sou · GTB3111d2 · 2006-01-01 00:00:00 — SOU 2005:111 Bilaga 3 général de la Confé- rence de La Haye de stater som var med- de la Conférence de lors de sa Dix- time of its eighteenth dess artonde session. cation, acceptance or Bilaga 3 SOU 2005:111 Affairs of the King- dom of the Nether- de la Convention. son entrée en vigueur has entered into force det att den har trätt i 61, paragraphe 1. Article 61, paragraph shall have effect only et les Etats contrac- tants qui n'auront pas States which have not son encontre dans les raised an objection to six mois après la ré- ception de la noti- receipt of the notifi- 63 (b). an objection may also göra en sådan invänd- be raised by States at ning även när de efter SOU 2005:111 Bilaga 3 rättas om varje sådan notified to the de- two or more terri- de la signature, de la tion, acceptance, app- l'acceptation, declare that the Con- l'adhésion, units or only to one en eller flera av dem or more of them and och får när som helst genom att avge en ny à l'une ou à plusieurs pourra à tout mo- notified to the de- ment les unités terri- Bilaga 3 SOU 2005:111 ges för vilka terri- Si un Etat ne fait If a State makes Om en stat inte pas de déclaration en vertu du présent arti- this Article, the Con- ring enligt denna arti- to all territorial units of that State. de cet Etat. senast vid ratificering, plus tard au moment l'acceptation, or accession, or at the eller då en förklaring i l'adhésion, ou au mo- 59 avges anmäla en av eller båda de reserva- tion faite en vertu de one or both of the l'une, 54(2), graphe 2, et 55. shall be permitted. cune autre réserve ne Varje stat får när at any time withdraw drawal shall be noti- notifié au dépositaire. fied to the deposi- om ett sådant åter- SOU 2005:111 Bilaga 3 skall upphöra att gälla effect on the first day sième mois du calen- of the third calendar drier après la noti- den efter det att den punkt har lämnats. entrera en vigueur le shall enter into force on the first day of the d'une période de trois efter utgången av tre månader efter det att cation, acceptance or par l'article 57. in Article 57. i artikel 57 har depo- enter into force: or approving it sub- d'une période de trois efter utgången av tre månader efter det att de son instrument de deposit of its instru- tation, d'approbation ou d'adhésion; Bilaga 3 SOU 2005:111 b) i förhållande till acceding, on the first varje anslutande stat, d'une période de trois efter utgången av tre tion du délai de six gången av den period mois prévu à l'article period of six months 58, paragraphe 3; avses i artikel 58.3, 58(3); mément à l'article 59, mity with Article 59, on the first day of the mois suivant l'expira- tion d'une période de som följer efter ut- gången av tre må- nader efter den un- dans cet article. to in that Article. i den artikeln. A State Party to celle-ci par une noti- ting addressed to the SOU 2005:111 Bilaga 3 får verkan den första the first day of the som följer efter ut- gången av tolv måna- ceived by the de- När en längre upp- longer period for the d'effet de la dénon- effect upon the ex- dra effet à l'expiration shall notify the States membres de la Con- som är medlemmar i rätt och de stater som Etats qui auront ad- dance with Article 58 l'article 58: of the following: nanden, ratifikationer, visées à l'article 57; avses i artikel 57, b) les adhésions et Bilaga 3 SOU 2005:111 som gjorts mot an- l'article 58; to in Article 58; slutningar som avses i c) la date à laquelle trera en vigueur con- tion enters into force referred to in Article 34(2), and Article 59; 34.2 och artikel 59, 2, et 59; e) les accords men- tionnés à l'article 39; referred to in Ar- visées aux articles 54, referred to in Article paragraphe 2, et 55 et 54(2), and Article 55 kel 54.2 och artikel 55 le retrait des réserves referred to in Ar- ticle 60(2); tions visées à l'ar- som avses i artikel 62. En foi de quoi, les av har undertecknade, autorisés, ont signé la Fait à La Haye, le français et en anglais, day of October 1996, SOU 2005:111 Bilaga 3 les deux textes faisant franska språken, vilka également foi, en un equally authentic, in a shall be deposited in Bas et dont une copie av vilken en bestyrkt membres de la Con- privé lors de la Dix- at the date of its Rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av ur Europeiska unionens officiella tidning (EUT) 23.12.2003, L 338, s.1 (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2201/2003 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 61 c och artikel 67.