sou · GTB326d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Det finns därför anledning att överväga om även familjehemsföräldrar skall tillföras gruppen av bilstödsberättigade. Familjehemsföräldrar intar ofta den roll som föräldrar brukar ha och har också det dagliga ansvaret för barnet. Som konstaterats innan kan en familjehemsplacering vara . Skälen för att familjehemsföräldrar skall ha rätt att ansöka om bilstöd gör sig självklart starkast gällande när det gäller personer som varit familjehemsföräldrar för ett barn och där inget talar för att förhållandena skall förändras. Det bör påpekas att familjehemsföräldrar i vissa fall kan förordnas som särskilda vård- nadshavare. Utredningens slutsats är att särskilt förordnande vårdnadshavare bör vara berättigade att ansöka om bilstöd. Samma bör även gälla för den som tagit emot ett utländskt barn för adoption men där den formella prövningen av själva adoptionen ännu inte slutförts. Den senare gruppen lär dock inte innebär fler bilstödsberättigade, eftersom det oftast är frågan om förhållandevis små barn som adopteras och det då inte är aktuellt med bilstöd. Rätten till statligt bilstöd även formellt är genomförd omfattas dessa föräldrar redan nu av rätten till bilstöd. Utredningen anser det vidare rimligt att familjehemsföräldrar som vårdat ett barn som sitt eget bör ha samma rätt att ansöka om bilstöd som andra föräldrar. Det går dock inte att undvika att det skulle kunna medföra problem för det fall att familjehemsplaceringen upphör efter . En rimlig avvägning mellan dessa intressen är att familjehemsföräldrar ges rätt att ansöka om bilstöd med den begränsningen att placeringen skall ha pågått eller förväntas pågå . Som angetts ovan är det som socialnämnden är skyldig att väcka frågan om överflyttande av vårdnaden till familjehemsföräldrarna. Förslag i denna del kräver ändringar i 2 § andra stycket FBH, på så sätt att definitionen av en förälder enligt förordningen skrivs om. I andra författningar ställs krav på att en person skall sammanbo med barnet för att kunna komma ifråga för vissa bidrag. Enligt utredningen behövs detta inte i bilstödsförordningen efter- som själva sammanboendet mellan förälder och barn är en för- utsättning för att rätt till stöd skall föreligga i bidragsgrupp fem, enligt 5 § 2 andra stycket punkt 2 FBH. 7.4.3En 18-årsgräns för bidragsgrupp fem Utredningens bedömning: Det är inte tillfredställande att vissa personer som fyllt och därmed är myndiga är beroende av sina föräldrar för att kunna ansöka om bilstöd. Föräldrar till barn med funktionshinder skall kunna beviljas bilstöd om barnet inte har fyllt . De personer som tidigare haft bilstöd genom sina föräldrar skall i stället ges tillträde till stödet genom att kravet på körkort för bidragsgrupp tre delvis tas bort. Utredningens förslag: Innehållet i bestämmelsen i 5 § andra stycket andra punkten FBH ändras så att enbart förälder till personer som är blir berättigade att ansöka om rätt till bilstöd. Formellt sker detta genom att det i 1 § FBH anges att med ett barn enligt förordningen avses en person som är . Av paragrafens tredje stycket skall framgå att undantaget från kravet på körkort även skall gälla för den vars föräldrar tidigare beviljats bilstöd för hans eller hennes räkning. Rätten till statligt bilstöd Som tidigare påpekats kan bilstöd beviljas för förälder även till ett barn med funktionshinder som fyllt , förutsatt självklart att villkoren för stöd enligt FBH i övrigt är uppfyllda. Rätt till bilstöd kan således föreligga även för förälder till en person som är att betrakta som vuxen i andra hänseende. Av RFV:s statistik framgår att det inte är helt ovanligt att vuxna personer beviljas bilstöd enligt denna bestämmelse. Åren 1999 2003 be- viljades bilstöd i bidragsgrupp fem för föräldrar till 321 barn som var eller äldre. I rättspraxis har ett boende där barn och förälder bor i separata lägenheter i samma flerfamiljshus inte ansets som sammanboende i FBH:s