sou · GTB344d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Offentliggörande av resultat från livsmedels- Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall analysera olika metoder för att till- gängliggöra resultaten från livsmedelstillsynen för konsumenterna. Regelmässigt offentliggörande av tillsynsresultat skulle kunna tjäna syftet att förbättra livsmedelshantering och egenkontroll inom livsmedels- och restaurangnäringarna. Utredaren skall föreslå om, och i så fall hur, ett sådant förfarande bör utformas. Tillhandahållande av livsmedel ställer stora krav på livsmedels- lokalernas utformning liksom på hantering och hygien under tillverknings- och beredningsprocessen. För att säkerställa att dessa krav efterlevs sker, som komplement till företagens egenkontroll, även en tillsyn i offentlig regi. Denna tillsyn utövas i huvudsak av kommunerna, men även av . Resultatet från denna tillsyn har visat att det förekommer brister i verksamhetsutövarnas efterlevnad av regelverket kring livsmedelshantering m.m. Det är också önskvärt att konsumenterna har en inblick i hur väl företagen efterlever lagstiftningen. Detta gäller förtroendet för så väl livs- medels- och restaurangföretagare som tilltron till den verksamhet som utövas av tillsynsmyndigheterna. Ett möjligt verktyg för att öka livsmedelsföretagarnas efterlevnad av de krav som livsmedels- lagstiftningen ställer kan vara att regelmässigt offentliggöra utfallet av tillsynsmyndigheternas inspektioner. I princip är inspektions- rapporter offentliga. För att en konsument skall få vetskap om tillsynsresultatet för en enskild anläggning krävs dock att han eller hon kontaktar respektive myndighet och begär ut handlingen. Detta torde inte förekomma i särskilt omfattande grad. För att i praktiken göra inspektionsresultaten tillgängliga för allmänheten krävs troligen ett systematiskt offentliggörande. tillämpas i ett system för att offentliggöra tillsynsresultat. Det danska systemet innebär att tillsynsmyndigheten efter genomförd inspektion överlämnar ett inspektionsprotokoll till livsmedelsföretaget. Protokollet anger på en tregradig skala hur väl företaget lever upp till lagstiftningen. Rapporten skall anslås synligt i den inspekterade lokalen. Företagen har rätt att begära förnyad inspektion för att förbättra sitt till- synsresultat. Det danska systemet är en tänkbar variant för ett mer syste- matiskt offentliggörande av tillsynsresultat i det led i livsmedels- kedjan som ligger närmast konsumenterna. En annan metod för offentliggörande kan vara att myndigheten anslår upplysningar endast när avvikelser från regelverket påvisats. Ytterligare en möj- lighet är att utnyttja de lokala eller den centrala tillsynsmyndig- hetens hemsida för att publicera sammanfattande omdömen om tillsynsobjekten. En fjärde möjlighet är att tillsynsmyndigheten åläggs att tydligt anslå information i de fall en inspektion lett till anmärkning. Det kan också finnas andra sätt att offentliggöra informationen. För alla metoder gäller dock att de för att fylla sin funktion måste vara så utformade att budskapet är begripligt och lättillgängligt för konsumenten. Ett offentliggörande av tillsynsresultat ställer särskilda krav på tillsynsmyndigheterna. Detta gäller till exempel att en företagare som får ett sämre resultat bör kunna få möjlighet till ominspektion efter att ha åtgärdat bristerna, liksom att inspektionsfrekvensen måste hålla en viss nivå så att alla företagare har ett aktuellt inspek- tionsprotokoll anslaget eller publicerat. De olika metoderna för offentliggörande av tillsynsresultat skulle kunna leda till att det uppstår konflikter med annan lag- stiftning, exempelvis personuppgiftslagen eller sekretesslagen. Frågor som gäller företagens verksamhet och företagarnas och deras personals integritet måste också beaktas när ett system med offentliga tillsynsresultat övervägs. En analys skall göras av olika metoder för att delge konsumenterna relevant information om