sou · GTB380 · 2006-01-01 00:00:00 — Vare sig eller har ställt sig avvisande till införandet av avgifter, som betalas av exploatören. har dock poängterat vikten av att avgifterna innebär nytta för exploatörerna genom att verksamheten vid länsstyrelserna resursförstärks och den uppdragsarkeologiska processen förbättras och effektiviseras. har angett att införande av ett avgiftssystem skulle innebära att exploatörerna kan ställa större krav på systemet än vad de tycker att de kan göra . Vi kan inte se att det finns några principiella hinder mot att införa ett system med ansökningsavgifter som betalas av exploatörerna inom uppdragsarkeologin. För att lämna ett förslag som närmare behandlar ett avgiftssystem krävs dock en betydligt bredare och mer ingående analys än vad som varit möjlig att fullgöra inom ramen för vårt uppdrag. Vi föreslår därför att regeringen tar initiativ till att frågan om avgiftsfinansiering av länsstyrelsernas verksamhet inom området utreds ytterligare, genom exempelvis ett uppdrag till i samråd med bl.a. länsstyrelserna, RAÄ samt andra berörda myndigheter och parter. Införandet av ett avgiftssystem kan innebära ökade kostnader för exploatörerna. Eftersom frågan om en avgiftsfinansiering och utformningen av ett avgiftssystem bör utredas ytterligare är det inte möjligt att här närmare beräkna denna kostnadsökning. Våra förslag bör dock leda till att den uppdragsarkeologiska verksamheten och länsstyrelsernas verksamhet på området rationaliseras och blir mer kostnadseffektiv. Det är därför rimligt att anta att kostnadsökningarna i mindre och medelstora ärenden och/eller ärenden av okomplicerad natur endast kommer att bli marginella. I de riktigt stora och komplicerade ärendena kan det dock antas att exploatörernas kostnadsökning kan bli någon eller några procent beroende på omfattning och typ av fornlämningar i 2 , ESV 2003:29. det aktuella området. De riktigt stora uppdragsarkeologiska undersökningarna föranleds nästan undantagslöst av exploateringar utförda av staten genom och . Således är det främst staten som exploatör som kommer att drabbas av de ökade kostnader som ett avgiftssystem innebär. Vår bedömning är att de ökade kostnader som ett avgiftssystem skulle innebära för statliga men även kommunala exploatörer kan tillgodoses inom befintliga ekonomiska ramar. Det kan också antas att en förbättrad insats från länsstyrelsernas sida under en undersökning medverkar till en ökad effektivisering och därmed även lägre kostnader för exploatören. 12.1.2Ett utökat syfte för uppdragsarkeologin Vår bedömning är att den uppdragsarkeologiska verksamhetens syfte har utökats och att detta i sin tur medför att viss förmedling skall omfattas av en arkeologisk undersökning. Detta påverkar i sin tur kostnadsansvaret och innebär att exploatörernas kostnads- ansvar utökas till att omfatta även viss förmedling, se redogörelsen i kap. 7.1.3. Som vi redovisat i nämnda kapitel bedömer vi att förslaget, förutom i enstaka undantagsfall, enbart kommer att innebära marginella kostnadsökningar för exploatörerna. De åtgärder vi i övrigt föreslår i betänkandet syftar bl.a. till en bättre kostnadskontroll samt till en rationalisering av den uppdrags- arkeologiska undersökningsverksamheten. Även i de enstaka fall där det kan vara motiverat med mer omfattande förmedlings- åtgärder torde det således endast bli fråga om begränsade kostnadsökningar för exploatörerna. Vi bedömer att ökningarna kan täckas inom exploatörernas befintliga ekonomiska ramar. 