sou · GTB394 · 2006-01-01 00:00:00 — Innan slutlig ställning tas till om en portal ska etableras måste en diskussion föras om vilka målgrupper som främst har ett behov av den information som kan nås via portalen. Ska den främst vara till för dem som på yrkesmässig grund har behov av informationen, Spridning och tillgängliggörande – återvinn kunskapen! eller är dess syfte att mer generellt öka kunskapen om biologisk mångfald i samhället, inklusive i folkbildande syfte? Beroende av vilket syfte och vilken målgrupp som en portal ska ha, blir innehållet och utformningen olika. Om den främsta mål- gruppen är den yrkesmässiga gruppen är kraven på pedagogik och enkelhet sannolikt lägre än om den främsta målgruppen är den breda allmänheten eller skolväsendet. Forskningens behov skiljer sig från de operativa verksamheternas behov. Min bedömning är att det finns behov av en samlad portal. Denna bör i första hand vara inriktad mot en målgrupp som består av dels dem som på yrkesmässig grund har ett behov av informa- tion om inventeringar, undersökningar, arter m.m., dels en mer specialintresserad allmänhet. Portalen måste byggas med ett sådant innehåll att den möjliggör en överblick över tillgänglig information. Det måste finnas kopplingar till dem som har ansvar för den fak- tiska informationen. Utöver detta finns behov av en samlad infor- mationsväg med mer populariserat material för skola och en bre- dare allmänhet. Så långt möjligt bör en portal bygga på befintliga, kända system. Erfarenheterna från tidigare försök att etablera nya strukturer, t.ex. Svenska miljönätet eller Envicat, har visat på de svårigheter som är förknippade med nyetableringar. finns flera delsystem som är väl fungerande och som kan tjäna som grund för etableringen av en samlad portal. system Skogens pärlor med distri- butionsdelen Skogens källa är ett gott exempel som kan tjäna som förebild. system för spridning av uppgifter om Natura 2000 i har ett tilltalande gränssnitt. Våtmarksin- venteringen på nätet innehåller ett föredömligt system för hanter- ing av uppgifter om rapporter och skrifter med koppling till in- venteringen, bl.a. genom länkning till den nationella biblioteksda- tabasen . Artportalen är ett gott exempel på vilken potential som ligger i att ge enskilda möjlighet att direkt rapportera observa- tioner. System som kan användas som utgångspunkter för en mer populär portal är t.ex. webbplatsen biologisk mångfald med upp- gifter kopplade till konventionen om biologisk mångfald. Denna webbplats skulle kunna utgöra en kappa kring både en mer yrkes- mässig del och en mer populär del. Denna fråga måste dock utredas vidare. Jag har övervägt möjligheterna och lämpligheten av att etablera en samlad portal som, förutom det ovan nämnda nationella refe- rensregistret och annat material, också visar uppgifter från de Spridning och tillgängliggörande – återvinn kunskapen! större nationella inventeringarna samt rapporter och skriftligt ma- terial. Fördelarna med en sådan portal är att den enkelt och lättöverskådligt ger användaren tillgång till både ett referensregister med geografiskt stöd, och faktiska uppgifter ur större inventer- ingar. Genom möjligheter att ladda ned data till egna system och egen bearbetning, samt tillgång till rapporter och förklarande tex- ter, förenklas användarnas nyttjande vilket leder till en ökad kost- nadseffektivitet. En sådan portal skapar också en bredare tillgäng- lighet för användargrupper som saknar möjligheter att nyttja egna system för hanteringen av nedladdningsbara data. Artportalen har visat att öppna system kan ge goda spridningseffekter genom att de ökar både medvetenheten och intresset. Nackdelarna med en samlad portal som också innehåller faktiska uppgifter från nationella inventeringar är att den därigenom blir mer tungrodd. Även om den tekniskt byggs som en distribuerad plattform där data rent fysiskt inte samlagras i en central databas, utan data hämtas från de dataansvariga myndigheterna