resultatet av livsmedelstillsynen, såväl vad avser enskilda objekt som grupper av objekt. Dessa konsument- upplysningar skall inte begränsas till livsmedelsdetaljister och restauranger. Genom att analysera ekonomiska, juridiska och andra kon- sekvenser för tillsynsmyndigheterna respektive objekten av de olika alternativen skall utredaren bedöma om tillsynsresultatet bör offentliggöras. Om utredaren gör bedömningen att tillsynsresul- taten bör offentliggöras skall utredaren ange vilken av metoderna för offentliggörande som är att föredra. Utredaren skall också lämna förslag till de författningsändringar som övervägandena leder fram till. En konsekvensbedömning skall göras för samtliga förslag. I denna skall det, utöver en samhällsekonomisk analys, även ingå en beräkning av förslagens ekonomiska konsekvenser för tillsynsmyn- digheterna och de berörda företagen. Innebär förslagen ökade kostnader för tillsynsmyndigheterna skall utredaren presentera förslag till finansiering enligt gällande finansieringsprinciper. Ut- redaren skall i sitt arbete samråda med företrädare för tillsyns- myndigheterna, livsmedels- och restaurangnäringen samt andra berörda aktörer. Uppdraget skall vara avslutat . Avgifter för foder-, livsmedels- och Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall lämna förslag till ett avgiftssystem för foder-, livsmedels-, djurhälso- och djurskyddstillsyn. I uppdraget ingår att lämna förslag till en avgiftskonstruktion som baseras dels på de kriterier som återfinns i och rådets Förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (EUT L 165, 30.4.2004, sid. 1) dels på principen att varje tillsynsmyndighet (i tillämpliga fall kommunfullmäktige) själv beslutar om avgiftens storlek för sina respektive tillsynsobjekt. Utredaren skall även lämna förslag till ett system som ger kom- munerna möjlighet att i sin helhet avgiftsfinansiera livsmedelstill- synen, samt ta ställning till hur behovet att styra avgifternas storlek för att både säkerställa en likvärdig tillsyn och att företag i olika delar av landet behandlas likvärdigt kan balanseras mot grund- principen att varje tillsynsmyndighet skall kunna nå full kostnads- täckning för sina tillsynsverksamheter. Utredaren skall föreslå de författningsändringar som bedöms vara nödvändiga. antogs förordning (EG) nr. 882/2004. Förordningen behandlar bl.a. organisation, finansiering och genomförande av medlemsstaternas kontroller. Vad gäller avgifter för tillsynen fast- ställer förordningen vilka kostnadsslag som får ingå i beräkningen av avgifterna och vilka faktorer i företagens verksamhet som skall vägas in i avgiftssättningen. Förordningen träder i dessa delar i kraft . Enligt förordning (EG) nr 882/2004 får medlemsstaterna finan- siera kontrollerna med avgifter och med anslag (motsvarande). De kontroller som omfattas av förordningen är de som genomförs för att kontrollera efterlevnaden av all gemenskapslagstiftning inom områdena foder, livsmedel, djurskydd och djurhälsa. Exempel på verksamheter som omfattas är årlig tillsyn, restsubstanskontroll och köttbesiktning. För vissa specificerade delar av kontrollen är det obligatoriskt för medlemsstaterna att ta ut en avgift, i övriga fall innebär förordningen en möjlighet för medlemsstaten att finan- siera kontrollen med avgifter. För det fall en medlemsstat väljer att avgiftsfinansiera kontrollen, lägger förordningen fast ett antal prin- ciper som skall ligga till grund för det nationella avgiftssystemet. De kommunalt fastställda avgifterna för djurskyddstillsynen har kritiserats av i rapporten /04:1 Hur effektiv är djurskyddstillsynen? Bland annat kritiserar den mycket stora spridningen mellan kommunerna när det gäller stor- leken på avgifterna för djurskyddstillsynen och de orättvisor och variationer i tillsyn som detta har skapat. har behandlat revisorernas rapport och tillkännagivit regeringen som sin upp- fattning att regeringen bör överväga om det behövs förändringar i regleringen av hur