12.1.3Bolagisering av UV:s verksamhet Vi föreslår att UV:s verksamhet skall brytas ut ur RAÄ och drivas vidare i ett nybildat helstatligt aktiebolag. De ekonomiska konsekvenserna av förslaget kan främst hänföras till avskiljandet av verksamheten från RAÄ samt till bolagsbildningen. UV har en årlig omsättning om . har avdelningen haft omkring 150 personer tills- vidareanställda. Därutöver har avdelningen personal med olika slags Dessa varierar kraftigt i antal och har legat mellan 40–110 personer. Vår bedömning är att verksamheten i det framtida arkeologiska undersökningsbolaget i vart fall inledningsvis skall ha en omfattning i princip motsvarande UV:s. UV köper tjänster avseende IT-samordning, ekonomi- och personalhandläggning m.m. inom RAÄ. Det innebär att ett antal personer anställda vid myndigheten arbetar hela eller del av sin arbetstid med uppgifter hänförliga till UV:s verksamhet. Det är inte sannolikt eller lämpligt att det framtida statliga undersöknings- bolaget kommer att köpa tjänster från RAÄ. De nämnda arbetsuppgifterna kommer därmed att försvinna som myndigheten kommer att ha kvar arbetsgivaransvaret och därmed kostnader för de personer som är sysselsatta helt eller delvis med uppgifter hänförliga till UV. Vår bedömning är att detta förhållande kan beaktas av RAÄ genom god framförhållning om det skulle leda till övertalighet bland RAÄ:s personal. Vid en övergång av verksamhet enligt 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd kan den arbetstagare som väljer att inte följa med över till bolaget välja mellan att lämna sin anställning, dvs. säga upp sig, eller att stanna kvar hos, i detta fall, RAÄ. Om personal vid UV väljer att stanna kvar hos RAÄ kan den situationen uppstå att det blir en övertalighet. De uppsägningar, som därvid kan bli aktuella innebär kostnader för RAÄ. Kostnadernas storlek är bl.a. beroende på åldern för den personal som sägs upp. Det är inte möjligt att närmare ange i vilken utsträckning UV:s personal skulle välja fortsatt anställning hos RAÄ framför en övergång till det nybildade bolaget eller om detta i sin tur kommer att leda till uppsägningar hos RAÄ. En grov uppskattning från vår sida är dock att ett begränsat antal personer hos UV skulle välja att kvarstå i anställning hos RAÄ efter en bolagisering av undersök- ningsverksamheten. De kostnader som skulle kunna uppstå till följd av att uppsägningar blir aktuella på grund av våra förslag torde därför bli begränsade. Det är inte möjligt att med någon större säkerhet beräkna dessa kostnader. Även själva bildandet av det statliga undersökningsbolaget innebär kostnader för staten, bl. a. genom att ett aktiekapital skall tillföras. Bolagsbildningen är även förenad med andra initialkostnader. Dessa kan exempelvis avse kostnader för att införskaffa/bygga upp ett ekonomisystem, ta fram en affärsplan, bestämma kontorsstruktur och göra andra affärsmässiga analyser samt ta fram en logotype för bolaget. Bolaget kommer att överta den verksamhet som bedrivs av UV och har således redan från början en etablerad ställning på marknaden. Detta innebär sannolikt att vissa initialkostnader kan begränsas jämfört med vad som gäller för bolag som startar en helt ny verksamhet. När det framtida bolagets kapitalstruktur diskuteras måste beaktas att den arkeologiska uppdragsvolymen kan uppvisa mycket stora variationer från till ett annat. För att det statliga undersökningsbolaget långsiktigt skall kunna garantera att undersökningskapacitet finns i hela landet och krävs att bolaget från början har ett grundkapital, som gör att det kan hantera kraftiga variationer i uppdragsvolymen. Vi anser att UV:s tillgångar skall föras över till aktiebolaget. Det finns dock en stor osäkerhet kring vilka tillgångar UV kommer att ha när en bolagsbildning kan bli aktuell. Detta beror bl.a. på att uppdragsarkeologin över tiden uppvisar stora variationer i upp- dragsvolym. Det saknas vidare förutsättningar att beräkna kostnaderna för den föreslagna bolagsbildningen och för det kapitaltillskott som behövs vid denna. Det bör vara en uppgift för den organisationskommitté, som vi förutsätter att regeringen tillkallar, att närmare utreda konsekvenserna i kostnadshänseende samt föreslå lämplig finansiering. Vi bedömer att våra förslag inte kommer att ha betydelse för den kommunala självstyrelsen eller brottsligheten. Inte heller berörs jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. I fråga om konsekvenser för sysselsättning och offentlig service i olika delar i landet kan vårt förslag att UV:s verksamhet skall brytas ut ur RAÄ och bolagiseras komma att påverka syssel- sättningen. Som framgår av kap. 3.1.2 kommer förslaget att beröra ungefär 150 personer med tillsvidareanställning vid RAÄ, UV. Därtill kommer ett antal anställda vid myndighetsdel samt personer med olika typer av visstidsanställning vid RAÄ, UV. Det har inte varit möjlig att närmare bestämma antalet för dessa anställda bl.a. beroende på att antalet personer vid UV med tidsmässigt begränsade anställningar varierar kraftigt . En grov uppskattning är att antalet personer vid RAÄ:s myndighetsdel samt personer med tidsbegränsade anställningar, som berörs av förslaget är mellan 50–100. Som tidigare angetts är vår bedömning att verksamheten i det framtida arkeologiska undersökningsbolaget i vart fall inledningsvis skall ha en omfattning i princip motsvarande UV:s. Detta samt det förhållandet att fråga är om en övergång av verksamhet enligt 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd är omständigheter som talar för att bolagiseringen av undersöknings- verksamheten får begränsade personalkonsekvenser. Om och i vilken omfattning våra förslag i slutändan får konsekvenser för sysselsättningen är bl.a. beroende av de förslag som en framtida organisationskommitté kommer att lämna i fråga om aktiebolagets närmare organisation och lokalisering. Av betydelse är även de effekter den förestående omlokaliseringen av delar av RAÄ:s verksamhet till kommer att få för myndighetens personal- behov. Det har därför inte varit möjligt att inom ramen för vårt arbete närmare bedöma förslagens betydelse för sysselsättningen. Små företags arbetsförutsättningar och konkurrensförmåga i förhållande till större företag kan i någon mån komma att påverkas av våra förslag. Förslagen syftar till en ökad konkurrensutsättning av den uppdragsarkeologiska verksamheten och till ökad konkurrensneutralitet inom området. Vi bedömer att detta kommer att skapa bättre förutsättningar för etablering av och tillväxt hos små företag samt för fungerande konkurrens inom området. Detta kommer att bli till nytta för samhällsekonomin och för mottagarna av uppdragsarkeologins resultat. Förslag till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. 2 kap. 13 § Med begreppet dokumentera i första stycket avses samtliga delar av den sammanhängande process som en särskild undersökning utgör med undantag för fyndhantering och nykonservering. Fyndhantering och konservering omfattas istället av formuleringen ta till vara fornfynd i samma stycke. Vårt förslag innebär att en undersökning även omfattar viss förmedling. Det kan tyckas naturligt att begreppet dokumentera även avser denna del av undersökningen. I den praktiska tillämpningen av bestämmelsen anses emellertid förmedling inte omfattas av begreppet och länsstyrelserna anser sig sakna stöd för att i beslut om särskild undersökning ställa krav på förmedlingsinsatser. Det bör därför ske ett tydliggörande i 2 kap. 13 §. I första stycket görs därför ett tillägg som innebär att en särskild undersökning även får omfatta förmedling. Detta påverkar i sin tur kostnadsansvaret enligt 2 kap. 14 § för den som utför ett arbets- företag. En närmare redogörelse finns i kap. 7.1.3. Vi föreslår därutöver en redaktionell förändring av 2 kap. 13 § första stycket. Vissa frågor på det uppdragsarkeologiska En särskild utredare skall se över vissa frågor på det uppdrags- arkeologiska området. Utredaren skall göra en sammanfattande analys av verksamheten och tillämpningen av aktuella bestämmelser på området. Bland annat skall beaktas vilken kompetens som myndigheterna behöver inför beslut om arkeologiska undersök- ningar samt frågor om staten som beställare av uppdragsarkeologi och formerna för beställningarna. I uppdraget ingår även att analysera förutsättningarna för samarbete och utbyte med forskar- samhället samt hur uppdragsarkeologins resultatredovisning och kunskapsförmedling tas till vara. Vidare skall kartläggas hur de samlade kostnaderna för uppdragsarkeologiska undersökningar har utvecklats liksom hur exploatörernas utökade kostnadsansvar för fyndhantering och konservering har utfallit. Utredaren skall även analysera förutsättningarna för den verksamhet som bedrivs av för arkeologiska undersökningar (UV) och lämna förslag om framtida organisation. Utgångs- punkten är att UV skall skiljas från och att verksamheten även fortsättningsvis skall bedrivas i statlig regi. Utredaren skall dessutom överväga om ett system med auktorisation av arkeologer bör införas. Bestämmelser om skydd för fasta fornlämningar finns i första hand i 2 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., som trädde i kraft . ändrades vissa av dessa bestämmelser (prop. 1996/97:99). Ändringarna innebar bl.a. att det klargjordes att lagen (1992:1528) om offentlig upphandling inte är tillämplig inför beslut om arkeologiska undersökningar. har flera motioner till behandlat frågor som rör fasta fornlämningar. De har bl.a. gällt frågan om upp- handling av och kostnaderna för arkeologiska undersökningar. revisorer har i en rapport tagit upp vissa frågor på det uppdragsarkeologiska området, Arkeologi på uppdrag (Rapport 2002/03:3). I rapporten behandlas bl.a. organisationen av den uppdragsarkeologiska verksamheten och konkurrensvillkoren för den, länsstyrelsernas val av undersökare samt Riksantikvarie- ämbetets verksamhet på området. Efter remissbehandling av rapporten har revisorer överlämnat förslag till (2002/2003:RR 11 Arkeologi på uppdrag). Med anled- ning av rapporten föreslog kulturutskottet ett tillkännagivande enligt vilket en utredning bör göras om den uppdragsarkeologiska verksamheten (bet. 2003/04:KrU2). har beslutat i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2003/04:2). Enligt 2 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (KML) skall den som vill rubba, ändra eller ta bort en fast fornlämning ha tillstånd av . Tillstånd får lämnas bara om forn- lämningen medför hinder eller olägenhet som inte står i rimligt förhållande till dess betydelse. skall göra en avväg- ning mellan intresset av att bevara fornlämningen och intresset av att utföra ingreppet. Om beslutar att ingrepp får göras kan den ställa krav på att det sker en särskild undersökning för att dokumentera fornlämningen och ta till vara fornfynd eller att särskilda åtgärder vidtas för att bevara fornlämningen. Förutom särskild undersökning kan besluta om särskild utredning och arkeologisk förundersökning. Särskild utredning kan besluta om för att ta reda på om fasta fornlämningar berörs av en exploatering av ett större markområde. Arkeologisk förundersökning får beslutas för att få ett bättre underlag för beslut om huruvida en fornlämning skall få tas bort eller för att bedöma behovet av en särskild undersökning. Det är frågor som rör dessa tre former av arkeologiska undersökningar och tillhörande åtgärder som i det följande avses med begreppet uppdragsarkeologi. Enligt huvudregeln svarar exploatören, dvs. den som önskar utföra ett arbetsföretag som berör en fast fornlämning, för de kostnader som en arkeologisk undersökning innebär. omfattar exploatörernas kostnadsansvar även nykonservering och fyndhantering (prop. 1996/97:99). I samband med ett beslut om en arkeologisk undersökning skall besluta vem som skall utföra undersökningen. måste härvid ta ställning till omfattning av och ambitionsnivå för undersökningen och mot den bakgrunden formulera de krav som skall ställas på den undersökande institutionen. skall inför beslutet beakta att under- sökningen skall vara av vetenskapligt god kvalitet och genomföras till en kostnad som inte är högre än vad som är motiverat med hänsyn till omständigheterna. Av betydelse i sammanhanget är även möjligheten att ta vara på den kunskap och erfarenhet som utvinns genom undersökningen och att resultaten kan användas av myndigheter, forskningen och allmänheten. framgår som har nämnts av KML att lagen (1992:1528) om offentlig upphandling () inte är tillämplig inför beslut om vem som skall utföra en undersökning. Detta hindrar dock inte att ett förfarande liknande det som gäller enligt i vissa fall kan tillämpas inför ett sådant beslut (prop. 1996/97:99). Utöver handläggning av ärenden om bl.a. ingrepp i fasta fornlämningar och arkeologiska undersökningar skall läns- styrelserna utöva tillsyn över och följa uppdragsverksamheten i respektive län. När det gäller att bl.a. ta till vara och förmedla kunskap och erfarenhet från arkeologiska undersökningar spelar och de regionala museerna en viktig roll. () har överinseende över kultur- miljövården i landet och därmed ett övergripande ansvar för tillsyn över och uppföljning av den uppdragsarkeologiska verksamheten. meddelade RAÄ verkställighetsföreskrifter och allmänna råd för länsstyrelsernas tillämpning av bestämmelserna på det uppdragsarkeologiska området. I dessa behandlas bl.a. frågan om förfarandet inför val av undersökare. En stor del av de arkeologiska undersökningarna i landet genom- förs av RAÄ:s avdelning för arkeologiska undersökningar (UV). Förutom UV samt vissa länsmuseer och kommunala museer, finns det ytterligare ett antal institutioner och företag som utför undersökningar på det uppdragsarkeologiska området. Det är av grundläggande betydelse att arkeologiska undersökningar genomförs på ett sakkunnigt sätt och att redovisningen av undersökningarna håller en hög vetenskaplig kvalitet. Det är också angeläget att undersökningarna genomförs så kostnadseffektivt som möjligt. Av stor vikt är därför att det sker en kontinuerlig kvalitetssäkring och utveckling av verksamheten på det uppdrags- arkeologiska området. Därför krävs det att berörda myndigheter fortlöpande följer och utvärderar verksamheten och tillämpningen av gällande bestämmelser. Utredaren skall, med utgångspunkt i bl.a. den uppföljning som görs av RAÄ och länsstyrelserna, göra en sammanfattande analys av verksamheten på det uppdragsarkeologiska området och hur den bidrar till att de kulturpolitiska målen (prop. 1996/97:3) och målen för arbetet för kulturmiljön (prop. 1998/99:114) kan uppnås samt av tillämpningen av aktuella bestämmelser. I sammanhanget skall uppmärksammas RAÄ:s och länsstyrelsernas uppgifter på området. Vidare skall beaktas vilken kompetens som myndigheterna behöver inför bl.a. beslut om arkeologiska undersökningar samt frågor om staten som beställare av uppdragsarkeologi och formerna för beställningarna. I uppdraget skall även ingå att analysera förut- sättningarna för samarbete och utbyte med forskarsamhället samt hur uppdragsarkeologins resultatredovisning och kunskapsför- medling tas till vara. Utredaren skall också kartlägga hur de samlade kostnaderna för uppdragsarkeologiska undersökningar har utvecklats liksom hur exploatörernas utökade kostnadsansvar för fyndhantering och konservering har utfallit. Avdelningen för arkeologiska undersökningar (UV) Som har nämnts har RAÄ ett övergripande överinseende på det uppdragsarkeologiska området. I detta ligger bl.a. uppföljning, tillsyn och normgivning samt rådgivning och information. är RAÄ genom UV den största uppdrags- tagaren på området. Mot bakgrund av de gränsdragningsproblem mellan myndighetsutövning och uppdragsverksamhet samt de otydligheter i roll- och ansvarsfördelning, inte minst i förhållande till bl.a. andra aktörer, som detta innebär skall utredaren analysera förutsättningarna för den verksamhet som bedrivs av UV. Utredaren skall lämna förslag om den framtida organisationen av verksamheten. Utgångspunkten är att UV skall skiljas från RAÄ och att verksamheten även fortsättningsvis skall bedrivas i statlig regi. Någon ny myndighet skall dock inte inrättas. I sammanhanget skall beaktas de konsekvenser som de stora variationerna i uppdragsvolym innebär för den avgiftsfinansierade uppdrags- arkeologin samt konkurrenssituationen på området. skall inför varje beslut om vem som skall utföra en viss undersökning beakta att den som genomför undersökningen måste ha tillräcklig kompetens. Utredaren skall överväga om ett system med auktorisation av arkeologer kan bidra till ökad tydlighet i fråga om grundläggande krav på kompetens och till att skapa förutsättningar för att arkeologiska undersökningar genomförs med hög vetenskaplig kvalitet. Utredaren kan också överväga annan lämplig ordning för att säkerställa tillfredsställande kompetens, bl.a. inför beslut om arkeologiska undersökningar. Utredaren skall lämna de förslag som övervägandena ger upphov till. Utredaren skall redovisa ekonomiska konsekvenser av förslagen och lämna förslag till finansiering. Utredaren skall samråda med bl.a. RAÄ, , länsstyrelserna och andra berörda myndigheter, institutioner och aktörer. Samråd skall vidare ske med (Ju 2000:06). Utredaren skall redovisa uppdraget . (Ku 2004:03) Förlängd tid för uppdraget Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade chefen för en särskild utredare med uppdrag att se över vissa frågor på det uppdragsarkeologiska området (dir. 2004:22). Utredaren skulle enligt direktiven redovisa uppdraget . Utredningstiden förlängs, vilket innebär att utredaren skall redovisa sitt uppdrag . (Utbildnings- och ) 1.Radio och TV i allmänhetens tjänst. Riktlinjer för en ny tillståndsperiod. 2.Radio och TV i allmänhetens tjänst. Finansiering och skatter. 3.Sveriges tillträde till Unidroit- konvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål. 4.Liberalisering, regler och marknader. 5.Postmarknad i förändring. En granskning av rymningarna från Kumla, , och 2004. 7.Försvarsfastigheter – information till och effektiv lokalförsörjning. 8.Behov av rörlig ledningsstödsresurs. Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel. 10.Handla för bättre klimat. Från införande till utförande. 11.Välfärdsverksamhet för sjömän. Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter. 13.Lördagsdistribution av dagstidningar. 14.Effektivare handläggning av anknyt- ningsärenden. 15.Familjeåterförening och fri rörlighet för tredjelandsmedborgare. 16.Reformerat system för insättnings- garantin. 17.Vem får jaga och fiska? Rätt till jakt och fiske i lappmarkerna och på renbetesfjällen. 19.Beskattningen vid omstruktureringar enligt fusionsdirektivet. 20.Konsumentskydd vid modemkapning. – beskattning av avfall som förbränns. Framtida organisation för Arbetslivs- tjänster och . 25.Gränslös utmaning – alkoholpolitik i ny tid. 26.Mobil med bil. Ett nytt synsätt på bilstöd och färdtjänst. + Bilaga, lättläst och . 27.Den svenska fiskerikontrollen – en ut- värdering. 28.Dubbel bosättning för ökad rörlighet. 29.Storstad i rörelse. Kunskapsöversikt över utvärderingar av storstadspolitikens lokala utvecklings- avtal. 30.Lagen om byggfelsförsäkring. 31.Stödet till utbildningsvetenskaplig forskning. 33.Fjärrvärme och kraftvärme . 34.Socialtjänsten och den fria rörligheten. 35.Krav på kassaregister Effektivare utredning av ekobrott. 36.På väg mot ... En hållbar landsbygds- utveckling. 37.Tolkutbildning – nya former för nya krav. 38.Tillgång till elektronisk kommunika- tion i brottsutredningar m.m. Ju. 39.Skog till nytta för alla? 40.Rätten till mitt språk Förstärkt minoritetsskydd. 41.Bortom Vi och Dom. Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskrimi- nering. Förslag till informationssäkerhetspolitik. 43.Vårdnad – Boende – Umgänge Barnets bästa, föräldrars ansvar. Del A + B. 44.Smiley: Hygien och redlighet i livsmedelshanteringen. 45.Säkra förare på moped, snöskoter och terränghjuling. 46.Bättre arbetslivsinriktad rehabilitering. En fusion mellan . 47.Kärnavfall – barriärerna, biosfären och samhället. 48.Ett utvecklat resurstilldelningssystem för högskolans grundutbildning. 49.Unionsmedborgares rörlighet inom EU. –befolkningsutveckling, arbetsmarknad i förändring, internationell utblick. 51.Bilen, Biffen, Bostaden. –smartare konsumtion. 52.Avgiftsfinansierad livsmedels-, djur- skydds- och foderkontroll – för en högre och jämnare kvalitet. 53.Beskattning när tillgångar värderas till verkligt värde. –strukturell diskriminering i .