sou · GTB343d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Är föräldrarna oeniga om vårdnaden avgörs tvisten av domstol genom dom, om föräldrarna inte har enats om vårdnaden genom rättsförlikning. Om föräldrarna ansöker om skilsmässa vid domstol, avgör domstolen tvisten om vårdnaden. Domstolen skall, med beaktande av vad som är bäst för barnet, avgöra vem av föräldrarna som skall vara vårdnadshavare för barnet. Domstolen kan alltså inte genom dom besluta om gemensam vård- nad (samma gäller i angående gemensam vårdnad mot en förälders vilja). Detta innebär också att domstol inte heller kan besluta om barnets boende vid gemensam vårdnad (samma gäller i ). Vid avgörandet av en tvist om vårdnaden skall det bl.a. beaktas om den förälder som begär ensam vårdnad har hindrats att umgås med sitt barn. Föräldrarna har möjlighet att genom rättsför- likning komma överens om att vårdnaden skall vara gemensam. Vid oenighet om vårdnaden skall domstolen på begäran av den ena föräldern eller båda, med beaktande av vad som är bäst för bar- net, besluta om umgänge mellan barn och förälder under förutsätt- ning att föräldrarna inte har enats genom en rättsförlikning. Dom- stolen kan avslå en begäran om umgänge om detta är bäst för bar- net. Domstolens befogenhet att fatta beslut om umgänge är bero- ende av att en tvist om vårdnaden pågår. I annat fall fattas beslut om umgänge av sysselmanden. Om föräldrarna har gemensam vårdnad om barnet och den ena för- äldern dör, förblir vårdnaden i samtliga nordiska länder hos den efterlevande föräldern. I får den efterlevande föräldern, i före- kommande fall, vårdnaden tillsammans med sin make eller sambo. Står barnet under vårdnad av en av föräldrarna, och dör denne, får den avlidnes make eller sambo, om maken eller sambon vid döds- fallet tillsammans med den avlidne föräldern hade vårdnaden om bar- net, fortsatt vårdnad om barnet. I annat fall övergår vårdnaden auto- matiskt till barnets andra förälder (i övergår vårdnaden också automatiskt till barnets andra förälder, men endast om barnet före dödsfallet bodde tillsammans med båda föräldrarna). Om ett barn efter en vårdnadshavares dödsfall står utan vård- nadshavare, övertar de sociala myndigheterna vårdnaden om barnet. Det antas att andra personer kan väcka talan om vårdnaden i en sådan situation. Barnet har rätt till regelbundet umgänge med den av föräldrarna som barnet inte bor hos, såvida ett umgänge inte strider mot barnets intressen. Vid skilsmässa eller upphörande av ett samboförhållande har båda föräldrarna skyldighet att vidta de åtgärder som är möjliga för att säkra att barnets rätt respekteras. Den av föräldrarna, som barnet inte bor hos, har både rätt och skyldighet att utöva umgänge med sitt barn. Är föräldrarna oeniga om umgänget beslutar sysselmanden, på begäran av föräldrarna, omfattningen av umgänget och hur det skall genomföras. Om särskilda skäl föreligger, kan sysselmanden, på be- gäran av den förälder som barnet inte bor hos, besluta om dennes rätt till att ha kontakt med barnet i form av brevväxling, telefon- samtal och liknande (bestämmelser om annan kontakt än umgänge finns även i och ). Sysselmanden kan besluta om umgänge mellan barnet och den förälder som barnet inte bor hos även i de fall föräldrarna har gemensam vårdnad om barnet (denna möjlighet finns i samtliga nordiska länder). Motsvarande gäller för beslut om annan kontakt än umgänge. Det har inte gjorts någon undersökning i om hur bestäm- melsen om annan kontakt än umgänge fungerar och tillämpas. Det isländska har dock efter kommitténs förfrågan diskuterat tillämpningen av bestämmelsen med företrädare för Sysselmanden i . Enligt Sysselmanden förekommer det, dock inte särskilt ofta, att föräldrar begär att sysselmanden skall av- göra frågan om annan kontakt än direkt umgänge. har yrkandet i de flesta fall avslagits, eftersom lagens krav på särskilda skäl inte har ansetts vara uppfyllt. Enligt Sysselmanden är det ganska vanligt att föräldrar själva kommer överens om annan