det lokala djurskyddsarbetet finansieras och att vikten av att djurhållare i olika delar av landet behandlas på ett så långt möjligt likvärdigt sätt beaktas (bet. 2003/04:MJU14, rskr. 2003/04:211). har också tillkännagivit regeringen som sin upp- fattning att regeringen bör vidta åtgärder för att reformera finan- sierings- och avgiftssystemet för livsmedelskontrollen (bet. 2001/02:MJU22, rskr. 2001/02:319, 2001/02:320), även detta baserat på revisorernas granskning. De nuvarande finansieringssystemen för de fyra tillsynsområdena är uppbyggda på olika sätt. För fodertillsynen tar Statens jord- bruksverk ut avgift från de storskaliga foderproducenterna över vilka verket också utövar kontrollen. Inom livsmedelsområdet bedrivs den årliga tillsynen av livsmedelsanläggningar i huvudsak av kommunerna, men för vissa objekt har tillsyns- Den avgift som skall betalas av verksamhetsutövarna till respektive tillsynsmyndighet fastställs av . Även djurskyddstillsynen bedrivs i huvudsak av kommunerna. För denna kontroll kan kommunerna besluta om och ta ut avgifter för tillsynen. Avgifterna får täcka tillsynsmyndighetens kostnader enligt den kommunala självkostnadsprincipen. Finansieringen av de centrala och regionala myndigheternas s.k. tillsynsvägledning varierar mellan tillsynsområden och myndigheter. För Djurskydds- myndigheten och länsstyrelserna finansieras detta genom myndig- heternas respektive ramanslag inom utgiftsområde 23 respektive 18. För del överförs av de årliga tillsyns- avgifterna från kommunerna till verket (29 a § livsmedelslagen (1971:511) och 11 § förordning (1989:1110) om avgifter för livs- medelstillsyn m.m.). Tillsynen över djurhälsobestämmelserna finansieras i huvudsak över myndighetsanslag utgiftsområde 23. Det finns dock undantag, exempelvis finansieras kontrollen av import av djur från tredje land genom avgifter liksom den officiella djurhälsokontrollen som utövas av veterinärer. Utgångspunkten är att avgiftssystemet skall konstrueras så att det uppfyller kraven i förordning (EG) nr. 882/2004 och medger full kostnadstäckning för tillsynsmyndigheten. En annan utgångspunkt är att tillsynsmyndigheternas avgiftsinkomster skall medge att tillsynen för olika typer av objekt ligger på en godtagbar nivå och att tillsyn och principer för avgiftssättning blir likvärdiga i hela landet. Ytterligare en utgångspunkt för det nya avgiftssystemet är att respektive tillsynsmyndighet själv (i fråga om kommunerna kommunfullmäktige) ska besluta om avgiftens storlek. Denna prin- cip skall ställas mot faktiska skillnader mellan olika kommuner som kan påverka kostnaderna för tillsynen och förklara skillnader i avgiftssättning, t.ex. skillnader i geografisk storlek. I detta ingår även att lämna förslag till vilken instans som skall besluta om de olika avgifternas storlek. Utredaren skall ta fram en modell för beräkning av avgiftsnivån för olika typer av företag. Avgifternas storlek skall baseras på en fullgod ambitionsnivå för tillsynen så att denna bedrivs på ett tillfredsställande sätt och tar hänsyn till relevanta riskfaktorer. I detta ligger att avgiftssystemet skall skapa förutsättningar för en likvärdig och effektiv tillsyn i hela landet så att konsumenternas säkerhet tryggas och konkurrensförhållanden blir rättvisa. Små och nystartade företag skall inte bära en avgiftsbörda som riskerar att hämma deras konkurrenskraft och utvecklingspotential. En analys av vilka typer av företag som är särskilt känsliga för en ökad avgiftsbörda skall göras. Baserat på denna analys skall ut- redaren i sitt förslag till avgiftssystem överväga om det finns anled- ning att vissa typer av företag får sänkt tillsynsavgift. Utredaren skall också belysa på vilket sätt tillsynsmyndigheten påverkas av ett sådant system med nedsatta tillsynsavgifter för vissa objekt. Förordning (EG) nr. 882/2004 medger att företag som genom god egenkontroll och systematisk kvalitetssäkring av verksamheten visar särskilt goda tillsynsresultat