mening, varför bilstöd inte beviljats (se rättsfallet FÖD 1991:29). Synpunkter på den nuvarande ordningen Från många håll görs gällande att en konsekvens av regelverkets utformning är att barn som blivit myndiga och som förväntas bli allt mer oberoende av sina föräldrar tvingas bo kvar i föräldra- hemmet för att komma i fråga för bilstöd. Det finns en risk för att de utformar sitt boende och sina liv utifrån hur reglerna för bilstöd är konstruerade. Om de flyttar hemifrån kan de inte längre få bilstöd eftersom kravet på sammanboende då är upp- fyllt. Det har även kommit till utredningens kännedom att för- äldrar till barn med funktionshinder, när barnet skall flytta hem- ifrån, försöker ordna boendet på sådant sätt att förutsättning för att ha rätt till bilstöd fortfarande skall föreligga. Ett sådant boende kan vara utformat så att barn och föräldrar bor i separata lägenheter som är sammanbyggda. Avsikten är således att det i bilstödsförord- ningens mening skall föreligga ett sammanboende mellan förälder och barn. Enligt utredningen är det olyckligt att regelverkets utformning får sådana konsekvenser som beskrivs ovan, det vill säga att man delvis utformar sin tillvaro utifrån reglerna om bilstöd. Detta skulle kunna åtgärdas genom förändringar vad gäller den nuvarande bidragsgruppen fem. Om kravet på sammanboende tas bort innebär det att även föräldrar till barn som flyttat hemifrån kan få bilstöd. Rätten till statligt bilstöd Enligt utredningen finns det dock stor anledning att av rent principiella skäl ifrågasätta det rimliga i att rätten att ansöka om bilstöd är kopplad till sammanboende mellan ett vuxet barn och dennes förälder. Mer rimligt är att föräldern har rätt att ansöka om bilstöd för ett underårigt barn medan rätten att ansöka om bilstöd därefter övergår till den vuxna individen. Enligt utredningen bör personer som fyllt bedömas på egen hand när det gäller rätten till bilstöd utan att i denna del vara beroende av sina för- äldrar. Det är därför rimligt att det införs en övre åldersgräns för bidragsgrupp fem. På sätt som föreslogs i bilstödspropositionen skall den som är eller äldre inte kunna beviljas bilstöd enligt denna bidragsgrupp. Avsikten med en sådan förändring är inte att beröva personer som med det nuvarande systemet är berättigade till stöd detta. Avsikten är i stället att de personer som uteslutits från bidraget genom kravet på sammanboende i 5 § andra stycket andra punkten FBH och de personer som kommer att uteslutas genom en 18-årsgräns skall beredas tillträde till stödet på annat sätt. Det förekommer självklart redan nu att dessa personer är berätti- gade till stöd enligt bidragsgrupperna ett eller tre därför att de har arbete eller körkort. Enligt utredningen är det mest naturliga sättet att ge den grupp vi talar om tillträde till bilstödet att helt eller delvis ta bort kravet på körkort för bidragsgrupp tre. Enligt utredningen kan detta ske på ett av tre olika sätt. 1)Genom att körkortskravet för bidragsgrupp tre helt tas bort. Följden skulle bli att den som fyllt och således inte längre omfattas av bidragsgrupp fem kan beviljas bilstöd enligt bidragsgrupp tre, förutsatt självklart att övriga förutsättningar enligt 2 § första stycket FBH föreligger. Utredningens beräk- ningar visar att kostnaderna för att helt ta bort körkortskravet i bidragsgrupp tre är mycket höga. De kan uppskattas till och därefter till . 2)Genom att körkortskravet inte tas bort helt men för en större grupp där man kan förvänta sig att de flesta som faller bort från bidragsgrupp fem när åldersgränsen införs återfinns. Enligt utredningen är det mycket som talar för att de personer som har personlig assistans enligt LSS och därutöver har rätt till assistansersättning enligt är sådana som inkluderas i vår grupp. De assistansberättigade som har arbete eller körkort kan redan nu vara berättigade till bilstöd enligt bidragsgrupp ett, två Rätten till statligt bilstöd Att låta personer som har statlig assistans vara befriade från kravet på körkort i bidragsgrupp tre skulle således vara en tänkbar lösning. Utredningens beräkningar visar att gruppen assistansberättigade som kan vara berättigade till ett utökat bilstöd uppgår till ca 3 000 personer och att det skulle kosta ca att få in dessa personer i systemet som en ändring genomförs och , avseende 400 personer, . Det bör påpekas att det finns en mycket stor osäkerhet i dessa beräkningar och det är inte uteslutet att de angivna beloppen kan representera en avsevärd överskattning av den egentliga kostnaden. 