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av yttrande2, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande3, och av följande skäl: (1) Europeiska gemenskapen har satt som mål att upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, där den fria rörligheten för personer garanteras. I detta syfte skall gemenskapen bland annat besluta om sådana åtgärder rörande civilrättsligt samarbete som behövs för att den inre marknaden skall fungera väl. 1EGT C 202 E, 27.8.2002, s. 155. 2Yttrande avgivet (ännu ej offentliggjort i EUT). 3EGT C 61, , s. 76. (2)i uttalade sitt stöd för principen om ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden som en hörn- sten i arbetet med att skapa ett verkligt rättsligt område och angav umgängesrätt som en prioriterad fråga. (3)Rådets förordning (EG) nr 1347/2000 av innehåller bestämmelser om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar för makars gemensamma barn som meddelas i samband med äktenskapsmål. Innehållet i den förordningen var i stora drag hämtat från konventionen av med samma syfte5. (4)lade fram ett initiativ inför antagandet av rådets förordning om ömsesidig verkställighet av domar i mål om umgängesrätt när det gäller barn6. (5)För att säkerställa att alla barn behandlas lika omfattar denna förordning alla avgöranden om föräldraansvar, inklusive åtgärder för att skydda barnet, oberoende av eventuella anknytningar till ett äktenskapsmål. (6)Eftersom tillämpningen av bestämmelserna om föräldraansvar ofta blir aktuella i samband med äktenskapsmål, är det lämpligare att ha en enda rättsakt om äktenskapsskillnad och föräldraansvar. (7)Tillämpningsområdet för denna förordning omfattar civil- rättsliga frågor, oberoende av domstolstyp. (8)Med avseende på äktenskapsskillnad, hemskillnad eller annullering av äktenskap bör denna förordning endast tillämpas på äktenskapets upplösning och bör inte avse sådana frågor som orsakerna till äktenskapsskillnaden, förmögenhetsrättsliga konsekvenser av äktenskapet eller andra frågor som har samband med dessa. 4EGT L 160, 30.6.2000, s. 19. 5Vid antagandet av förordning (EG) nr 1347/2000 hade rådet tagit del av den förklarande rapport om konventionen som utarbetats av professor (EGT C 221, , s. 27). 6EGT C 234, , s. 7. (9)När det gäller barnets egendom bör denna förordning endast tillämpas på åtgärder för att skydda barnet, det vill säga i) att utse och tilldela uppgifter till en person eller ett organ med ansvar för att förvalta barnets egendom samt företräda och bistå barnet, och ii) åtgärder för förvaltning av, bevarande av eller förfogande över barnets egendom. I detta sammanhang bör förordningen exempelvis tillämpas i fall där föräldrarna tvistar om förvaltningen av barnets egendom. De åtgärder avseende barnets egendom som inte rör skydd av barnet bör även i fortsättningen regleras av rådets förordning (EG) nr 44/2001 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område7. (10)Denna förordning är inte avsedd att tillämpas på frågor som rör social trygghet, offentligrättsliga åtgärder av allmän karaktär för utbildning och hälsa eller beslut om asylrätt och invandring. Dessutom tillämpas den varken på frågor som rör fastställande av börd, vilket är en annan fråga än tilldelning av föräldraansvar, eller på andra frågor om någons rättsliga status. Den tillämpas inte heller på åtgärder som vidtas till följd av brottsliga gärningar som har begåtts av barn. (11)Frågor om underhållsskyldighet undantas från denna förordnings tillämpningsområde, eftersom de redan regleras av förordning (EG) nr 44/2001. Domstolar som har behörighet enligt den här förordningen är i allmänhet behöriga att döma i frågor om underhållsskyldighet med tillämpning av artikel 5.2 i förordning (EG) nr 44/2001. (12)De behörighetsregler som fastställs i denna förordning i fråga om föräldraansvar är utformade med hänsyn till barnets bästa, särskilt kriteriet om närhet. Det innebär att behörigheten i första hand skall ligga hos domstolarna i den medlemsstat där barnet har hemvist, med undantag av vissa fall då barnets vistelseort ändras eller efter en överenskommelse mellan de personer som har föräldraansvar. 