premieras. Detta kan göras genom att de aktuella företagen inte inspekteras lika ofta och där- med får lägre avgift. Även företag med liten produktion, företag som använder traditionella metoder samt företag som är lokalise- rade i regioner med särskilda geografiska begränsningar kan enligt förordningen ges nedsatt avgift. Utredaren skall beakta detta i sitt förslag till nytt avgiftssystem. Samma kommunala nämnd utövar flera typer av tillsyn, nämligen miljö-, djurskydds- och livsmedelstillsyn. Men en verksamhets- utövare kan också bli föremål för tillsyn från olika myndigheter. Exempelvis bedriver kommunen djurskyddstillsynen och staten () tillsyn över fodertillverkningen vid ett lantbruk. Likartade principer för avgiftssystemens utformning, tillsyns- områden och myndigheter emellan, bedöms vara till fördel för såväl tillsynsmyndigheter som för företagare. Utredaren skall härvid be- lysa en modell för att ge kommunerna möjlighet att i sin helhet avgiftsfinansiera livsmedelstillsynen. En inledande analys av konkurrensaspekter inom tillsynsområdet har gjorts av i fråga om djurskyddstillsynen. Ut- redaren skall utveckla och beakta detta i sitt arbete med förslag till organisationen för fastsällandet avgifternas storlek. Det avgiftssystem som tillämpas för köttbesiktning m.m. vid slakterier kan komma att påverkas av för- ordning (EG) nr. 882/2004. Utredaren skall analysera om förord- ningen bör föranleda en förändring av det nuvarande avgifts- systemet för köttbesiktning och, om så är fallet, föreslå ett nytt avgiftssystem. Utredaren skall vidare beräkna de centrala och regionala tillsyns- myndigheternas kostnader för råd och stöd till de lokala tillsyns- myndigheterna samt lämna förslag till hur dessa uppgifter bör finansieras. Härvidlag skall lämpligheten i den nuvarande över- föringen av av den årliga tillsynsavgiften från kommunerna till analyseras. I detta ingår att överväga om uppgifter att ge vägledning är att anse som en del av tillsynen. Om så bedöms vara fallet skall utgångspunkten vara full kostnadstäck- ning. Avgiftssystemet skall vara klart och begripligt så att det inte riskerar att inverka negativt på förtroendet för tillsynsmyndig- heterna. I detta ingår att beakta kravet på att avgiftssättningen för tillsyn för att verifiera efterlevnaden av gemenskapslagstiftning inom områdena foder, livsmedel, djurskydd och djurhälsa i skall redovisas till Europeiska kommissionen. Utredaren skall lämna förslag till: –ett system som ger kommunerna möjlighet att i sin helhet avgiftsfinansiera livsmedelstillsynen, –utformning av ett system för avgifter avseende tillsynen av efterlevnaden av foder-, livsmedels- och djurskyddslagstift- ningen samt i relevanta delar av lagstiftningen om djurhälsa, –principer för att på ett enhetligt sätt bedöma de företag som har rutiner, vilka kan leda till lägre risker och minskat behov av tillsynsbesök, –principer för att på ett enhetligt sätt bedöma de företag som baserat på sin storlek eller omsättning, geografiska begräns- ningar eller användning av traditionella metoder kan komma att få sänkt tillsynsavgift, liksom ett eventuellt system för ersätt- ning till tillsynsmyndigheterna för inkomstbortfallet i dessa fall, –ändringar i det nuvarande systemet för avgifter för offentlig kontroll av livsmedel av animaliskt ursprung (köttbesiktning vid slakterier m.m.), –finansiering av de centrala och regionala tillsynsmyndigheternas vägledande arbete inom tillsynen med full kostnadstäckning som utgångspunkt, –de författningsändringar som övervägandena leder fram till. En konsekvensbedömning skall göras för samtliga förslag. I denna skall det, utöver en beräkning av förslagens ekonomiska konse- kvenser för kommunerna och de berörda företagen, ingå en redo- visning av de samhällsekonomiska konsekvenserna samt statsfinan- siella effekter. För de förslag som har statsfinansiella effekter skall utredaren föreslå finansiering i enlighet med gällande finansierings- principer. Om