3)Genom att man utformar en lösning med den inriktningen att det är just de personer som utestängs från bidragsgrupp fem som skall kunna beviljas bilstöd trots att det inte kan framföra ett fordon som förare. Detta kan ske genom att personerna i fråga efter att ha fyllt kommer att omfattas av bidrags- grupp tre, men att de ges möjligheter att ansöka om bilstöd även i de fall de inte själva kan framföra bilen som förare. Förändringen skulle således innebära att undantag görs från det nuvarande kravet på körkort för bidragsgrupp tre. Utred- ningens beräkningar visar att kostnaderna för att utöka person- kretsen för bilstödet med personer som på detta sätt tillhört bidragsgrupp fem men som fyllt kan uppskattas till för som ändringen genom- förs och till följande år. Den genomsnittliga kostnaden för den första sjuårsperioden beräknas till . Utredningen konstaterar i avsnitt 7.7 att det saknas förutsättningar att helt ta bort kravet på körkort för bidragsgrupp tre (alterna- tiv 1). Enligt utredningen är inte heller alternativ två realistiskt i nuvarande statsfinansiella situation. Således återstår enbart det tredje alternativet. Utredningens sammantagna bedömning är att det finns skäl att sätta en övre åldersgräns för rätten till bilstöd enligt bidragsgrupp fem. De av de berörda personerna som har anknyt- ning till arbetslivet kan och kommer även fortsättnings- Rätten till statligt bilstöd vis att kunna ansöka om bilstöd enligt bidragsgrupp ett, oavsett om de har körkort eller ej. Däremot skulle, om inte ytterligare för- ändringar görs i regelverket, problem uppkomma för personer som fyllt och som varken har anknytning till arbetslivet eller körkort. För dessa skulle 18-årsgränsen innebära att de utestängs från rätten till bilstöd. För att motverka detta bör den nu nämnda gruppen ges möjlighet att ansöka om bilstöd inom ramen för bidragsgrupp tre, även i de fall de saknar körkort. Det här innebär således att det i bidragsgrupp tre görs en undantag från körkorts- kravet för de aktuella personerna. Mot den här bakgrunden bör det anges att kravet på körkort för att kunna beviljas bilstöd enligt 5 § första stycket tredje punkten (bidragsgrupp tre) inte skall gälla för den vars föräldrar tidigare beviljats bilstöd för hans eller hennes räkning. Förslaget innebär att den nytillkommande gruppen kommer att omfattas av samma bidragsnivåer som övriga i bidragsgrupp tre. Följden av detta är att helt grundbidrag kan utgå samt att rätten till bilstöd upphör . Enligt utredningen skall åldersgränsen och undantaget från körkortskravet träda i kraft . Detta inne- bär att den som för ikraftträdandet tidigare haft bilstöd genom sina föräldrar och som fyllt kommer att var berättigad till bilstöd enligt bidragsgrupp tre. Detta gäller självklart även för det fall den personen fortfarande har sitt boende hos sina föräldrar. Utredningen vill avslutningsvis peka på att de personer som genom förslaget bereds tillträde till bilstödet utan krav på att själva kunna framföra fordonet ofta kommer att ha personlig assistans enligt LSS. Tillgång till personlig assistent innebär att denna ofta bör kunna köra fordonet, vilket ytterligare ökar förutsättningarna för ett rikt och oberoende liv. Rätten till statligt bilstöd Utredningens bedömning: Bilstödets åldersgränser går att ifrågasätta och motiveras enbart av ekonomiska skäl. Utifrån bedömningen att det saknas skäl att göra andra drastiska förändringar