kontakt än umgänge. När särskilda skäl föreligger kan sysselmanden, efter samråd med de sociala myndigheterna, besluta att umgänge skall ske under tillsyn av eller med hjälp från de sociala myndigheterna eller en särskilt ut- sedd kontaktperson. I (liksom i ) har det offentliga skyldighet att medverka om det har förordnats om övervakat um- gänge. Om det är bäst för barnet kan sysselmanden ändra eller upphäva ett beslut eller ett avtal om umgänge. Sysselmanden kan avstå från att besluta om umgänge eller att ändra ett beslut om umgänge, om det är bäst för barnet. Om särskilda omständigheter medför att barnets umgänge med en förälder står i strid med barnets bästa och behov, kan sysselmanden bestämma att umgänge inte skall äga rum. Sysselmanden får ändra även ett umgänge som har bestämts i dom- stols dom eller genom rättsförlikning. Om den ena eller båda föräldrarna har avlidit eller om det är omöjligt för en förälder att utöva umgänge med barnet, kan nära släktingar till den föräldern begära att sysselmanden, på samma sätt som när föräldrarna är oeniga om umgänget, beslutar angående deras umgänge med barnet (en liknande regel gäller i ). I ett mål om vårdnad kan domstolen på parts begäran med be- aktande av vad som är bäst för barnet besluta interimistiskt vem som skall ha vårdnaden om barnet. I samma interimistiska beslut kan domstolen också besluta om bl.a. umgänge. Domstolen kan av- slå en begäran om att interimistiskt upplösa en gemensam vårdnad. I stället kan domstolen interimistiskt besluta om barnets boende och umgänge. Domstolen kan också interimistiskt besluta att barnet skall bo växelvis hos sina föräldrar, under förutsättning att en sådan ordning är bäst överensstämmande med barnets intressen. Ett interi- mistiskt beslut kan ändras om särskilda skäl föreligger, om det är till barnets bästa. Om en tvist om vårdnaden pågår vid underrätt, kan domstolen på begäran av en part besluta att barnet inte får föras ut ur landet innan tvisten har avgjorts. I mål om vårdnad kan domstolen besluta att parterna skall till- handahålla en utredning rörande deras eller barnets förhållanden. Domstolen kan också själv hämta in sådan utredning. Domstolen kan besluta att en sakkunnig skall ta reda på barnets inställning. I mål om umgänge kan sysselmanden själv begära in sådant mate- rial som han eller hon anser nödvändigt för att avgöra saken eller besluta att parterna skall tillhandahålla sådant material. Barnets rätt att komma till tals Har ett barn uppnått tillräcklig mognad, skall barnet ges möjlighet att uttala sig i frågan om vårdnad eller umgänge såvida det inte kan antas vara till skada för barnet eller vara utan betydelse för av- görandet. Domaren kan själv samtala med barnet för att ta reda på dess in- ställning eller kan domstolen istället besluta att en sakkunnig per- son skall ta reda på barnets inställning. Domaren, eller i förekom- mande fall den sakkunnige personen, kan förbjuda den ena av eller båda föräldrarna att vara närvarande under samtalet. Föräldrarna skall få en redovisning om vad som har framkommit om barnets in- ställning. Om föräldrarna inte får tillgång till en rapport om barnets inställning, skall det i ett protokoll redogöras för vilka upplysning- ar de får. Det avgörande för om uppgifterna skall hållas hemliga för föräldrarna är om uppgifterna kan förmodas vara skadliga för bar- net eller för förhållandet mellan barnet och föräldrarna. Makar som har beslutat sig för separation eller skilsmässa har enligt äktenskapslagen rätt att få rådgivning. Om en av makarna eller båda har vårdnaden om ett underårigt barn är rådgivning obligatoriskt. Det gäller dock inte om makarna gemensamt ansöker om skilsmässa. Rådgivning skall ha lämnats innan separation eller skilsmässa bevil- jas. Rådgivning lämnas i första hand av präster eller representanter från religiösa organisationer. I vissa fall kan rådgivning i stället läm- nas av myndighet eller domstol. Innan separation eller skilsmässa beviljas, skall myndighet eller domstol