utredarens förslag innebär regeländringar som på- verkar kommunernas möjligheter att ta ut avgifter eller påverkar kommunernas möjligheter till andra inkomster skall finansierings- principen mellan staten och kommunsektorn tillämpas. I sitt arbete skall utredaren samråda med berörda aktörer och organisationer, inklusive och Närings- livets . Vidare skall utredaren vid ut- arbetandet av sina förslag ta hänsyn till slut- satser (SOU 2004:100). Uppdraget skall vara avslutat . Uppdrag att utreda frågor om livsmedelshygienisk kompetens inom livsmedelsföretag Regeringen har uppmärksammats på att det förekommer att företagare och anställda inom livsmedels- och restaurangnäringarna i vissa fall har bristfälliga kunskaper i livsmedelshantering. Ett förslag som har framförts till regeringen för att komma till rätta med dessa brister är att införa ett generellt krav på särskild utbildning eller licensiering för att få arbeta yrkesmässigt med livsmedel. Förslaget har framförts i skrivelser från de lokala och regionala tillsynsmyndigheterna inom livsmedelsområdet, bl.a. från i skrivelse och från i i skrivelse . Vidare har ett stort antal lokala tillsynsmyndigheter i samband med remissbehandlingen av departementspromemorian Förbättrad djur- skydds- och livsmedelstillsyn (Ds 2004:11) framfört att ett s.k. livs- medelskörkort skulle vara önskvärt för att förbättra livsmedelshan- teringen, inte minst i detaljistledet. Regeringen beslutar att ge i uppdrag att, med utgångs- punkt i en bedömning av nuvarande utbildnings- och kompetensnivå inom livsmedelsföretagen i , lämna förslag till åtgärder för att höja den livsmedelshygieniska kompetensen hos den som hanterar livsmedel yrkesmässigt. skall följa de direktiv som anges i bilagan. skall redovisa resultatet av detta uppdrag . miljö- och jordbruksutskott /BA Utredningen (Jo 2004:08) om offentliggörande av resultat från livs- medelstillsynen SOU 2005:44 Bilaga 3 Direktiv för genomförande av uppdrag att utreda frågor om livsmedelshygienisk kompetens inom livsmedelsföretag Enligt uppskattning insjuknar omkring 500 000 per- soner till följd av matförgiftning. Av dessa fall antas hälften här- röra från bristfällig livsmedelshantering i hemmet. Följaktligen har ett betydande antal matförgiftningsfall sin orsak i hanteringen i livsmedels- butiker, restauranger och andra livsmedelslokaler. En förbättrad kunskap om livsmedelsburna sjukdomar, korrekt livs- medelshygienisk hantering, personalhygien m.m. bland de som arbetar inom restaurang- och livsmedelsnäringarna skulle kunna bidra till att öka livsmedelssäkerheten och minska antalet sjukdomsfall till följd av mat- förgiftning. Flera länder har prövat system som innebär att de som yrkesmässigt hanterar livsmedel måste genomgå särskild utbildning. Exempelvis har infört ett s.k. livsmedelskörkort. I den finska modellen erhålls livsmedelskörkortet efter godkänt prov i grundläggande livsmedelshygien och detta utgör ett krav för anställning inom livsmedelssektorn. Ett generellt krav på kunskaper i livsmedelshygien kan ha både för- och nackdelar. Det kan antas att den allmänna kunskapen om livsmedels- hygien höjs vid ett sådant krav. Emellertid skiljer sig olika verksamheter inom livsmedels- och restaurangnäringarna väsentligt åt. skulle därför kunna riskera att utformas så allmänt att det inte skulle ge tillräckliga kunskaper för viss specialiserad verksamhet som kraven inte skulle stå i rimlig proportion till annan mindre riskfylld verksamhet. Ett tvingande krav på särskild utbildning för yrkesmässig livsmedels- hantering innebär en börda och en ökad kostnad för livsmedelsföre- tagarna. För att kunna motivera detta måste vinsterna för konsumenterna i form av minskad risk för matförgiftning vara betydande. Vidare kan negativa konsekvenser från integrationssynpunkt uppstå om utfärdandet av ett kompetensbevis förknippas med ett skriftligt prov. Dessutom innebär ett generellt nationellt krav på särskild utbildning för att få arbeta inom