sou · GTB34 · 2006-01-01 00:00:00 — Det är svårt att studera i vilken utsträckning ökad konkurrens på produktmarknader ger en lägre jämviktsarbetslöshet och det finns därför få empiriska studier av detta. Det finns däremot en del empi- riska studier som undersöker hur konkurrens påverkar lönebild- ningen. Dessa visar i huvudsak att produktmarknadsliberaliseringar tycks minska lönetrycket. Det finns som visas i figur 2.5 ett starkt samband mellan graden av reglering på produkt- respektive arbetsmarknaden i OECD-län- derna. och (2003) anser att detta kan förklaras av att löntagarna i de länder där regleringen på produktmarknaden tillåter monopolvinster är mer intresserade av ett starkt anställ- ningsskydd än löntagarna i länder där monopolvinsterna är små. Därigenom skulle en liberalisering som ger minskade monopol- vinster öppna för en liberalisering av arbetsmarknaden. Det är dock även möjligt att en liberalisering av produktmarkna- den leder till att arbetstagarna efterfrågar starkare reglering av arbetsmarknaden. Exempelvis anser Agell (2000) att internationali- seringen ökar löntagarnas intresse för trygghetssystem. Figur 2.5 Regleringen på produkt- och arbetsmarknaden Investeringar i forskning och utveckling Den empiriska forskningen vad gäller sambandet mellan konkur- rens och investeringar visar enligt en forskningssammanställning av (2002) att det finns små empiriska bevis på att stora företag eller företag med hög grad av koncentration skulle investera mer i innovationer. Aghion m.fl. (2003) menar dock att sambandet mel- lan konkurrens och investeringar i innovationer är puckelformat. Enligt dem ökar investeringarna i innovationer med ökad konkur- rens, eftersom företagen vill slippa konkurrens. När konkurrensen når en viss nivå antas dock investeringarna minska till följd av att den Schumpeterianska effekten tar över. Det finns dessutom de som menar att ökad konkurrens främst påverkar sammansättningen av investeringarna i innovationer, i och med att investeringarna i tillämpad forskning ökar och investeringarna i grundforskning minskar (Calderini m.fl. 2003). 2.5.2När uppstår effekterna av liberaliseringen? Vid en liberalisering av marknaderna förväntar sig många att effek- terna ska komma snabbt. Detta är i många fall ett allt för optimis- tiskt synsätt, eftersom de långsiktiga positiva effekterna av konkur- rens troligtvis är större än de kortsiktiga (se exempelvis 2002). När liberaliseringar som är tänkta att öka konkurrensen utvärderas är det viktigt att ta hänsyn till den tid det tar innan reformer får effekt. Exempelvis menar (1998) att det fortfarande – efter den amerikanska liberaliseringen av flygmarknaden – pågår en process där flygbolagen åtgärdar den ineffektivitet som orsakats av den tidigare regleringen. Det tar alltså att uppnå effektivitet i en bransch, eftersom varken producenter eller konsumenter ställer om till den nya situationen direkt. Företag som har skyddats från konkurrens utvecklar en företagskultur där effektivitet inte premi- eras, medan konsumenterna kan ha svårt att inträda i rollen som aktiva konsumenter på marknader där de tidigare inte kunde välja mellan produkter. (1998) menar att avregleringar borde ses som en lång- siktig process eftersom samhället kommer att åtnjuta fördelarna av liberaliseringar . Att endast bedöma de kortsiktiga effekterna av liberaliseringarna skulle då inte ge den rättvisande bil- den av dess effekter. pekar också på att det finns potenti- ella risker för att liberaliseringarna återtas i och med att de positiva effekterna av dem uppträder främst på relativt lång sikt. Det är således möjligt att de kortsiktiga vinsterna av en liberali- sering av marknaderna är små, men över tiden innebär även små positiva effekter på ekonomin stora totala summor. 2.6Olika pris för olika konsumenter Bakom skilda priser för olika kunder finns två potentiella förklaringar: 1.kostnaderna för att tillhandahålla varan till olika kunder varie- rar, exempelvis för transporter och administration 2.producenterna prisdiskriminerar mellan olika kunder. Om det råder skilda priser för olika konsumeter som inte är base- rade på skilda kostnader är det fråga om prisdiskriminering. Det finns många olika metoder att prisdiskriminera, enligt Cabral (2000) kan de delas upp i följande tre kategorier: 1.Första graden av prisdiskriminering – priset sätts efter den individuella kundens betalningsvilja. 2.Andra graden av prisdiskriminering – självselektion via kunder- nas val mellan olika alternativ såsom olika typer av flygbiljetter. 