sträva efter att föräldrarna skall komma överens i frågor om bl.a. vårdnaden. Pågår ett mål om vårdnad (och umgänge) vid domstol, kan domaren besluta att sysselmanden skall medla mellan parterna i stället för att göra det själv. Om det pågår mål vid domstol skall sysselmanden erbjuda parterna sakkunnig rådgivning för att hjälpa dem att – med beaktande av vad som är bäst för barnet – finna en lösning i målet. Sysselmanden kan, med samtycke från vårdnads- havarna, tala med barnet, om han eller hon anser att detta är i bar- nets intresse. Rådgivning kan underlåtas, om sysselmanden anser att rådgivning inte är nödvändigt eller meningslöst. I mål om umgänge hos sysselmanden skall han eller hon försöka att medla mellan parterna innan han eller hon fattar beslut i målet, såvida inte medling helt uppenbart är meningslöst eller part inte reagerar på sysselmandens upprepade kallelser. 12.3.2Verkställighet av avtal och avgöranden om vårdnad och umgänge Regler om verkställighet av avgöranden om vårdnad och umgänge finns i barnlagen, som trädde i kraft . Regler om handläggningen av ärenden om verkställighet finns dessutom i lagen om hämtningsförrättningar. Handläggande organ och exekutionstitel Underretsdommeren och sysselmanden beslutar i frågor om verk- ställighet. Domstols avgöranden om vårdnad och umgänge samt syssel- mandens avgöranden om umgänge är verkställbara. Även rättsför- likningar och av sysselmanden godkända avtal om vårdnad och um- gänge kan verkställas. Några direkta regler om möjligheten att avslå en ansökan om verkställighet finns inte i isländsk lag (samma gäller i ). Dock har sysselmanden möjlighet att ställa in en hämtningsförrättning om han eller hon anser att det finns en särskild risk för att barnet lider skada om förrättningen fortsätter. De tvångsmedel som kan användas är vite och hämtning. I de nordiska länderna – med undantag för – finns inga be- gränsningar när det gäller beslut om hämtning avseende vårdnads- och, i förekommande fall, boendeavgöranden. I (liksom i och ) finns det däremot begränsningar vad gäller möjligheten att besluta om hämtning när fråga är om umgänges- Är det fråga om verkställighet av ett avgörande eller avtal om umgänge kan hämtning beslutas om vitesföreläggande inte har medfört att barnet överlämnas. Om det är fråga om verkställighet av ett avgörande eller avtal om vårdnad, beslutar först underretsdommeren om barnet skall över- lämnas till vårdnadshavaren genom hämtning. Vägrar den som har hand om barnet att överlämna barnet (trots underretsdommerens beslut om det) eller att lämna sysselmanden sådana upplysningar som denne finner nödvändiga, har sysselmanden möjlighet att, innan hämtning genomförs, på begäran av sökanden besluta om vite. När det gäller avgöranden och avtal om umgänge kan syssel- manden besluta att en vårdnadshavare, som hindrar den som har rätt till umgänge att utöva umgänge med barnet, vid vite skall överlämna barnet till den umgängesberättigade. Vägrar den som barnet vistas hos, trots sysselmandens beslut om vite, att överlämna barnet kan domstol besluta att hämtning av barnet skall ske. Om den som barnet vistas hos, trots underretsdommerens beslut om hämtning, vägrar att överlämna barnet för umgänge eller lämna sysselmanden sådana upplysningar som denne finner nödvändiga, har sysselmanden möjlighet att, innan hämtning sker, på begäran av sökanden besluta om vite. Vitesbeloppet kan bestämmas till som högst (motsvarande ) och kan inte åläggas för än åt gången. Vites- föreläggandet upphör att gälla när sysselmanden anser att hindret för att utöva vårdnaden eller umgänget har upphört. Vad gäller verkställighet av avgöranden och avtal om umgänge kan syssel- manden besluta att vitet inte skall bortfalla förrän umgänge har utövats under tillsyn av en representant från de sociala myndigheterna. Under ett ärendes handläggning kan syssel- manden begära assistans från de sociala myndigheterna eller av en särskild förordnad person när umgänge skall utövas. I ärenden om verkställighet