eller organi- sationerna, krävs en långt gången standardisering av de data som ska delas. I många fall är de aktuella inventeringarna av äldre datum, vilket gör att de dels kan ha en lägre aktualitet, dels vara uppbyggda med olika syn på rumslig och innehållslig källsäkerhet. Sannolikt behövs en omfattande insats för att kvalitetssäkra detta data, som i flera fall pga. ålder kanske inte har en relevans. Ytterligare en nackdel är att en sådan gemensam spridningsportal delvis står i strid med den svenska modellen och kan bidra till att minska tyd- ligheten i den gällande roll- och ansvarsfördelningen. Slutligen så är läget sannolikt sådant att de användare som har de största be- hoven ändå inte skulle använda en tittskåpsfunktion, utan ha behov av att ladda hem dataunderlaget för användning i egna system. I vägningen mellan de potentiella vinsterna med en portal som också innehåller ett samlat gränssnitt för visning av data från natio- nella inventeringar och nackdelarna är bedömningen att nackde- larna är större än fördelarna. Kostnaderna för att bygga upp ett så- dant system skulle sannolikt överstiga vinsterna. En samlad portal kan dock byggas på ett tredje sätt i den del som portalen berör faktiska uppgifter. I stället för att samla alla uppgif- ter i ett system, kan de viktigaste aktörerna gemensamt komma överens om hur respektive aktörs webbpresentation av uppgifter ska utformas och byggas upp. Om en gemensam standard ligger till grund, både för utformningen av den lägessatta informationen och Spridning och tillgängliggörande – återvinn kunskapen! för hur presentationen utformas, kan respektive aktörs webbplats bli noder i ett system där portalen inte samlat visar uppgifterna, men där en besökare som behöver uppgifter inom ramen för en sär- skild aktörs verksamhetsansvar länkas vidare från portalen till den- nas webbplats. I och med att utformningen av gränssnitten byggts upp på ett likartat sätt underlättas för användaren att tillgodogöra sig uppgifterna. En gemensam teknisk standard förenklar också möjligheterna att, då data laddats ned för användning i egna system, samanalysera denna information. Vad som dock oavvisligen måste ingå i en nationell portal är uppgifter om de områden som formellt skyddats genom olika former av områdesskydd. Jag föreslår att en samlad portal byggs upp. I portalen bör föl- jande delar ingå: Det över inventeringar, undersök- ningar m.m. Dels en sökapplikation till registret, dels en ingång till registrering av nya underlag. En applikation för presentation och/eller nedladdning av upp- gifter om avgränsningar och innehåll i skyddad natur. Presentation och sökning av rapporter, skrifter m.m. av större betydelse. Länk till Artportalen. En funktion med koppling till distributionssystem hos olika aktörer, dvs. de system som de miljömålsansvariga myndighe- terna bygger upp inom ramen för en gemensam teknisk stan- dard. Ett enkelt GIS-verktyg för att utföra enklare analyser och kart- sammanställningar. Länkar till andra relevanta webbplatser. bör ges ansvar för att bygga upp ett nationellt referensregister och en portal enligt ovanstående förslag. Detta an- svar blir viktiga inslag i en utvidgad samordningsroll för Natur- vårdsverket, se vidare i kapitel 10. Innan ett referensregister samt en portal upprättas måste en ge- mensam grundsyn, en konceptuell modell, för presentation av lä- gessatta data utarbetas av i första hand , Skogssty- relsen och . Dessa tre myndigheter ansvarar på na- tionell nivå tillsammans för huvuddelen av de verksamheter som Spridning och tillgängliggörande – återvinn kunskapen! berör arbetet med biologisk mångfald. Vid utarbetandet av en så- dan gemensam modell måste erfarenheter dras av de insatser som redan finns gjorda, bl.a. av länsstyrelserna. Vidare måste hänsyn tas till den SIS-standard för geografisk information som tagits fram i samverkan med (Standardiserad landskapsinformation). I utvecklingen av referensregistret bör även samverkan