7 EGT L 12, , s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1496/2002 (EGT L 225, 22.8.2002, s. 13). (13)Med hänsyn till barnets bästa medger denna förordning att den behöriga domstolen i undantagsfall och på vissa villkor överför målet till en domstol i en annan medlemsstat om denna är bättre lämpad att pröva målet. I detta fall bör dock den andra domstol där talan har väckts inte tillåtas överföra målet till en tredje domstol. (14)Verkningarna av denna förordning bör inte påverka tillämpningen av folkrätten när det gäller diplomatisk immunitet. Om den domstol som är behörig enligt denna förordning inte kan utöva sin behörighet på grund av att det föreligger diplomatisk immunitet enligt folkrätten, bör behörigheten i den medlemsstat där den berörda personen inte åtnjuter någon immunitet avgöras enligt lagen i den staten. (15)Rådets förordning (EG) nr 1348/2000 av om delgivning i medlemsstaterna av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur8 bör gälla för delgivning av handlingar i rättsliga förfaranden som inleds i enlighet med den här förordningen. (16)Den här förordningen bör inte hindra att domstolarna i en medlemsstat i brådskande fall vidtar interimistiska åtgärder, däribland säkerhetsåtgärder, som gäller personer eller egendom i den staten. (17)Vid olovligt bortförande eller kvarhållande av ett barn bör barnet återföras, och i det syftet bör Haagkonven- tionen av fortsätta att tillämpas, med de kompletteringar som följer av bestämmelserna i denna förordning, särskilt artikel 11. Domstolarna i den medlemsstat dit barnet olovligt har förts eller där det kvarhålls bör kunna motsätta sig ett återförande i särskilda fall, om det finns vägande skäl. En sådan dom bör dock kunna ersättas med en senare dom av domstolen i den medlemsstat där barnet hade hemvist före det olovliga bort- förandet eller kvarhållandet. Om den sistnämnda domen innebär att barnet skall återlämnas, bör återlämnandet verkställas utan att något särskilt förfarande för erkännande och verkställighet behöver anlitas i den medlemsstat där det bortförda barnet befinner sig. 8 EGT L 160, 30.6.2000, s. 37. (18)Vid en dom som innebär att barnet inte skall återlämnas, meddelad enligt artikel 13 , bör domstolen underrätta den behöriga domstolen eller central- myndigheten i den medlemsstat där barnet hade hemvist före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet. Den domstolen, om ingen talan ännu väckts där, eller centralmyndigheten bör underrätta parterna. Denna skyldighet bör inte hindra centralmyndigheten från att också underrätta berörda offentliga myndigheter enligt nationell rätt. (19)Att barnet hörs spelar en viktig roll för tillämpningen av denna förordning, utan att detta instrument syftar till att ändra nationella förfaranden på detta område. (20)När ett barn hörs i en annan medlemsstat kan detta ske enligt bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 1206/2001 av om samarbete mellan medlemsstaternas domstolar i fråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur9. (21)Erkännande och verkställighet av domar som har meddelats i en medlemsstat bör bygga på principen om ömsesidigt förtroende, och skälen för att vägra erkännande bör begränsas till ett minimum. (22)Officiella handlingar och överenskommelser mellan parter som är verkställbara i en medlemsstat bör likställas med domar vid tillämpning av bestämmelser om erkännande och verkställighet. (23)i ansåg i sina slutsatser (punkt 34) att avgöranden i familjerättsliga tvister borde erkännas automatiskt i hela unionen utan några mellanliggande förfaranden eller grunder för att vägra verkställighet. Därav följer att domar om umgängesrätt och domar om barnets återlämnande vilka har försetts med intyg i ursprungsmedlemsstaten i enlighet med bestämmelserna i denna förordning bör erkännas och vara verkställbara i alla andra medlemsstater utan att något annat förfarande behövs. Formerna för verkställande av sådana domar bör även i fortsättningen bestämmas av nationell lag. 9 EGT L 174, 27.6.2001, s. 1. (24)Det intyg som utfärdas för att underlätta verkställandet av domen bör inte kunna överklagas. Endast sakfel bör kunna för- anleda rättelser, dvs. om intyget inte korrekt avspeglar innehållet i domen. (25)Centralmyndigheterna bör samarbeta både generellt och i enskilda ärenden om föräldraansvar, bland annat för att främja att familjerättsliga tvister görs upp i godo. Därvid bör central- myndigheterna delta i det europeiska rättsliga nätverk som inrättades genom rådets beslut /470/EG av om inrättande av ett europeiskt rättsligt nätverk på privaträttens område10. (26)Kommissionen bör offentliggöra och uppdatera de förteckningar över domstolar och rättsmedel som medlemsstaterna översänder. (27)De åtgärder som behövs för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter11. (28)Förordning (EG) nr 1347/2000 ersätts med den här förordningen och upphävs följaktligen. (29)För att denna förordning skall fungera väl, är det viktigt att kommissionen undersöker hur den tillämpas och vid behov föreslår nödvändiga ändringar. (30)och har, i enlighet med artikel 3 i det protokoll om och ställning som är fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, meddelat sin önskan att delta i beslutet om och tillämpningen av denna förordning. (31)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om ställning, fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar 10EGT L 174, 27.6.2001, s. 25. 