kan sysselmanden också bl.a. försöka medla mellan parterna innan sysselmanden fattar beslut i ärendet. Hämtningsbeslut genomförs av sysselmanden. Vid hämtningen skall en representant från de sociala myndigheterna närvara. Syssel- manden har möjlighet att begära biträde av polismyndigheten. Hämt- ningen skall ske på sådant sätt att barnet utsätts för minsta möjliga belastning. Sysselmanden har möjlighet att ställa in förrättningen om han eller hon anser att det finns en särskild risk för att barnet lider skada om förrättningen fortsätter. Om barnet har uppnått tillräcklig mognad, skall barnet ges möj- lighet att uttala sig såvida det inte kan antas vara till skada för bar- net eller vara utan betydelse för avgörandet. 12.4.1Vårdnad, boende och umgänge Bestämmelser om vårdnad, boende och umgänge finns i lov om barn og foreldre (barnlagen), som gäller . Utöver barnlagen tillämpas vissa regler i äktenskapslagen, tviste- målslagen och domstolslagen. infördes i barnlagen nya bestämmelser om bl.a. domstols handläggning av mål om vårdnad, boende och umgänge samt regler angående godkännande av föräldrars avtal om vårdnad, boende och umgänge. sänktes åldersgränsen för barns ovillkorliga rätt att uttala sig från till . Flera av de nya handläggningsreglerna infördes sedan ett försöksprojekt vid tingrett i gett goda erfarenheter. Målet med projektet var att utveckla en alternativ modell för handläggning av mål om vårdnad, boende och umgänge som skulle leda till att de flesta tvis- ter löstes genom en samförståndslösning baserad på ökad förståelse och större ansvarskännande för barnets intressen. Av de 60 tvister som hade handlagts inom ramen för projektet uppnåddes en samförståndslösning mellan föräldrarna i av tvisterna. Samförståndslösningarna visade sig vara hållbara (Ot.prp. 29 [2002–2003] s. 20–21 och 36). I beslutar domstol i frågor om vårdnad, boende och um- gänge. Mellan föräldrar träffade avtal godkänns av fylkesmannen5. Vårdnadens innehåll och utövande Barnet har rätt till omsorg och omtanke av vårdnadshavarna. Dessa har rätt och skyldighet att besluta om barnets personliga förhål- landen. Vårdnaden skall utövas utifrån barnets intressen och behov. 5 Fylkesmannen är kungens och regeringens representant i fylket. På flera departements vägnar utför fylkesmannen en rad förvaltningsuppgifter i förhållande till kommuner och enskilda. Efter hand som barnet blir i stånd att bilda sig egna åsikter skall föräldrarna, innan de beslutar om barnets personliga förhållanden, ta reda på barnets åsikt. Föräldrarna skall fästa avseende vid vad barnet anser med hänsyn till barnets ålder och mognad. När barnet har fyllt skall det få säga sin mening innan beslut fattas om barnets personliga förhållanden, bl.a. om vem av föräldrarna barnet vill bo hos om föräldrarna flyttar i från varandra. Är barnet är det upp till den vuxne att bedöma om barnet skall ges tillfälle att uttala sig. När barnet har fyllt skall det läggas stor vikt vid vad barnet anser. Barnet skall allteftersom det blir äldre ges större och större självbestämmanderätt. Barnet får inte utsättas för våld eller hanteras på annat sätt som kan medföra att barnets fysiska eller psykiska hälsa utsätts för skada eller fara. Föräldrar som har gemensam vårdnad skall gemensamt fatta be- slut i frågor som är av mer ingripande betydelse, såsom t.ex. val av skola och utbildning, utfärdande av pass och flyttning utomlands. Av de nordiska länderna är det endast som har lagstiftat om beslutanderätten i frågor som rör den dagliga omsorgen för föräld- rar som har gemensam vårdnad. Enligt bestämmelsen kan – om för- äldrarna har gemensam vårdnad om barnet och barnet bor till- sammans med endast den ena av föräldrarna – en förälder inte sätta sig emot att den förälder, som barnet bor hos, fattar beslut i större vardagliga frågor rörande barnet, t.ex. frågan om barnet skall vistas på förskola eller var i landet barnet skall bo. Bestämmelsen om be- slutanderätten sätts mer eller mindre ur spel när föräldrarna har avtalat om växelvis boende. I den situationen har båda föräldrarna samma ansvar och skyldigheter gentemot barnet (ansvaret för den direkta dagliga omsorgen skiftar dock beroende på hos vem av för- äldrarna barnet för tillfället bor). Det finns en särskild bestämmelse i barnlagen som gäller flytt- ning med barnet till utlandet (en bestämmelse om flyttning till ut- landet finns även i ). Har en förälder ensam vårdnaden om barnet, kan den andra föräldern inte sätta sig emot att denne flyttar utomlands med barnet. Om föräldrarna har gemensam vårdnad, måste båda föräldrarna samtycka till en sådan flyttning. Är för- äldrarna oeniga om vem som skall ha vårdnaden om barnet eller om barnets boende, får barnet inte flytta utomlands innan den frågan är avgjord. I barnlagen finns också en bestämmelse rörande utlandsresor med barnet (en bestämmelse om utlandsresa finns även i ). En förälder som har gemensam vårdnad eller som är ensam vård- nadshavare får ta med barnet på kortare utlandsresor. En kortare utlandsresa anses i normalfallet inte omfatta än . Har föräldrarna gemensam vårdnad kan domstol besluta om reseförbud, om det är ovisst om barnet kommer tillbaka. För- budet kan gälla en enskild resa eller allmänt. Är en förälder inte vårdnadshavare får han eller hon inte resa utomlands med barnet utan samtycke från vårdnadshavaren. Domstol kan dock, på yrkan- de, ge tillstånd till en sådan resa om det framstår som uppenbart att barnet kommer tillbaka som planlagt. I en stortingsmelding (St.meld. 29 [2002–2003] Om familien – forpliktende samliv og foreldreskap), som överlämnades till , tog regeringen bl.a. upp frågan om föräldrar med gemensam vårdnad borde ha samma beslutanderätt över barnet, oavsett vem barnet bor hos. Regeringen konstaterade att en sådan ordning i realiteten skulle innebära ett flyttförbud för föräldrar med gemensamma barn. Ett flyttförbud skulle resa många frågor som skulle vara svåra att lagreglera och hantera i praktiken. Regeringen ansåg därför att en ordning, där föräldrar med gemen- sam vårdnad som utgångspunkt har samma bestämmanderätt i små och stora frågor rörande barnet, inte vore genomförbar. Rege- ringen menade att stränga restriktioner på flyttning skulle vara ett alltför allvarligt ingrepp i människors privatliv och också kunna stå i strid med om de mänskliga rättigheterna. Är föräldrarna gifta med varandra har de gemensam vårdnad om barnet. Om föräldrarna separerar eller skiljer sig har de även där- efter gemensam vårdnad om barnet. Föräldrarna kan avtala att de skall ha gemensam vårdnad om barnet eller att en av dem ensam skall ha vårdnaden. Är föräldrarna inte gifta med varandra har mamman ensam vård- naden om barnet. Föräldrarna har möjlighet att träffa avtal om gemensam vårdnad eller att pappan ensam skall ha vårdnaden. Föräldrar som inte är eniga om vem som skall ha vårdnaden om barnet kan väcka talan om vårdnaden vid domstol. Föräldrarna skall ha genomfört medling innan talan kan anhängiggöras vid dom- stolen (se nedan under Medling). Domstolen kan (liksom i och ) besluta om gemensam vårdnad mot en förälders vilja, om denna lösning är bäst för barnet. Är föräldrarna överens om barnets boende, kan de ingå avtal om detta. Ett avtal kan innebära att barnet skall bo växelvis hos för- äldrarna (delt bosted) eller tillsammans med den ena föräldern. Är föräldrarna oeniga om barnets boende kan de väcka talan vid domstol om hos vem av dem barnet skall bo (samma gäller i och ). Föräldrarna skall ha genomfört medling innan talan kan anhängiggöras vid domstolen (se nedan under Medling). Dom- stolen har inte möjlighet att förordna om växelvis boende mot en förälders vilja (av de nordiska länderna är det endast i denna möjlighet finns). I en stortingsmelding (St.meld. 29 [2002–2003] Om familien – forpliktende samliv og foreldreskap), som över- lämnades till , klargjorde regeringen dels att den inte anser att växelvis boende för barnet skall vara huvudregel när föräldrarna inte bor ihop, dels att domstolarna inte heller