livsmedels- och restaurangbranscherna ett hinder för den fria rörligheten av personer och tjänster inom EU. medger den svenska livsmedelslagstiftningen att tillsyns- myndigheten förelägger en verksamhetsutövare att åtgärda brister. Dessa brister kan avse personalens kompetens när det gäller vissa arbetsmoment. Möjligheten att meddela föreläggande vad avser de anställdas kompetens utnyttjas dock synnerligen sällan av tillsynsmyndigheten. Tillstånd för livsmedelshantering bygger i huvudsak på kravet att verksamheten skall bedrivas i en godkänd livsmedelslokal. När det nya ramverket för livsmedelshygien inom EU träder i kraft förskjuts fokus från själva lokalen till den verksamhet som bedrivs i lokalen. I detta fall skulle ett godkännandebeslut kunna för- knippas med villkor om vissa kunskapskrav för de som utför vissa upp- gifter inom ramen för den verksamhet som ryms inom tillståndet. skall, med utgångspunkt i en bedömning av nuvarande utbildnings- och kompetensnivå inom livsmedelsföretagen i , läm- na förslag till åtgärder för att höja den livsmedelshygieniska kompetensen hos dem som hanterar livsmedel yrkesmässigt. skall följa de direktiv som anges nedan. förstås i detta uppdrag privata eller offentliga före- tag och andra organisationer som verkar inom produktion, förädling och distribution av livsmedel, exklusive primärproduktionsledet men in- begripet detaljhandel, restauranger och storkök. Utredningen skall belysa den nuvarande utbildnings- och kompetensnivån inom livsmedelsföretagen i ur ett livsmedelshygieniskt perspektiv. Baserat på dessa iakttagelser skall bedöma vilka brister i kunskaper om livsmedelshantering som eventuellt kan föreligga inom olika delar av branschen och i vilken utsträckning dessa inverkar menligt på livsmedelssäkerheten. skall redovisa flera handlingsalternativ för att höja den livsmedelshygieniska kompetensen inom livsmedelsföretagen. Myndig- heten skall förorda ett av de alternativ som föreslås och rangordna övriga. Både förslag och bygger på frivillighet och sådana som innebär ett obligatorium skall lämnas. Ett av förslagen skall utgöras av ett tvingande generellt kompetens- eller utbildningskrav för yrkesmän vid ett livs- medelsföretag. Vid utarbetandet av åtgärdsförslag skall verket särskilt beakta: –möjligheten för tillsynsmyndigheterna att utnyttja det utrymme som gällande lagstiftning ger att förelägga verksamhetsutövare att tillse att personalen har tillräckliga kunskaper för arbetet, –huruvida det lagstadgade ansvaret som livsmedelsföretagaren har för de produkter som han eller hon släpper ut på marknaden också innebär möjligheter för tillsynsmyndigheten att i det enskilda fallet kräva särskilda utbildnings- eller kompetenskrav för livsmedelsföretagaren och/eller företagarens personal i samband med godkännandeprövning och inspektioner/revisioner, –om ett verksamhetsgodkännande i stället för enbart lokalgodkännande innebär att även livsmedelsföretagarens kunskaper och kompetens att bedriva den aktuella verksamheten kan ingå som en del i godkännande- prövningen, –att de åtgärder som föreslås är så utformade att kostnaderna som uppkommer hos livsmedelsföretagare och tillsynsmyndigheter för att genomföra åtgärderna står i rimlig proportion till nyttan för kon- sumenterna, –att nationella särbestämmelser för företagande kan leda till hinder för arbetskraften att röra sig fritt inom gemenskapen och därmed komma i konflikt med principen om den fria rörligheten av varor och tjänster, –vilka grupper inom ett livsmedelsföretag som bör vara föremål för åtgärden/kravet på särskild kompetens och då överväga om det för att uppnå målet räcker att den eller de som är ansvariga för verksamheten omfattas av kraven och –att de regler som tas fram skall vara så utformade att de är lätta att tillämpa och förstå till både syfte och genomförande för alla berörda aktörer. För det av förslag som i första hand förordas skall en handlingsplan för det praktiska genomförandet redovisas.