11EGT L 184, , s. 23. inte i antagandet av denna förordning, som därför inte är bindande för eller tillämplig i . (32)Eftersom målen för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går förordningen inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (33)Denna förordning står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Den syftar särskilt till att säkerställa respekt för barnets grundläggande rättigheter enligt artikel 24 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Denna förordning skall, oberoende av domstolstyp, tilllämpas på civilrättsliga frågor om a)äktenskapsskillnad, hemskillnad och annullering av äktenskap, b)tillerkännande, utövande, delegering, upphörande eller begränsande av föräldraansvar. 2.Frågorna enligt punkt 1 b kan bland annat röra a)vårdnad och umgänge, b)förmynderskap, godmanskap och motsvarande företeelser, c)förordnande av och uppgifter för en person eller ett organ som skall ansvara för barnets person eller egendom, företräda eller bistå barnet, d)placering av barnet i familjehem eller på en institution, e)åtgärder till skydd för barnet i samband med förvaltning av, bevarande av eller förfogande över dess egendom. 3.Denna förordning skall inte tillämpas på a)fastställande eller bestridande av börd, b)beslut om adoption, åtgärder som utgör förberedelser för adoption, ogiltigförklaring eller upphävande av adoption, c)barnets efternamn och förnamn, d)myndighetsförklaring, e)underhållsskyldighet, f)truster och arv, g)åtgärder som vidtas till följd av brottsliga gärningar som har begåtts av barn. I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges: 1.domstol: samtliga myndigheter i medlemsstaterna som är behöriga i frågor som omfattas av förordningens tillämpnings- område enligt artikel 1. 2.domare: domare eller en tjänsteman med befogenheter som motsvarar en domares i frågor som omfattas av förordningens tillämpningsområde. 3.medlemsstat: alla medlemsstater utom . 4.dom: varje avgörande rörande äktenskapsskillnad, hemskillnad eller annullering av äktenskap som har meddelats av en domstol i en medlemsstat, liksom varje avgörande i frågor som rör föräldra- ansvar som har meddelats av en sådan domstol, oavsett avgörandets benämning, såsom dom, förordnande eller beslut. 5.ursprungsmedlemsstat: den medlemsstat där den dom som skall verkställas meddelades. 6.verkställande medlemsstat: den medlemsstat där verkställighet begärs. 7.föräldraansvar: alla rättigheter och skyldigheter som en fysisk eller juridisk person har tillerkänts genom en dom, på grund av lag eller genom en överenskommelse med rättslig verkan, med avseende på ett barn eller dess egendom. Föräldraansvar omfattar bland annat vårdnad och umgänge. 8.person med föräldraansvar: varje person som har föräldraansvar för ett barn. 9.vårdnad: de rättigheter och skyldigheter som hänför sig till omvårdnaden om barnets person, särskilt rätten att bestämma var barnet skall bo. 10.umgänge: bland annat rätten att för en begränsad tid ta barnet till en annan plats än den där barnet har hemvist. 11.olovligt bortförande eller kvarhållande av barn: ett bortförande eller ett kvarhållande av ett barn a)som strider mot den vårdnad som har anförtrotts en person genom dom, på grund av lag eller genom en överenskommelse med rättslig verkan enligt lagen i den medlemsstat där barnet hade hemvist före bortförandet eller kvarhållandet, b) under förutsättning att denna vårdnad verkligen utövades, antingen gemensamt eller för sig, då barnet fördes bort eller hölls kvar eller skulle ha utövats om inte bort- förandet eller kvarhållandet hade ägt rum. Vårdnaden skall anses utövas gemensamt när en av personerna med föräldraansvar, enligt en dom eller på grund av lag, inte får besluta var barnet skall bo utan medgivande från en annan person med föräldra- ansvar. Äktenskapsskillnad, hemskillnad och annullering av äktenskap Behörighet att ta upp frågor om äktenskapsskillnad, hemskillnad och annullering av äktenskap skall tillkomma domstolarna i den medlemsstat a)inom vars territorium makarna har hemvist, eller makarna senast hade hemvist om en av dem är bosatt där, eller