ske med andra aktörer. ArtDatabanken kan t.ex. ha en viktig roll i utveck- landet av metadata för observationer och inventeringar av arter och SLU motsvarande roll för andra inventeringar och undersökningar. SLU och ArtDatabanken skulle i detta arbete bli ansvariga för standardiseringen, gemensamma karttecken, symboler, färgsätt- ning, handböcker m.m. samt översättning av begrepp till gemen- samma benämningar. Standard för metadata rörande artdatabaser bör knytas till vad som är utvecklat inom GBIF. För andra typer av data bör anpassning ske till utvecklingen och ambitionerna inom EU. Information till allmänheten – uppgift finns ingen institution som har ett samlat ansvar för att i form av utställningar samt i programverksamhet informera om den bio- logiska mångfalden i och om miljötillståndet. En sådan nod vore önskvärd som komplement till det informationsansvar som varje aktör har. Utställningen som medium ger, kombinerat med programverksamhet, webbaserad information och liknande, en upplevelse som endast kan konkurreras ut av den verkliga naturen. Att skapa ett nytt centralt museum med ansvar för miljöfrågorna är inte ekonomiskt eller verksamhetsmässigt försvarbart. har rollen som ansvarsmuseum för det na- turvetenskapliga området. Museet har även uppgifter inom miljö- målsarbetet genom t.ex. miljögiftsgruppen, vävnadsbankerna samt självfallet genom den forskningsverksamhet som är knuten till samlingarna. Inom museet finns, förutom en bred sakkunskap inom olika områden av relevans för miljömålsarbetet, också kom- petens inom de förmedlande verksamheterna. Uppdraget till bör utvidgas så att museet har ett ansvar för att i sin utställnings- och programverk- samhet tydligt spegla den biologiska mångfalden och miljötillstån- Spridning och tillgängliggörande – återvinn kunskapen! Detta sker lämpligast genom en förändrad lydelse av museets instruktion. lokalisering till enbart utgör en be- gränsning, men innebär trots allt många besökare, också från andra delar av landet. Museet är mycket populärt som besöksmål för skolor. Med införandet av fritt inträde på statliga museer från års- skiftet 2004/05 har antalet besökare ökat kraftigt. Förslaget måste ses i sammanhang med att alla de parter som har ansvar för olika delar i miljömålsarbetet också har ett ansvar för att informera och sprida kunskap om sin verksamhet och det som den representerar. En samlande nod enligt förslaget ovan är ett kom- plement – inte en konkurrent! Skolan som grund för folkbildningen Skolan och förskolan har stora möjligheter att lägga en god grund för naturintresset hos våra barn och ungdomar. Att utnyttja den nära naturen och miljön som en del i skolarbetet inom många olika ämnesområden är enkelt. Många minns den hembygdskunskap som tidigare fanns i de lägre stadierna i skolan. I denna ingick inte bara kunskap om hembygdens historia utan också om naturen i hem- bygden, dess utveckling och utseende. Att bygga vidare på skolans möjligheter måste vara en prioriterad uppgift då nya läroplaner utformas. Genomför programmet – Vårda – Visa! har utarbetat ett program för vård och skötsel av skyddad natur, inklusive information om de områden som skyddas formellt (– Vårda – Visa: Ett Program för bättre förvaltning och nyttjande av naturskyddade områden –2015, Naturvårds- verkets rapport 5410). I takt med att större och större arealer lyfts ur ordinarie produktion ökar behoven av att dessa områden sköts och att informationen kring områdena stärks. Förståelsen för var- för naturskyddet behövs ökar om informationen om syfte och in- nehåll når ut. Detta har bland annat lyfts fram i regeringens natur- vårdsskrivelse. Det är av stor vikt att programmet kan genomföras. Spridning och tillgängliggörande – återvinn kunskapen! Kampanjer är bra! har flera framgångsrika kampanjer ge- nomförts. genomförde –2001 . Grönare skog var skogsvårdsorganisa- tionens utbildningsprogram för ett lönsamt och hållbart skogsbruk i världsklass. –2001 deltog var