3.Tredje graden av prisdiskriminering – selektion via indikatorer såsom student- och pensionärsrabatter. Alla former av prisdiskriminering försöker utnyttja det faktum att olika individer har olika betalningsvilja för en homogen produkt. Skillnaden mellan de olika typerna av prisdiskriminering är främst graden av information om kunderna som krävs från företagets sida. I strikt mening krävs för att en producent ska kunna prisdiskri- minera att kunderna inte kan byta till det billigare priset. Detta bygger dock på ett antagande om att kunderna har perfekt infor- mation. Om det finns ett marknadsmisslyckande i form av asym- metrisk information får företag marknadsmakt som de kan använda för att prisdiskriminera. Företag med marknadsmakt i förhållande till kunderna kan således skapa prisstrategier som inte är samhälls- ekonomiskt optimala. Om vissa kunder har ofullständig informa- tion och saknar incitament att skaffa mer information kan företa- gen utnyttja detta för att prisdiskriminera just denna grupp. Kun- derna har en kostnad för att skaffa information och byta leverantör. Denna kostnad att söka kan för breda kundgrupper överstiga intäk- terna av att byta leverantör. Det finns på marknaden, också på köparsidan, stordriftsfördelar när det gäller att samla in information. Det är inte uppenbart att optimalt informationsinhämtande enklast sker på en marknad med små och många säljare och köpare. Marknader som har skapats genom politiska regleringar kan leda till fler företag än vad som ur denna synvinkel är optimalt. Därför uppstår t.ex. internetsidor som informerar om bästa pris m.m. Men det finns ett s.k. fråkarproblem som innebär att dessa informationskällor inte kan finansiera sin verksamhet med avgifter för tjänsterna. Det finns därför argument för offentligt subventionerade informationskällor om priserna på marknaderna. På så gott som samtliga marknader får stora kunder förmånligare avtal än små köpare. Det vore därför rationellt för konsumenterna att bilda inköpsföreningar. Både bildandet av inköps- föreningar och insatser för förbättring av kunderna information kan vara nödvändiga för att nå samhällsekonomiskt effektiv informa- tionsspridning och produktion. Om det är ett monopol med stordriftsfördelar kan det vara effektivt för producenten att prisdiskriminera för att kunna produ- cera en kvantitet som ligger närmare den samhällsekonomiskt effektiva. Ett exempel är flygtrafik. Om prisstrukturen innebär att ett flygplan i huvudsak beläggs med fullprisbetalande passagerare men att de sista stolarna säljs till marginalkostnaden utnyttjas hela planets kapacitet. Fullprisbetalande passagerare upplever kan- ske det inte som rättvist att passageraren bredvid betalar en bråkdel av fullpriset medan det ökar den samhällsekonomiska effektivite- ten. Genom prisdiskriminering blir det därigenom möjligt för förta- get att sälja fler enheter av produkten med samma genomsnittspris som om alla betalade samma pris. Prisdiskriminering innebär dock att företagen tar delar av vissa konsumenters konsumentnytta. Ett företags prisdiskriminering har därmed både effektivitets- och för- delningseffekter. Enligt Cabral finns det två val som reglerarna måste göra; dels valet mellan effektivitet och konsumentnytta och dels valet mellan rättvisa i form av samma pris för alla och att så många som möjligt ska få tillgång till produkten. En liberalisering av marknaderna som innebär att prisstrukturen förändras har således både effektivitets- och fördelningseffekter. Vilka dessa är avgörs av vilken typ av prissättning som användes före respektive efter liberaliseringen. I teorin beskrivs effekterna av en liberalisering ofta som en över- gång från ett vinstmaximerande monopol till en marknad med per- fekt konkurrens. Det finns dock få, om ens några, marknader som fungerar perfekt. Detta avsnitt syftar till att ge en beskrivning av hur väl marknader med fritt tillträde och fri prissättning generellt fungerar i . Braunerhjelm m.fl. (2002) har uppskattat hur stor andel av den totala konsumtionen som var konkurrensutsatt i respektive EU 1999. De fann att av den svenska konsumtio- nen var konkurrensutsatt medan motsvarande siffra för EU var . Andel av konsumtionen som är konkurrensutsatt i och EU 1999 Bostad, vatten, el, Källa: Braunerhjelm m.fl. (2002). (2002) har sammanfattat utvecklingen av kon- kurrensen i . Verket menar att konkur- rensen på den svenska marknaden har förbättrats , till följd av bland annat den ökade internationalise- ringen, EU-medlemskapet, den nya konkurrenslagen och de libera- liseringar som gjorts. anser dock att det finns betydande konkurrensproblem kvar, vilket indikeras av relativt höga prisnivå. Verket menar att ungefär hälften av de högre prisnivåerna jämfört med härrör från bristande konkurrens Det är framför allt den starka företagskoncentrationen som skapar konkurrensproblem. Tabell 2.2 Prisnivån i ett antal i-länder i relation till Företagskoncentrationen i är hög inom många branscher, vilket innebär problem om det ger företagen marknadsmakt. En hög företagskoncentration samvarierar ofta med höga priser. Om det är lätt att träda in på en marknad behöver dock inte en hög företagskoncentration innebära problem, eftersom fler företag skulle träda in på marknaderna vid höga vinster. Inte heller behöver pro- blem uppstå om det finns konkurrens från import. 