institutioner där könsfördelningen inte granskas och där det inte finns uppsatta mål. Detta visar betydelsen av syn- lighet, av att sätta upp mål och av att regelbundet genomföra upp- följningar.34 Att ställa folk vid skampålen verkar vara ett effektivt vapen i kampen för en jämn könsfördelning. Genom att öppet redovisa 30Wängnerud (1998) samt Wängnerud (2005) 31Oscarsson & (2004) 32Eduards (2002) könsfördelningen, följa upp överenskomna mål och på så sätt mar- kera en plats på dagordningen och fästa beslutsfattare vid sina åta- ganden åstadkoms en stark motivation för förändring. Enligt och utvärdering av insatserna som följde på Varannan damernas var dock hotet om kvoteringslagstiftning den avgörande faktorn.35 Kombinationen av blåslampa och projekt- medel skapade ett tryck utifrån och inifrån organisationerna som ledde till resultat. På liknande sätt fungerade Stödstrumpornas hot om att bilda ett politiskt parti i valrörelsen . Regeringen utgörs av 22 stadsråd, 11 kvinnor och 11 män.36 Stats- ministern är en man, har aldrig haft en kvinnlig statsminister. Efter valet är av riksdagsledamöterna kvinnor och män.37 Av ordförandena i utskott är kvinnor och män. På viceordförandeposten utgör kvinnorna däremot majoriteten, . Detta väcker frå- gan om det finns ett glastak inom riksdagspolitiken eller kommer kvinnorna att nå även ordförandeposterna i samma utsträck- ning som män?38 Det finns också, som många forskare har visat, en horisontell arbetsdelning mellan kvinnor och män inom politiken. Det innebär att kvinnor är bättre representerade inom utskott och nämnder som arbetar med områden som vård, omsorg, utbildning, kultur och fritid medan områden som ekonomi, teknik och trafik är starkt dominerade av män. Denna ordning kvarstår även om det finns tendenser till en jämnare könsfördelning. Frågan är om detta även innebär en hierarkisk arbetsdelning där kvinnor marginaliseras till områden med har låg status och makt? Att uppdelningen följer den traditionella uppfattningen om manligt respektive kvinnligt är helt klart. Dessutom stämmer den överens med arbetsfördelningen i hemmet och i yrkeslivet. kan man hävda att kvinnor är bäst representerade i de utskott och nämnder som tar störst ekonomiskt utrymme i statsbudgeten. Det är också de områden som berör medborgarna, främst kvinnor, direkt i stor utsträckning. 35Eduards & (1993) 36Regeringens hemsida (2005) 37SCB, På tal om kvinnor och män (2004) 38Riksdagens hemsida (2005) undersökning av visar att kvinnor i allt högre grad får sina önskemål om utskottsplats tillgodosedda.39 I en undersökning , refererad av , fick riksdagsledamöterna själva rangordna utskotten i statusordning. Högst status ansågs då finans-, konstitutions- och utrikesutskottet ha. Som synes i tabellen nedan tillhör inget av dessa utskott dem med hög kvinnorepresentation (inte heller särskilt låg med undan- tag från ). Antingen har de kvinnliga riks- dagsmännen andra urvalskriterier än status, vilket Wängneruds forskning tyder på, eller så blir kvinnor utestängda från de prestige- fyllda utskotten. respektive 2004 fördelade sig riksdagsle- damöterna mellan utskott enligt tabellen nedan.40 39Wängnerud (1998) 40SCB, På tal om kvinnor och män (2003, 2004) Tabell 3.1 Ledamöter i utskott och 2004. Könsfördelning i procent samt förändring i procentenheter Differens 2004–2001 Källa: SCB, På tal om kvinnor och män 2004 och 2002 Varannan damernas satte fokus på de instanser där staten har direkt inflytande över könsfördelningen.41 Det gällde främst tillsättningen av statliga kommittéer och styrelser. Konkreta mål och en tidsplan för genomförandet sattes upp.42 Målet om 50 procents kvinnorep- resentation i statliga lekmannastyrelser uppnåddes 2002, vad gäller regionala styrelser och myndighetsstyrelser. De centrala styrelserna bestod av kvinnor och män. På ord- förandeposten satt kvinnor och män.43 43SCB, På tal om kvinnor och män (2004) De statliga kommittéerna (offentliga utredningar) bestod av kvinnor och män. Tittar man när- mare på de olika posterna inom kommittéväsendet så varierar dock könsfördelningen enligt vad som verkar vara ett generellt mönster, ju högre upp i hierarkin, ju färre kvinnor. Källa: SCB, På tal om kvinnor och män (2004) Men staten har även direkt inflytande över andra anställningar och utnämningar av till exempel tjänstemän på , gene- raldirektörer, ambassadörer och landshövdingar. Av tabellen nedan kan man utläsa att staten inte har lyckats uppnå en jämn könsför- delning på vissa av dessa poster. Utnämningar av generaldirektörer, landshövdingar och ambassadörer ses ofta som belöningar för lång och trogen tjänst. Anledningen till att kvinnorna är färre på dessa poster än på chefstjänsterna i kan då antingen för- av att kvinnor inte i lika stor omfattning gjort lång politisk karriär eller av att kvinnor inte belönas i samma utsträckning som män. SOU 2005:66 Makt och inflytande Tabell 3.3 Statliga utnämningar . * Tre platser vakanta. Även generalkonsuler ingår i statistiken. Källa: PM från () & Statsrådsberedningen (2005) I kommunfullmäktige i kommuner utgör kvinnorna och männen , i respektive . Även här minskar andelen kvinnor ju högre upp man kommer i hierarkierna. Detta gäller så väl hierarkier på institutionsnivå (t.ex. kommunstyrelse, kommunfullmäktige, kom- mundelsnämnd) som på individnivå (t.ex. ordförande, vice ordfö- rande, ordinarie ledamot). Skillnaderna är dock mindre inom lands- tinget än inom kommunerna.44 På tjänstemannanivå är skillnaderna mellan golvet och toppen än högre. Kvinnorna utgör av de anställda i kommunerna men av kommuncheferna.45 Inom är av de anställda kvinnor. På högsta chefs- tjänst i de 18 landstingen och de två regionerna (och ) sitter dock 15 män och 5 kvinnor, det vill säga kvinnorna utgör av toppcheferna. Att könsför- delningen skiljer så markant mellan de olika skikten beror på att det handlar om helt olika yrkeskategorier. Kvinnor i kommunal- och landstingstjänst arbetar främst inom de olika verksamheterna som vård, skola och omsorg medan de högsta cheferna har en annan yrkesmässig bakgrund. På förvaltningschefsposterna är också andelen kvinnor högre; drygt en tredjedel. Detta är dock ingen förklaring till att topposterna i kommun- och landsting är så mansdominerade då det finns många kvinnor med även denna kom- petens.46 44Bäck & (2004) 45Kommunförbundet (2003) & Kommuner och Landsting (2005). 46Även på länsstyrelsenivå innehas de högsta tjänsterna framförallt av män. 19procent av länsråden är kvinnor. Länsråden tillsätts av regeringen. Könsfördelningen är alltså avsevärt mycket jämnare bland politi- ker än bland tjänstemän på kommunal- och landstingnivå. Denna situation överensstämmer med elitundersökningens resultat. Som visar i sin forskning gör näringslivets logik sig gällande på ledningsnivå även inom offentlig verksamhet. Hon menar också att en stor del av politiken formas i relation till förvaltningen där de politiska besluten förbereds och genomförs. Mötet mellan politik och förvaltning begränsas ofta till kommun- och landstingsledningarna där mansdominansen är fort- satt mycket hög.47 Politik på regional nivå Den regionala nivån får allt större tyngd inom politiken. Det finns en stark regional medvetenhet och en vilja att samverka kring främst tillväxtpolitiken i . I och med medlemskapet i EU har också stora ekonomiska summor från den europeiska jordbruks- och sammanhållningspolitiken tillförts de svenska regionerna. Argument för regionaliseringen har varit ett bättre och snabbare resursutnyttjande samt en bättre demokratisk förankring av det regionala utvecklingsarbetet. De bakomliggande faktorerna brukar beskrivas som globalisering av ekonomin och den hårdnande inter- nationella konkurrensen.48 På den regionala nivån är det politiska ansvaret och genomföran- det spritt på ett stort antal aktörer och den framtida organiseringen är under livlig diskussion. inleddes försök med tre regio- nala självstyrelseorgan, , och . utöka- des försöket till att även omfatta . förläng- des försöket i två av dessa (och ) medan det avbröts i de två övriga. fick kommuner och landsting möjlighet att bilda samverkansförbund som övertar vissa regionala utvecklingsuppgifter från länsstyrelserna.49 har man i nio län enats om att bilda samverkansorgan för att ta ett samlat grepp över den regionala utvecklingen. De befintliga samverkansorganen är Region , , i län, Region , , ,