tredje skogsägare i Grö- nare skog. Totalt deltog 121 000 skogsägare och andra från skogs- sektorn, och 63 000 av dem var deltagare vid en längre kurs eller studiecirkel. Grönare skog vände sig inte bara till skogsägare. Totalt deltog 350 000 personer i kampanjen. har efter EU-inträdet, under litet varierande namn, genomfört mångfald, senare Levande landskap. Kampanjerna har varit en del i kompe- tensutveckling inom miljöområdet (KULM). Syftet med denna har varit att öka jordbrukarnas medvetenhet om de natur- och kultur- värden som finns i de marker de sköter, samt att ge dem erkänsla för den viktiga insats de gör. Inom ramen för kampanjen genom- förs gårdsvandringar, kurser, individuell rådgivning och många andra aktiviteter. Kampanjen har varit mycket framgångsrik och uppskattad. Bra och välplanerade kampanjer med en central ledning och samordning kan ge goda resultat. Särskilt när de byggs upp på ett sådant sätt att syftet inte är att myndigheten alltid är den sakkun- nige som ska lära mottagaren hur saker och ting är. En bra kampanj är ett gemensamt möte där parterna respekterar varandras sakkun- skap och tillsammans utformar arbetssätt som passar bägge. Kam- panjer har främst nyttjats inom ramen för och ansvarsområden, men de kan och bör nyttjas fli- tigare inom andra områden för att utveckla arbetsformerna för att bevara biologisk mångfald. Upprättandet av ett nationellt referensregister har beräknats till ca . Driftskostnaderna beräknas till /år. Spridning och tillgängliggörande – återvinn kunskapen! En nationell portal enligt ovanstående har inte kunnat kostnads- beräknas, då en beräkning inte kan göras innan samrådet om en gemensam modell genomförts. Kostnaderna för en portal torde i uppbyggnadsskedet och med det förslag som lagts avsevärt under- stiga kostnaderna för det nationella registret, i och med att delar av portalen kan betraktas som ingående i det ansvar som redan ligger på de centrala verken. Driftskostnaderna beräknas till /år. Det kan inte uteslutas att en samordnad portal kan innebära en effektivare medelsanvändning i vissa delar. De stora fördelarna med registret och en portal är effektivise- ringsvinsterna dels för de användare som snabbare kan nå åtkomst till de uppgifter som finns i systemen, dels för användningen av de olika anslag som står till miljöarbetets förfogande genom att en bättre grund skapas för prioritering. Ett förnyat uppdrag för medför vissa ökade kostnader genom att basbemanningen för planering m.m. av nya utställningar måste utvidgas. Kostnaderna har beräknats till motsvarande /år. 10 Samordning och styrning Det finns brister i samordningen av inventeringar, undersök- ningar m.m. Ingen organisation har utpekat övergripande sam- ordningsansvar. Jag har övervägt möjligheterna att överföra kunskapsuppbyggande uppgifter från olika aktörer i en egen or- ganisation. Även om det finns fördelar med en sådan lösning är min bedömning att det inom nuvarande modell för svenskt miljöarbete inte är lämpligt att skapa en ny organisation. En grundlig utvärdering av miljömålsarbetets organisation bör dock göras inför nästa miljömålsperiod. I denna utvärde- ring bör även resultaten av arbete vägas in. Länsstyrelserna har en central roll i det kunskapsuppbyg- gande arbetet på den regionala nivån och genomför omfattande insatser på uppdrag av eller med finansiering främst av Natur- vårdsverket. Länsstyrelsernas roll och ansvar för kunskapsupp- byggnaden bör tydliggöras och styrningen från Naturvårdsver- kets sida bör öka i de fall insatser ska kunna jämföras över hela landet. Ansvaret för att utforma metoder för nationella undersök- ningar och inventeringar bör i första hand ligga på nationella aktörer. SLU bedöms ha goda förutsättningar för att klara denna typ av uppdrag i den del de berör landmiljö och limnisk miljö, men även andra universitet kan vara aktuella för vissa uppgifter. När det gäller marin miljö har de centrumen och de universitet som är knutna till dessa samt bäst förutsättningar. 