av stödet finns det fortfarande inte ekonomiska förutsättningar för att ändra åldersgränserna. I 5 § FBH finns ett antal åldersgränser som begränsar rätten att ansöka om bilstöd. För personer med anknytning till arbetslivet eller som genomgår arbetslivsinriktad rehabilitering och som där- med är berättigade till bilstöd enligt femte paragrafens första stycket första punkt är den högsta åldern för att beviljas bilstöd. Denna åldersgräns gäller även enligt andra punkten för den som tidigare beviljats bilstöd enligt första punkten. För personer som saknar anknytning till arbetslivet upphör rätten att ansöka om bilstöd . Avsikten med bilstödet är att öka möjligheten för personer med funktionshinder att delta såväl i arbetslivet som i samhällslivet i övrigt. I beaktande av målet för bilstödet och handikappolitiken i övrigt utgör därför åldersgränserna påtagliga begränsningar. Åldersgränserna har i förarbetena till bilstödsförordningen enbart motiverats av ekonomiska skäl (se Bilstödet åt handikappade, Ds S 1986:11, s. 23 25 och prop. 1987/88:99, s. 15). Vid tid- punkten för bilstödspropositionen uppskattades kostnaden för att bereda alla personer i åldern 50 rätt till bilstöd till 300 mil- joner kronor. I betänkandet Rätten till ratten anfördes att ålders- gränserna vara svåra att motivera ur rättviseskäl men det ansågs för den utredningen inte ekonomiskt möjligt att ändra åldersgränserna, och något sådant förslag lämnades inte heller (SOU 1994:45, s. 141). för Rätten till ratten beräk- nades kostnaderna för att ändra åldersgränsen till för en period . Även i budgetpropositionen för /94 gjordes bedömningen att en vidgning av personkretsen för bilstödet inte var möjlig av statsfinansiella skäl (prop. 1992/93:100 bilaga 6). I RRV:s översyn av bilstödet 1999 (RRV 1999:24) hän- visades till en beräkning som RFV gjorde . Då beräknades att en höjning skulle utöka personkretsen med 10 500 personer och medföra en ökad anslagsbelastning med ca 170 mil- Rätten till statligt bilstöd RRV:s bedömning var att dessa siffror var relevanta även . Efter förändringar i lagen om anställningsskydd som trädde i kraft har en arbetstagare en ovillkorlig rätt att kvarstå i sin anställning till det att han eller hon har fyllt . Det är efter lagändringen inte längre tillåtet att träffa avtal om skyldig- het för arbetstagare att lämna sin anställning . Förändringen har inte föranlett någon förändring i bilstödsför- ordningen. Lagändringen har inte heller medfört några mer be- tydande förändringar på andra områden inom socialförsäkrings- systemet. Efter en lagändring kan insatser enligt LSS och enligt lagen (1993:389) om assistansersättning () i form av personlig assistans avse tid även efter det att den insats- berättigade fyllt . Detta förutsätter dock att insatsen har beviljats före 65-årsdagen eller att ansökan om insats kommit in före den dagen och därefter beviljats. I propositionen, Personlig assistans till personer , angavs som huvudsakligt skäl för förändringen att en person som vant sig vid och inrättat sitt liv efter det stöd och den trygghet som kan ges genom assistans inte skall behöva känna oro inför sin 65-årsdag. Stödet skall därför inte förändras för de insats- och ersättningsberättigade personerna i och med att de fyller (prop. 2000/01:5, s. 11). Synpunkter på den nuvarande ordningen Bilstödets åldersgränser är något som föranlett kritik i debatten angående bilstödet och det har gjorts gällande att åldersgränserna innebär åldersdiskriminering. Det har i flera fall hävdats att bilen borde betraktas som ett hjälpmedel på samma sätt som en rullstol och att funktionshindret inte försvinner för att någon slutar arbeta eller har uppnått en viss ålder. Även i riksdagsmotioner har krävts att åldersgränserna skall ändras eller tas bort. I slutbetänkandet från den parlamentariska utredningen 2005, Äldrepolitik för framtiden (SOU 2003:91, s. 260), föreslogs (förslag nr 30) att rege- ringen ska se över åldersgränserna i bilstödet