svaranden har hemvist, eller om ansökan är gemensam, någon av makarna har hemvist, eller sökanden har hemvist om sökanden har varit bosatt där innan ansökan gjordes, eller sökanden har hemvist om sökanden har varit bosatt där innan ansökan gjordes och sökanden antingen är medborgare i den berörda medlemsstaten SOU 2005:111 Bilaga 4 eller, när det gäller och , har domicil där, b) i vilken båda makarna är medborgare eller, när det gäller och , båda makarna har domicil. Vid tillämpningen av denna förordning skall termen domicil ges samma innebörd som den har enligt rättsordningarna i och . Den domstol vid vilken ett mål pågår på grundval av artikel 3 skall även ha behörighet att ta upp ett genkäromål, i den mån som det omfattas av denna förordnings tillämpningsområde. Omvandlande av hemskillnad till äktenskapsskillnad Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3 skall den domstol i en medlemsstat som har meddelat en dom om hemskillnad även vara behörig att omvandla denna dom till en dom om äktenskapsskillnad, om den medlemsstatens lag medger det. Exklusiv behörighet enligt artiklarna 3, 4 och 5 Talan mot en make som a)har hemvist inom en medlemsstats territorium, eller b)är medborgare i en medlemsstat, eller, när det gäller och , har domicil inom en av de senare medlemsstaternas territorium, får väckas vid en annan medlemsstats domstolar endast i enlighet med artiklarna 3, 4 och 5. Behörighet i övriga fall 1.Om ingen medlemsstats domstol är behörig enligt artiklarna 3, 4 och 5 skall behörigheten i varje medlemsstat bestämmas enligt den statens lag. 2.Mot en svarande som inte har hemvist inom en medlemsstats territorium och som varken är medborgare i medlemsstaten, eller, när det gäller och , har domicil inom någon av dessa medlemsstaters territorium, får varje medlemsstats medborgare som har hemvist inom en annan medlemsstats territorium, liksom medborgarna i den staten, åberopa de behörighetsregler som gäller där. 1.Domstolarna i en medlemsstat skall vara behöriga i mål om föräldraansvar för ett barn som har hemvist i den medlemsstaten då talan väcks. 2.Punkt 1 skall tillämpas med förbehåll för artiklarna 9, 10 och 12. Fortsatt behörighet där barnet tidigare hade hemvist När ett barn lagligen flyttar från en medlemsstat till en annan och förvärvar nytt hemvist där skall, med avvikelse från artikel 8, domstolarna i den medlemsstat där barnet tidigare hade hemvist av efter flyttningen vara fortsatt behöriga att ta upp en fråga om ändring av en dom om umgänge som meddelats i den medlemsstaten innan barnet flyttade, om den som har rätt till umgänge enligt denna dom om umgänge fortfarande har hemvist i den medlemsstat där barnet tidigare hade hemvist. Punkt 1 skall inte tillämpas om den person med rätt till umgänge som avses i punkt 1 har godtagit att domstolarna i den medlemsstat där barnet har sitt nya hemvist är behöriga och detta har skett genom att han eller hon har deltagit i förfaranden vid dessa domstolar utan att bestrida deras behörighet. Domstols behörighet vid fall av bortförande av barn Vid fall av olovligt bortförande eller kvarhållande av ett barn skall domstolarna i den medlemsstat där barnet hade hemvist före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet behålla sin behörighet tills barnet har fått hemvist i en annan medlemsstat, och a) varje person, institution eller annat organ som har vårdnad om barnet har godtagit bortförandet eller kvarhållandet, b) barnet har varit bosatt i denna andra medlemsstat efter det att den person, den institution eller det organ av annat slag som har vårdnad om barnet har fått eller borde ha fått kännedom om var barnet befinner sig och barnet har funnit sig till rätta i sin nya miljö och något av följande villkor uppfylls: i)Ingen begäran om återlämnande har lämnats in till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat dit barnet har bortförts eller där barnet kvarhålls efter det att den som har vårdnad om barnet har fått eller borde ha fått kännedom om var barnet befinner sig. ii)En begäran om återlämnande som lämnats in av den som har vårdnad om barnet har återkallats, och ingen ny begäran har lämnats in inom den tidsfrist som avses i led i. iii)Ett ärende vid domstolen i den medlemsstat där barnet hade hemvist före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet har avslutats i enlighet med artikel 11.7. iv) En dom i vårdnadsfrågan som inte medför att barnet skall återlämnas har meddelats av domstol i den medlemsstat där barnet hade hemvist före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet.