sou · GTB374d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Personuppgifter får behandlas endast för det ändamål som framgår av lagens 2 §, nämligen för framställning av statistik, för uppfölj- ning, utvärdering och kvalitetssäkring av hälso- och sjukvård, och för forskning och epidemiologiska undersökningar. Med statistik avses såväl sådan som är av allmänt intresse, officiell statistik, som statistik som används internt hos dem som tar fram statistiken (driftsstatistik). Genom denna bestämmelse ges den yttre ramen för vad uppgifter som finns i hälsodataregistret får användas till och vilka uppgifter som får tas in i registret samt hur uppgifterna får behandlas. Avgränsningen innebär bl.a. att uppgifterna inte får användas i en myndighets tillsynsfunktion. De hälsodataregister som finns kan ha inrättats för ett eller flera av ändamålen. Ett register får endast innehålla uppgifter som behövs för registrets ändamål. Uppgifter om personnummer får enligt person- uppgiftslagen användas endast om det är nödvändigt för ändamålet med behandlingen. Regeringen har i förordning övervägt behovet av personnummer för varje enskilt hälsodataregister. Möjligheten att samköra hälsodataregistren med varandra, med vårdregister samt med andra register, exempelvis befolkningsregistret regleras i föreskrifter som meddelas av regeringen (lagens 5 §). Vid lagens tillkomst konstaterades det att kravet på en korrekt och fullständig information innebär att rapporteringen av hälsodata inte kan grundas på ett frivilligt åtagande från den uppgiftsskyldige. Av 8 kap. 3 § regeringsformen följer att föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och det allmänna som gäller åligganden för enskilda skall regleras i lag. Detsamma gäller enligt 8 kap. 5 § RF åligganden för en myndighet. Att fullgöra en uppgiftsskyldighet till ett hälsodataregister omfattas av dessa bestämmelser och uppgifts- skyldigheten har därför reglerats i lagens 6 §. Reglering av djursjukdata och närliggande områden är det den som bedriver verksamhet inom hälso- och sjukvården som skall lämna uppgifter. Ingen uppgiftsskyldighet åvilar således enskilda yrkesutövare. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om uppgiftsskyldighet. I förordningarna som gäller de olika registren har bestämmelser om bl.a. vad skyldigheten omfattar införts. Den myndighet som ansvarar för registret har också bemyndigats att meddela föreskrifter om hur uppgiftsskyldigheten skall fullgöras. 5.3.3Åtkomst till uppgifterna och sekretess Endast den myndighet som för registret får ha direktåtkomst till detsamma (7 §). I övrigt får uppgifter i registret bara lämnas ut om de skall användas för sådant ändamål som anges i lagen (8 §). Uppgifterna i hälsodataregistret omfattas av sekretess enligt 9 kap. 4 § sekretesslagen (statistiksekretess) vilket innebär att de bara kan lämnas ut om det behövs för forsknings eller statistikändamål. Enligt denna bestämmelse är sekretessen absolut, dock inte vad gäller uppgifter som behövs för forskning och statistikändamål. Med stöd av sekretesslagen överförs sekretessen i vissa fall, i andra fall kan det vara nödvändigt att göra förbehåll i mottagarens möjlighet att utnyttja erhållna uppgifter. lämnar i princip endast ut identifierbara uppgifter för forskningsändamål och som huvudregel bara om forskningen har godkänts av en forskningsetisk kommitté. För att garantera sekretesskyddet hos forskaren ska denne vid utlämnandet av uppgifterna underteckna ett förbehåll som reglerar hur materialet får användas. I förbehållet anges vanligen bl.a. att materialet är hemligt och endast får användas för det i ansökan specificerade forskningsprojektet samt att de skall förvaras så att ingen obehörig kan ta del av dem. Resultat från forskningsprojekt eller statistiska sammanställningar får aldrig presenteras så att enskilda personer kan identifieras. Reglering av djursjukdata och närliggande områden Hälsodataregistren har flera likheter med djursjukdataregistret, framförallt ändamålet med registret, nämligen statistik, forskning samt utvärdering uppföljning och planering av verksamheter. En stor skillnad är emellertid att de uppgifter som förekommer i hälsodataregistren i mycket högre grad är personuppgifter, ofta av mycket känslig natur, vilket innebär att regleringen av registret måste ske på ett sådant sätt att den enskildes personliga integritet skyddas. I lagstiftningen anges inga sanktionsmöjligheter för den som inte uppfyller sin uppgiftsskyldighet. 5.4Offentlighetsprincipen, sekretess och behandling av personuppgifter Hur handlingar och uppgifter hos myndigheter skall hanteras styrs av bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och i sekretesslagen (1980:100). Om uppgifterna kan härledas till en person kan också personuppgiftslagen (1998:204) ha betydelse för frågan om hur uppgifterna kan hanteras. I tryckfrihetsförordningens andra kapitel finns bestämmelser om rätten att ta del av allmänna handlingar (offentlighetsprincipen). En handling är allmän om den förvaras hos en myndighet och kan anses inkommen eller upprättad hos myndigheten. Med handling avses, förutom framställning i skrift eller bild, upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniska hjälpmedel (d.v.s. dataregister och liknande). Till skillnad från exempelvis en pappershandling är en sådan upptagning inte knuten till ett bestämt fysiskt föremål. Begreppet upptagning har i stället knutits till själva informationsinnehållet. Många handlingar uppstår inte förrän de efterfrågas, skapas och blir läsbara. Avgörande för om en upptagning kan anses förvarad hos myndigheten är om den kan tillskapas med rutinmässiga åtgärder hos den myndighet som förfogar över upptagningen. Om upptagningen ingår i ett personregister och myndigheten genom bestämmelse i lag eller förordning saknar befogenhet att göra överföringen, anses handlingen inte förvarad hos myndig- heten. Reglering av djursjukdata och närliggande områden Sekretesslagen reglerar tystnadsplikt och handlingssekretess i det allmännas verksamhet. Sekretessen innebär ett förbud att röja en uppgift oberoende av hur detta sker. Sekretessen gäller gentemot både enskilda och andra myndigheter, men också i förhållandet mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet om de är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra (1 kap. 3 §). För vissa uppgifter gäller ett s.k. omvänt skaderekvisit, vilket innebär att sekretess är huvudregel och att uppgiften inte kan lämnas ut om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan skada. I andra fall gäller ett s.k. rakt skaderekvisit, vilket innebär att offentlighet är huvudregeln och att sekretess föreligger endast om det kan antas att viss skada uppkommer om uppgiften röjs. Slutligen gäller i vissa fall s.k. absolut sekretess, vilket innebär att uppgiften aldrig får röjas. Dock föreskrivs att sekretessen bryts om en uppgiftsskyldighet följer av lag eller annan författning (14 kap. 1 §). En uppgift kan också i många fall lämnas mellan olika myndigheter (14 kap. 3 §). Denna bestämmelse omfattar dock inte alla sekretessbestämmelser. Slutligen kan den enskilde efterge sekretess som gäller till skydd för honom eller henne (14 kap. 4 §), vilket innebär att om en person samtycker till att någon annan får ta del av en uppgift så skall denna lämnas ut. Om möjligheten att lämna ut sekretess- belagda uppgifter med förbehåll att uppgiften inte får lämnas vidare finns bestämmelser i 14 kap. 9 § sekretesslagen. För vissa verksamhetsområden finns särskilda sekretess- bestämmelser (t.ex. inom hälso- och sjukvårdens område i 7 kap. sekretesslagen), medan andra bestämmelser är generella och gäller alla myndigheter. För uppgifter inom verksam- hetsområde finns inga specifika sekretessbestämmelser, men flera av de generella bestämmelserna kan bli tillämpliga på Jordbruks- verkets verksamhet, exempelvis för personuppgifter och för verksamhet som avser framställning av statistik (se nedan). Personuppgiftslagen (1998:204), förkortad PUL, omfattar all automatiserad behandling av personuppgifter. Med personuppgifter förstås enligt lagens definition all slags information som direkt eller Reglering av djursjukdata och närliggande områden indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Den som bestämmer ändamålen med och medlen för behandlingen av personuppgifter kallas i lagen för personuppgiftsansvarig. Som utgångspunkt får personuppgifter behandlas bara om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen. Undantag från kravet på samtycke finns dock , som t.ex. behandling som sker för att skydda vitala intressen för den registrerade eller för ändamål som rör ett berättigat intresse hos den personuppgiftsansvarige eller hos tredje man. Till tredje man lämnas uppgifter endast ut, när detta intresse väger tyngre än den registrerades intresse av skydd mot kränkning av den personliga integriteten. För vissa uppgifter, såsom personnummer och känsliga uppgifter om exempelvis ras eller etniskt ursprung, gäller ännu större restriktivitet. Den personuppgiftsansvarige har ett långtgående ansvar att se till att lagens bestämmelser om hanteringen av personuppgifter följs (9 §), bl.a. i fråga om att personuppgifter samlas in bara för särskilt angivna och berättigade ändamål och att uppgifterna inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med dem. Personuppgifter får inte heller bevaras , än vad som är nödvändigt. För behandling av personuppgifter för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål gäller särskilda bestämmelser om förenlighet med det ursprungliga ändamålet och den tid som uppgifterna får bevaras. 5.4.3Sekretess- och personuppgiftsbestämmelsernas förhållande till varandra Frågan om hantering av uppgifter hos myndigheter innebär att intresset av offentlighet skall vägas mot skyddet för den personliga integriteten. Förhållandet mellan rätten att ta del av allmänna handlingar och skyddet för personuppgifter innebär att offentlig- hetsprincipen har företräde framför personskyddet. Bestämmel- serna i PUL tillämpas således inte i den utsträckning det skulle inskränka en myndighets skyldighet att lämna ut handlingar enligt bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och i sekretesslagen. Emellertid kompliceras detta av att det finns en generell bestämmelse i 7 kap. 16 § sekretesslagen som anger att sekretess gäller för personuppgifter om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med personuppgifts- Reglering av djursjukdata och närliggande områden För att kunna avgöra om en personuppgift skall kunna lämnas ut, måste man således ändå beakta personuppgiftslagens bestämmelser om hur sådana uppgifter får behandlas. Det innebär bland annat att den som skall pröva en begäran om att ta del av en allmän handling som innehåller personuppgifter måste bedöma hur uppgifterna skall användas och om detta är förenligt med person- uppgiftslagen. 5.4.4Tystnadsplikten för veterinärer regleras olika i allmän verksamhet och privat Den som är statligt anställd omfattas av samma sekretessregler som den myndighet som han eller hon är anställd hos. När en distriktsveterinär, som är anställd hos , anlitas av en djurägare för att behandla djur, omfattas detta uppdrag av sekretess enligt 8 kap 9 § sekretesslagen, s.k. uppdragssekretess. Sekretessen enligt denna bestämmelse ger ett skydd för uppdragsgivarens personliga och ekonomiska förhållanden om det måste antas att uppdraget lämnats under förutsättning att uppgiften inte röjs. Sekretessen är absolut (inget skaderekvisit). Huruvida uppgiften omfattas av sekretess beror på utfallet av ett hypotetiskt resonemang. Är omständigheterna sådana att man måste anta att djurägaren förutsatte sekretess när han anlitade veterinären så har denne tystnadsplikt, vilket innebär att även journalerna är hemliga. I de allra flesta fall bör sekretess därför gälla enbart sådana sjukdomar som mera påtagligt kan ha ekonomiska konsekvenser. Uppgifter som rör sjukvård av t.ex. hundar och katter bör normalt inte omfattas, såvida det inte är fråga om yrkesmässig uppfödning. Om det istället gäller uppdrag att bota exempelvis en värdefull travhäst kan uppgifterna ha ekonomisk betydelse för ägaren vilket innebär att veterinären har tystnadsplikt och att journalerna kan hållas hemliga. Från sekretessbestämmelserna finns emellertid vissa undantag. Således kan uppgifter alltid lämnas ut med den enskildes samtycke eller om uppgifterna omfattas av uppgiftsskyldighet i lag eller förordning. Bestämmelserna om att sekretessbelagd uppgift får lämnas till annan myndighet i 14 kap. 4 § sekretesslagen gäller däremot inte uppdragssekretess. Med annan myndighet avses även annan självständig verksamhetsgren. Detta innebär att uppgifter som omfattas av en distriktsveterinärs tystnadsplikt i enlighet med Reglering av djursjukdata och närliggande områden bestämmelsen om uppdragssekretess inte får lämnas till en annan verksamhetsgren inom , såvida inte något annat undantag (uppgiftsskyldighet i lag alternativt samtycke) föreligger. För de veterinärer som inte är statligt anställda gäller i stället tystnadsplikt enligt 9 § behörighetslagen. Även om ordalydelsen skiljer sig något från ovan nämnda bestämmelse i sekretesslagen så är meningen enligt förarbetena att den skall ha samma omfattning som bestämmelsen i 8 kap. 6 § sekretesslagen. Tystnadsplikten är alltså absolut i fråga om enskildes affärs- eller driftsförhållanden (inget skaderekvisit). I många fall där sällskapsdjur behandlas kan uppgifter som veterinären får reda på knappast anses angå ägarens affärs- eller driftsförhållanden, såvida inte det är fråga om yrkesmässig uppfödning eller djur som tävlar eller ställs ut med ett kommersiellt syfte. Veterinärens uppgifter samlas i djursjukdataregistret som förs av . Uppgifter som finns hos myndigheter omfattas av sekretesslagens bestämmelser. Av betydelse för sekretesslagens tillämplighet på djursjukdata är också bestämmelserna om allmänna handlingar och personuppgiftslagen. Det finns inga särskilda sekretessbestämmelser för Jordbruks- verkets ansvarsområde. Däremot kan flera av de generella sekretessbestämmelserna vara tillämpliga på uppgifterna. Vilka som kan gälla för djursjukdata beror på i vilken slags verksamhet som de används. Här skall nämnas bestämmelserna om sekretess i tillsyns- och utredningsverksamhet (8 kap. 6 §) och uppdragsverksamhet (8 kap. 9 §), i verksamhet som avser framställning av statistik (9 kap. 4 §) och om sekretess för personuppgifter (7 kap. 16 §). Sekretess i tillsyns- och utredningsverksamhet Bestämmelsen i 8 kap. 6 § sekretesslagen gäller i en myndighets- verksamhet som består i bl.a. utredning, tillståndsgivning och tillsyn med avseende på näringslivet (varmed enligt praxis avses de flesta verksamheter med ekonomiskt inslag, även exempelvis läkar- och tandläkarverksamhet), om regeringen har föreskrivit detta. Regeringen har beslutat att sådan sekretess skall gälla för utred- Reglering av djursjukdata och närliggande områden ning, tillståndsgivning och tillsyn enligt flera av de centrala lagarna inom verksamhetsområde, se 2 § sekretess- förordningen (1980:657) och punkt 35 i bilagan, bl.a. epizooti- och zoonoslagstiftningen, provtagningslagen, behörighetslagen och veterinärinstruktionen. De uppgifter som omfattas är för det första uppgifter om enskilds affärs- eller driftsförhållanden. Denna bestämmelse har ett rakt skaderekvisit och omfattar bl.a. uppgifter som länsveterinärerna får tillgång till i sin tillsyn över veterinärerna (enligt veterinär- instruktionen). Huvudregeln är således offentlighet, men uppgifter får inte lämnas ut om den enskilde kan lida (ekonomisk) skada. För det andra gäller sekretess för andra ekonomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande med den som är föremål för myndighetens verksamhet. Här finns inget skaderekvisit, således gäller absolut sekretess. Bestämmelsen kommer följaktligen att tillämpas på ekonomiska uppgifter om veterinärernas kunder, djurägarna. Sådana uppgifter omfattas då av absolut sekretess och får inte lämnas ut av myndigheten, utan den enskildes samtycke. Bestämmelsen om sekretess i uppdragsverksamhet gäller för myndigheter som tar emot uppdrag från enskilda. Typiska sådana uppdrag är exempelvis forskningsprojekt eller andra uppdrag som myndigheten kan utföra. Sekretessen enligt denna bestämmelse ger ett skydd för uppdragsgivarens personliga och ekonomiska förhållanden om det måste antas att uppdraget lämnats under förutsättning att uppgiften inte röjs. Sekretessen är absolut (inget skaderekvisit). Denna bestämmelse blir tillämplig i förhållandet mellan distrikt- veterinärerna och deras kunder (se ovan). Av intresse när det gäller djursjukdata är också 9 kap. 4 § sekretesslagen som gäller sekretess i sådan verksamhet hos myndig- het som avser framställning av statistik utan samband med något enskilt ärende. Sekretessen är enligt huvudregeln absolut för upp- Reglering av djursjukdata och närliggande områden gifter som rör enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Undantag (för vilka gäller ett omvänt skaderekvisit) finns dock för uppgifter som behövs för forsknings- och statistikändamål och uppgifter som inte är direkt hänförliga till den enskilde. Uppgifter som omfattas av statistiksekretess är de som samlas in för att behandlas i statistiskt syfte. Självklart omfattas uppgifter som samlas in för framställning av officiell statistik (se nedan), men även för myndighetens egen verksamhet samt för uppgifter som behövs för internationell rapportering. Bestämmelsen har tolkats restriktivt. I ett regeringsrätts- avgörande hade en läkare begärt ut uppgifter ur dödsorsaksregistret om personer som avlidit under pågående behandling med ett visst läkemedel. Uppgifterna skulle användas för att kvalitetssäkra vården för personer som medicinerades med det aktuella läke- medlet. Avsikten var att sammanställa uppgifterna på länsnivå utan att någon enskild skulle kunna spåras. Regeringsrätten konstaterade att uppgifterna inte skulle användas för forsknings- eller statistikändamål och att de därför omfattades av sekretess. Sekretess för personuppgifter gäller enligt 7 kap 16 §. Denna bestämmelse innebär att personuppgifter hos en myndighet inte får lämnas ut om det kan antas att den kan komma att användas i strid med PUL. Detta innebär att en myndighet måste göra över- väganden i enlighet med bestämmelserna i om hur uppgifter får behandlas, när den skall avgöra om en uppgift är sekretess- belagd. I ett avgörande från regeringsrätten begärde ett bolag att skulle lämna ut en kopia av verkets adress- uppgifter över mjölkproducenter, vilket bolaget skulle använda för att marknadsföra foderprodukter. Med tillämpning av 7 kap. 16 § sekretesslagen gjorde regeringsrätten en avvägning enligt 10 § f PUL mellan å ena sidan bolagets kommersiella intresse och å andra sidan den enskildes intresse av skydd mot den personliga integriteten. Eftersom det inte var frågan om känsliga person- uppgifter samt då den enskilde har möjlighet att motsätta sig att uppgifter används i marknadsföringssyfte, ansåg regeringsrätten att bolagets kommersiella intresse vägde tyngre än den enskildes integritetsintresse. Reglering av djursjukdata och närliggande områden Utlämnande till andra myndigheter Sekretess enligt sekretesslagen gäller, som ovan nämnts, som huvudregel även mellan myndigheter och mellan olika verksam- hetsgrenar inom en och samma myndighet. Detta innebär således att en avdelning, som är skild från en myndighets övriga verksamhet, skall göra en sekretessprövning innan uppgifter som härrör från denna verksamhet lämnas ut till en annan verksamhets- gren, liksom till en annan myndighet. Ett exempel på detta är vid som hanterar hälsodataregistren. Denna avdelning är en egen verksamhetsgren och uppgifter som hanteras där får inte lämnas ut utan att en sekretessprövning har gjorts. Sekretessbelagda uppgifter kan dock lämnas ut mellan myndig- heter om de omfattas av en uppgiftsskyldighet, om samtycke har lämnats eller om bestämmelsen i 14 kap. 3 § sekretesslagen som möjliggör att uppgifter utväxlas mellan myndigheter är tillämplig. Denna bestämmelse gäller emellertid inte om uppgiften är sekretessbelagd med stöd av bl.a. bestämmelserna om uppdrags- sekretess eller statistiksekretess. I det ovannämnda exemplet med hälsodataregistret, omfattas uppgifterna av just statistiksekretess. Dessa uppgifter kan således inte lämnas till andra verksamhets- grenar eller andra myndigheter med stöd av 14 kap. 3 § sekretess- lagen. En uppgift som är sekretessbelagd i en myndighets verksamhet och som lämnas ut till en annan myndighet, blir inte automatiskt sekretessbelagd hos den mottagande myndigheten. Undantag finns dock, exempelvis för uppgifter i tillsynsverksamhet. Som ett exempel kan nämnas att en distriktsveterinär hos en kund upptäcker en epizootisk sjukdom. Uppgiften kan omfattas av veterinärens tystnadsplikt. Eftersom veterinären har en rapporteringsskyldighet enligt epizootilagen kan uppgiften, med stöd av sekretesslagen, trots det lämnas ut till . Uppdragssekretessen överförs inte till länsveterinärens verksamhet. Frågan om uppgiften kan lämnas ut beror i stället på vilka sekretessbestämmelser som kan anses tillämpliga hos . Om namn på djurhållare vars djur har drabbats kan lämnas ut bör exempelvis prövas enligt bestämmelsen om sekretess för personuppgifter, vilket innebär att en intresseavvägning skall göras mellan skyddet för djurhållarnas integritet och ändamålet för vilket uppgiften skall användas. Reglering av djursjukdata och närliggande områden Till enskilda kan uppgifter som omfattas av sekretess endast lämnas ut om den som skyddas av sekretessen lämnat sitt samtycke eller om uppgiften kan lämnas ut i forskningssyfte med ett förebehåll om att uppgiften inte får lämnas vidare. lämnar ut djursjukdata som inte är aggregerade eller avidentifierade till Svensk Mjölk. I dessa data går det att identifiera enskilda fysiska och juridiska personer. Varje besättning som är med i kokontrollen har visserligen gett medgivande till Svensk Mjölk om att sådana data får användas, men har inte inhämtat något medgivande för att lämna ut djursjukdata. För att kunna lösa problemet med att identifierbar data lämnas ut av till Svensk Mjölk har detta reglerats i ett avtal, där organisationen förbinder sig att tillämpa förvaltningslagen och sekretesslagen för djursjukdata. Utredningen menar att en avtalsreglering inte är tillräcklig, vare sig ur sekretessynpunkt eller om man ser till personuppgiftslagens syften. Tillämpningsområdet för de lagar som nämns kan inte utvidgas genom ett civilrättsligt avtal. Om uppgifterna användes i strid emot gällande bestämmelser, skulle Svensk Mjölk sannolikt endast göra sig skyldigt till avtalsbrott. När uppgifter lämnas ut till forskning med förbehåll däremot, innebär ett felaktigt bruk av uppgifterna ett brott emot tystnadsplikten. Utlämnande av personuppgifter kan vidare enligt personuppgiftslagen endast ske om de berörda ger sitt samtycke. 5.4.6Sekretessbestämmelserna i förhållande till djursjukdata Vissa av de uppgifter som veterinärer skall rapportera enligt journalföreskrifterna kan vara av sådan karaktär att de omfattas av veterinärens tystnadsplikt, oavsett om denne är verksam i allmän eller enskild verksamhet. Eftersom uppgiftsskyldigheten inte regleras i lag eller förordning, krävs för att den skall kunna lämnas ut till (eller beträffande distriktsveterinärerna, till annan verksamhetsgren) samtycke från den som uppgiften avser. För uppgifter som inte kan anses röra den enskildes affärs- eller driftsförhållanden gäller inte någon tystnadsplikt och dessa kan i princip lämnas ut av veterinären. Reglering av djursjukdata och närliggande områden möjlighet att lämna ut uppgifter ur djursjukdataregistret beror på dels vilken slags uppgift det är, dels vilken typ av verksamhet som uppgiften används till.