1.Naturvårdsverkets samordnande roll när det gäller kun- skapsuppbyggnad till stöd för arbetet med biologisk mång- fald stärks och tydliggörs. Med regeringens förslag att Na- turvårdsverket ska bli miljömålsansvarig myndighet för det nya miljökvalitetsmålet Ett rikt växt- och djurliv samt få ut- ökade samordningsuppgifter för havsmiljön bör följa ett an- svar för att samordna den kunskapsuppbyggande verksam- het som i första hand rör inventeringar, miljöövervakning och miljömålsuppföljning. Det är viktigt att Naturvårdsver- ket ges reella förutsättningar att klara denna uppgift och en förändring i instruktionen föreslås. 2.Naturvårdsverket bör vidta åtgärder internt för att på ett bättre sätt kunna samordna och leda kunskapsuppbyggna- den. 3.Då nuvarande miljömålsperiod utvärderas och nya delmål ska sättas för kommande period, måste detta kombineras med en parlamentarisk utredning om effektiviteten i det svenska miljöarbetet. I denna utredning bör en utvärdering göras av det svenska miljösystemets effektivitet sett i rela- tion till effekterna av en bredare europeisk miljöpolitik pa- rallellt med en traditionell svensk sådan. I utredningen kan djupare övervägas vilka för- och nackdelar den svenska ar- betsformen för kunskapsuppbyggnaden har jämfört med den i andra europeiska länder, t.ex. och . 4.Naturvårdsverket ges i uppdrag att, tillsammans med Jord- bruksverket och , fastställa en nationell tek- nisk standard för inventeringar och undersökningar samt i dessa fångade lägesbundna data. 5.De ideella organisationer som utför viktiga uppgifter inom ramen för kunskapsuppbyggnaden om biologisk mångfald, och uppfyller vissa baskriterier, ges ett statligt stöd för sin verksamhet. Detta stöd bör beräknas utgående från med- lemsantalet. I detta kapitel redovisas vilka aktörer som har kunskapsuppbyg- gande uppgifter och ansvar när det gäller biologisk mångfald. En analys görs av samordningen och styrningen av den kunskapsupp- byggande verksamheten. I kapitel 9 har redovisats vilka grupper av aktörer som bedöms vara primära användare av data och uppgifter från olika kunskapsuppbyggande insatser, och vilket behov dessa aktörer har av olika sorters uppgifter. Vilka är aktörerna och vad gör de? Aktörer med nationellt ansvar är ett organ för samråd och samverkan i arbetet med att uppnå de av fastställda miljökvalitetsmålen. Rå- dets kansli finns vid och det är inrättat efter re- geringsbeslut. Rådet ska göra en samlad uppföljning och bedöm- ning av miljösituationen i förhållande till miljökvalitetsmålen samt svara för den övergripande samordningen av information. Rådet ska lämna en skriftlig rapport till regeringen. Rådet får ut- färda riktlinjer om det underlag som de miljömålsansvariga myn- digheterna ska tillhandahålla rådet. fördelar även medel (från anslag 34:2 miljöövervakning m.m.) som behövs för uppföljning av miljökvalitetsmålen och för miljöövervakningen samt viss internationell rapportering. är central förvaltningsmyndighet på miljöområ- det under och har ett övergripande ansvar för miljömålsfrågor och för naturmiljön. Ver- ket ansvarar för samordning, uppföljning och rapportering för flera miljökvalitetsmål, bl.a. Levande sjöar och vattendrag, Hav i balans samt levande kust och skärgård, Myllrande våtmarker och Storslagen fjällmiljö. Regeringen har föreslagit att ska ges ansvar för ett kommande sextonde miljömål, Ett rikt växt- och djurliv. förfogar över två i sammanhanget bety- delsefulla anslag: 34:2 miljöövervakning m.m. (som dock fördelas av efter beredning inom ) och 34:3 åtgärder för biologisk mångfald. Det förstnämnda anslaget disponeras för miljöövervakning, miljömålsuppföljning och viss internationell rapportering. Det andra anslaget disponeras bl.a. för utredningar och inventeringar som ger underlag för bl.a. skydd av värdefulla naturområden och förslag till utpekande till 2000. har under sektorsansvar för skogliga frågor. Myndigheten är ansvarig för arbetet med