så att det blir möjligt att få bilstöd även efter . Detta skulle gälla oavsett om man förvärvsarbetar eller inte. Rätten till statligt bilstöd Tänkbara förändringar och effekterna av dessa Den mest drastiska förändringen är självklart att åldersgränserna i bilstödet tas bort helt. Det skulle innebära att rätten till stöd enbart begränsas av andra faktorer än den sökandes ålder. En sådan för- ändring skulle som framgått medföra väsentligt ökade kostnader för bilstödet. Ett alternativ till det nu gällande regelverket är att inom nuvarande budgetram sätta en enhetlig åldersgräns för allt bilstöd. Våra beräkningar visar att en sådan gräns skulle behöva sättas vid . Beräkningarna utgår från att det totalt sett beviljas ca 1 520 bilstöd i bidragsgrupperna ett till och med tre . Under antagandet att medelbeloppen i grupperna är jämna får inte detta antal överstigas om en gemensam åldersgräns ska nås utan att kostnaderna för bilstödet ökar. För att hitta denna nivå har medelvärdet av antalet personer för åren 1997 2003 i varje åldersklass beräknats i respek- tive bidragsgrupp. För bidragsgrupp tre har en skattning av antalet personer i åldersklasserna 50 skett genom en trendfram- skrivning av antalet i åldersklasserna under . För varje ålders- klass har sedan antalet personer i de tre olika bidragsgrupperna summerats. Vid åldersklassen uppgår antalet till 1 540 per- soner, vilken är den åldersklass som ger det mest närliggande värdet. Höjd åldersgräns för bidragsgrupp tre Villkoren för bilstöd kan också ändras genom att åldersgränsen i bidragsgrupp tre höjs till , men med bibehållet krav på körkort för denna grupp. Kostnaden för att höja åldersgränsen från till i bidragsgrupp tre uppskattas till en sådan förändring genomförs och till följande . Den genomsnittliga kostnaden bedöms uppgå till ca . Kostnaden för att höja åldersgränsen i bidragsgrupp tre från ända upp till uppskattas till förändringen genomförs och till följande . Den genomsnittliga kostnaden under den första Rätten till statligt bilstöd sjuårsperioden skattas då till ca . Antalet berörda personer skattas till 30 per åldersklass och år förutom för år 1 då antalet, med beaktande av uppdämt behov, antas vara 90 personer. Höjning till i bidragsgrupperna ett och två Enligt utredningens beräkningar kan kostnaden för att höja ålders- gränsen från till i bidragsgrupperna ett och två beräknas till efter det att en sådan ändring trätt i kraft och till . Den genomsnittliga kostnaden under den första sjuårs- perioden beräknas därmed till . Antalet berörda personer uppskattas till 22 , då det finns ett uppdämt behov, och därefter till 11 . Ett av målen för den nationella handikappolitiken är att samhället skall utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet. Som konstaterats i andra delar av detta betänkande är den egna bilen ett mycket viktigt instrument för att skapa sådan delaktighet. Detta talar för att åldersgränserna i bilstödet borde tas bort helt eller i vart fall höjas. Det finns även anledning att något reflektera över de föränd- ringar som skett vad gäller rätten till personlig assistans enligt LSS och . Sådan rätt kan numera kvarstå även efter det att den assistansberättigade fyllt . Här har således de handikappoli- tiska intentionerna fått fullt genomslag. Förändringen ger stöd för åsikten att åldersgränserna borde tas bort även för bilstödet. Den ovillkorliga rätt som finns att stanna kvar i arbets- livet till dess att man fyller har inte föranlett några betydande förändringar i andra delar av socialförsäkringssystemen och det finns inga särskilda skäl för att det borde medföra en förändring vad avser bilstödet. Sammantaget anser utredningen att det finns starka sakliga skäl att ifrågasätta flera av de åldersgränser som gäller i bil- stödet. I likhet med vad som framhölls av den tidigare Bilstöds- utredningen (SOU 1994:49) tvingas vi dock konstatera att det för Rätten till statligt bilstöd närvarande saknas finansiella förutsättningar att föreslå mer ingripande förändringar i detta avseende. Utredningens bedömning: Det finns inte tillräckliga skäl att ta bort den koppling till arbetslivet som bilstödet fortfarande har genom bidragsgrupperna ett och två och deras särställning vad gäller rätten till bidrag. Enligt 2 § första stycket första punkten FBH är personer som har anknytning till arbetslivet, som genomgår arbetslivsinriktad utbildning eller som i vissa fall har haft anknytning till arbetslivet gynnade när det gäller vissa delar av bilstödet. Dessa personer kan få bilstöd och de kan få stöd även om avsikten är att det är någon annan som skall framföra fordonet. Vidare kan den som har ett arbete i vissa fall få bidrag för körkorts- utbildning. Dessa personer är även gynnade på så sätt att om man beviljats bilstöd enligt första punkten men därefter beviljats sjukersättning eller aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (LAF) så kan man fortfarande ha rätt att få nytt bilstöd enligt andra punkten (bidragsgrupp två). För den som inte har anknytning till arbetsmarknaden gäller högst och detta under den ytterligare förutsättningen att man själv kan framföra fordonet som förare. Bilstödet var ursprungligen en del av arbetsmarknadspolitiken med syfte att underlätta för personer med funktionshinder att komma ut i arbetslivet. När FBH infördes kom rätten till bilstöd att breddas till att även avse andra personer med funktions- hinder. Därmed övergavs, åtminstone delvis, synsättet att bilen endast var ett medel för funktionshindrade att kunna få sin för- sörjning, för att i stället ses som ett hjälpmedel för att minska ett förflyttningshandikapp. I bilstödspropositionen angavs att flera instanser påtalat behovet av en framtida utvidgning av person- kretsen. Det ansvariga statsrådet konstaterade dock att det stats- finansiella läget inte gjorde det möjligt att lägga fram ett förslag som innebar att alla förflyttningshandikappade oavsett ålder skulle få del av stödet. Kostnaderna för ett sådant system skulle kunna bli alltför omfattande (prop. 1987/88:99, s. 13). Rätten till statligt bilstöd Bidragsgrupp ett består inte enbart av personer som har ett arbete utan även av personer som genomgår arbetslivsinriktad utbildning eller rehabilitering under vilken de får aktivitetsstöd eller rehabiliteringsersättning. Rehabiliteringsersättning utgår enligt 22 kap. 7 § LAF när en försäkrad, vars arbetsförmåga till följd av sjukdom är nedsatt med minst en fjärdedel, deltar i arbets- livsinriktad rehabilitering som avser att förkorta sjukdomstiden eller att helt eller delvis förebygga eller häva nedsättningen av arbetsförmågan. Aktivitetsstöd enligt förordningen (1996:1100) om aktivitetsstöd lämnas som ett ekonomiskt stöd till försörjning till den som tar del av de arbetsmarknadspolitiska programmen för t.ex. arbetsmarknadsutbildning, arbetspraktik och aktivitetsgaranti. Redan i de bestämmelser som fanns innan FBH infördes kunde personer med funktionshinder beviljas bidrag för inköp av bil om de behövde bilen för att få arbetslivsinriktad utbildning. Detta begrepp har bevarats i FBH och har även föranlett en del tolknings- problem. Ursprungligen tolkades begreppet arbetslivsinriktad utbildning ganska snävt och riktade närmast in sig på rent yrkes- förberedande utbildningar. RFV har i sin senaste vägledning för bilstödet ansett att begreppet skall ges en mycket vidare tolkning och innefatta all utbildning på gymnasieskola och högskola. En konsekvens av ett sådant synsätt är att en person som beviljas bilstöd enligt bidragsgrupp ett när han eller hon går i gymnasie- skolan sedan kan komma att vara berättigad att ansöka om bilstöd enligt bidragsgrupp två fram till det att han eller hon fyller . Vad utredningen har att ta ställning till är om det överhuvudtaget finns anledning att ha med deltagande i arbetslivet som en bedöm- ningsgrund när man tar ställning till rätten till bilstöd. Här kan dras en parallell till vad som sagts om åldersgränserna.