i fortsättningen bör kunna förordna om växelvis boende. Barnet har rätt till umgänge med båda föräldrarna, även om de bor var för sig. Föräldrarna har ett ansvar för att umgänge utövas. Barnet har krav på omsorg och omtanke av den som umgås med barnet. Denne får fatta beslut som gäller omsorgen om barnet under umgänget. De beslut som avses är beslut rörande t.ex. mål- tider, kläder, sovtider och kamrater. Den av föräldrarna som barnet inte bor tillsammans med har rätt till umgänge med barnet, om inte något annat är avtalat eller bestämt. Omfattningen av umgänget bör, enligt barnlagen, avtalas närmare. I lagen ges riktlinjer för vad som menas med "sedvanligt umgänge" ("vanleg samværsrett"). Om det avtalas eller beslutas om sådant umgänge innebär det en rätt att vara tillsammans med barnet , , samt eller påsk. Det har påpekats att bestämmelsen om sed- vanligt umgänge inte får medföra att det läggs mindre ansträng- ningar på att finna en ordning som passar bäst i det enskilda fallet. Barne- og familiedepartementet har föreslagit att bestämmelsen om sedvanligt umgänge skall upphöra. Om föräldrarna är eniga i umgängesfrågan kan de ingå avtal om umgänget. Är föräldrarna oeniga i frågan om umgänget kan de väcka talan vid domstol. Föräldrarna skall ha genomfört medling innan talan kan anhängiggöras vid domstolen (se nedan under Medling). Dom- stolen kan förordna om umgänge även om föräldrarna har gemen- sam vårdnad om barnet (denna möjlighet finns i samtliga nordiska länder). Domstolen kan också besluta om villkor för att umgänge skall kunna utövas. Bestämmelsen tar särskilt sikte på att umgänget skall utövas under tillsyn av en tredje person. Domstolen kan inte ålägga någon myndighet att medverka till att det övervakade um- gänget kommer till stånd (motsvarande gäller i och ). En norsk interdepartemental arbetsgrupp fann i en rapport , efter att ha gått igenom ett antal domar, att det finns en risk för att övervakat umgänge i vissa fall beslutas när det med hän- syn till barnet över huvud taget inte borde vara umgänge. Om barnet har varit utsatt för våld och övergrepp kan det enligt arbetsgruppen ha medfört sådana skadeverkningar på barnet att det inte är till bar- nets bästa att umgänge sker och det även om umgänget är övervakat. Enligt arbetsgruppens bedömning bör det som utgångspunkt inte förordnas om umgänge när barnets mamma har skyddade person- uppgifter, eftersom det skulle innebära en stor risk för att skydds- åtgärden mister sin verkan. Arbetsgruppen var vidare av den uppfatt- ningen att övervakat umgänge i vissa fall inte ger tillräckligt skydd mot nya övergrepp, eftersom det i vissa fall krävs övervak- ning där barnet och umgängesföräldern över huvud taget inte kan vara ensamma. Om umgänget skall vara övervakat ansåg arbets- gruppen det vara viktigt att domstolen överväger vilken slags form övervakningen skall ha och vem som skall utföra uppgiften. För att övervakningen skall fungera i enlighet med domstolens avsikt, ansågs det vidare vara viktigt att ändamålet och kontaktpersonens roll klart definieras i domen. Arbetsgruppen föreslog att skall åläggas en skyldighet i lag att förordna kontaktperson vid umgänge, men att skyldigheten begränsas till särskilda fall och situationer där det på grund av förhållandena är aktuellt endast med ett starkt be- gränsat umgänge. Om umgänge inte kan ske som har bestämts eller när tiden för umgänget måste avtalas närmare, skall den umgängesberättigade föräldern få besked om detta i rimlig tid innan. Om den förälder som har vårdnaden om barnet eller som barnet bor tillsammans med, hindrar att ett umgänge kan genomföras, kan den umgängesberättigade föräldern kräva ett nytt avgörande angå- ende vem som skall ha vårdnaden om barnet eller vem barnet skall bo tillsammans med. Den förälder som har rätt till umgänge med barnet skall, så långt det är möjligt, få uttala sig innan den som har vårdnaden om barnet fattar beslut som kommer att göra det omöjligt eller väsentligt svårare att utöva umgänget.