miljökva- litetsmålet Levande skogar. är chefsmyndighet för skogsvårdsstyrelserna. och skogsvårdsstyrelserna benämns tillsammans skogsvårdsorganisationen. I uppgifterna in- går bland annat att leda de statliga insatserna för att främja skogs- bruket, att i enlighet med myndighetens sektorsansvar för miljön verka för en rik och varierande skogsmiljö i samarbete med skogs- bruket och miljövårdens företrädare, att ta fram och analysera pro- gnoser för skogens och skogsbrukets utveckling och att övervaka virkesmätning. Inom ramen för uppdrag planeras och genomförs kunskapsuppbyggande insatser som behövs för att skogsvårdsorganisationen ska kunna fullgöra sitt uppdrag. Medel för dessa utgörs främst av olika anslag inom an- svarsområde. bedriver ett omfattande arbete för att utveckla datastöd för verksamheten och olika internetbaserade spridnings- och hämtningslösningar. har under sektorsansvar för jordbruk, trädgård och rennäring. Verket ansvarar för arbetet med miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap. I uppgifterna in- går bland annat att följer, analyserar och håller re- geringen informerad om utvecklingen inom näringarna samt verk- ställer de politiska besluten inom verksamhetsområdet. En av Jord- bruksverkets huvuduppgifter är administrationen av EU:s jord- brukspolitik. arbetar direkt mot länsstyrelserna som har det regionala ansvaret för jordbruksadministrationen. Inom ramen för uppdraget planeras och genomförs de kunskaps- uppbyggande insatser som krävs för att verksamheten ska fungera effektivt. Medel för dessa insatser utgörs främst av olika anslag inom ansvarsområde, men också samverkansme- del från bl.a. . är nationell myndighet för samhällsplanering, stadsut- veckling, byggande och boende under Miljö- och samhällsbygg- nadsdepartementet. ansvarar för miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö och har dessutom uppgifter bl.a. kopplade till den fysiska planeringen och frågor om stadsutveckling. I detta arbete har uppgifter som berör förutsättningarna för biologisk mångfald. är den centrala statliga myndigheten för fiskevård och fiske under . Verket har inget utpekat miljömålsansvar, men är sektorsmyndighet för fiskenäringen och har som sådan verksamheter som tydligt berör miljömålen Hav i balans samt levande kust och skärgård och Sjöar och vattendrag. Verksamheten bedrivs på 15 platser i landet och har laboratorier, fiskeriförsöksstationer, utredningskontor, undersök- ningsfartyg och fältstationer. Verket utför olika former av provfis- ken och annan fiskeribiologisk verksamhet och har en tydlig över- vakande verksamhet. SLU är ett universitet med en tydlig samhällsroll: att ansvara för kunskapsuppbyggnad och kompetensförsörjning inom biologiska naturresurser och biologisk produktion – ett ansvar som spänner över ett vidsträckt område från jordbruk, skogsbruk och livsme- delsindustri till miljövård, kretsloppssystem, veterinärmedicin och bioteknologi. Verksamheten vid SLU delas in i fem ansvarsområden: mat, djur, skog, land och stad. Dessa ansvarsområden ska vara vägledande för all verksamhet inom , från forskning, utbildning, fort- löpande miljöanalys till information. Varje ansvarsområde omfattar hela kedjan, från råvaruproduktion till färdig produkt på markna- den. Verksamheten är fördelad på ett 40-tal institutioner inom fyra fakulteter: fakulteten för landskapsplanering, trädgårds- och jord- bruksvetenskap, fakulteten för naturresurser och lantbruksveten- skap, fakulteten för veterinärmedicin och husdjursvetenskap samt fakulteten för skogsvetenskap. Inom SLU finns ett tvärprogram för fortlöpande miljöanalys. SLU är en av huvudmännen för ArtDatabanken och . Bägge verksamheterna är administrativt och lokalmässigt knutna till SLU i . SLU utför verksamhet inom ramen för den nationella miljööver- vakningen, både med egen finansiering och med finansiering från bl.a. . Inom SLU bedrivs många verksamheter av betydelse för arbetet med att bevara den biologiska mångfalden.