3Naturliga monopol och transaktionskostnader1 Om ett företag kan producera hela den kvantitet av en produkt som marknaden efterfrågar till en lägre kostnad än vad två eller flera företag kan är produktionen ett naturligt monopol. All pro- duktion som karaktäriseras av sjunkande genomsnittskostnader, dvs. om genomsnittspriset sjunker när den producerade kvantiteten ökar, är ett naturligt monopol. För att genomsnittskostnaden ska vara sjunkande måste antingen marginalkostanden vara sjunkande eller det finnas fasta kostnader. Om marginalkostnaderna stiger kommer dock, även vid fasta kostnader, genomsnittskostnaden vid någon punkt att stiga. Även produktion med stigande genom- snittskostnader kan vara ett naturligt monopol om det inte är möj- ligt för ett annat företag att producera produkterna till en lägre kostnad. Detta innebär att sjunkande genomsnittskostnader är ett tillräckligt men inte nödvändigt kriterium för att en produktion ska vara ett naturligt monopol. Om företaget producerar flera produkter kan produktionen av dessa vara ett naturligt monopol om det finns vinster av sampro- duktion. Ett företag kan då producera två eller flera produkter till en lägre kostnad än andra företag. Enligt ekonomisk teori är det samhällsekonomiskt effektiva pri- set som ett naturligt monopol ska ta ut detsamma som den margi- nella kostnaden. Ett sådant pris innebär att den ur samhällsekono- miskt perspektiv önskvärda kvantiteten produceras. Så länge det finns skalfördelar i produktionen minskar dock genomsnittskost- naden per enhet ju mer som produceras. Det innebär att ett natur- ligt monopol som prissätter efter den marginella kostnaden kom- mer att gå med underskott, motsvarande ytan A i figur 3.1. Om produktionen ska vara större än vad som är företagsekono- miskt rationellt måste detta underskott täckas på något vis. 1 Avsnittet bygger på (1999), (2002) samt Stiglitz (2000), där inte annat anges. Naturliga monopol och transaktionskostnader (1999) kan detta göras med direkta subventioner, med en fast avgift utöver den marginalkostnadsbestämda rörliga avgiften eller med ett pålägg på den rörliga avgiften. Om underskottet täcks av offentliga subventioner måste denna utgift finansieras på något vis. Eftersom denna finansiering kan skapa snedvridningar i eko- nomin finns det dock samhällsekonomiska kostnader med denna typ av finansiering. Offentligt finansierade subventioner medför därtill en risk för att olönsam och ineffektiv produktion hålls vid liv, och det finns också en risk för försämrade drivkrafter för kost- nadskontroll. Dessutom är det svårt för det offentliga att bedöma hur stor produktionen av en viss vara eller tjänst borde vara. På grund av de problem som finns med att finna rätt nivå på sub- ventionerna och effekten av deras finansiering på ekonomin, har som regel offentligt ägda naturliga monopol försökt ligga på en prisnivå där vinsten endast ger täckning för en viss avkastning, dvs. där genomsnittskostnaden är lika hög som priset. Det är på denna produktionsnivå som ett naturligt monopol utan subventioner kommer att ligga om det finns potentiell konkurrens i form av ett annat företag som kan komma in och ta över hela marknaden. Figur 3.1 – Naturligt monopol Att det är mest effektivt med en producent behöver dock inte inne- bära att det bara finns en producent i hela landet, utan det naturliga monopolets geografiska utsträckning kan vara relativt litet. Naturliga monopol och transaktionskostnader empel på detta är de lokala elnäten, vilka varit uppdelade på många lokala och regionala företag. Att produktionen karaktäriseras av naturligt monopol innebär inte automatiskt att den bästa lösningen är att ha endast ett företag på marknaden. Om ett ensamt företag skulle utnyttja sin mark– nadsmakt till att höja priserna skulle det kunna vara mer effektivt att ha flera producenter, trots att produktionen blir mindre effektiv än om bara ett företag producerade. 3.1Bör vissa företag vara vertikalt integrerade? Många av de branscher som denna utredning behandlar är s.k. nät- verksbranscher. Detta innebär ett stort beroende av den infra- struktur som sammankopplar konsumenter och producenter på dessa marknader. Det klassiska exemplet är den fasta telefonin, där det krävs ett nätverk i form av fasta ledningar mellan konsumen- terna för att de ska kunna använda sina telefoner. Konsumenterna har inte någon användning av sina telefoner om de inte är upp- kopplade till ett nät, och teleproducenterna kan inte leverera tele- foni till kunderna om det inte finns något nät mellan telefonerna. Det förra är en nätverkseffekt från efterfrågesidan medan det se- nare handlar om en nätverkseffekt från utbudssidan. Om det en- dast finns en producent kan det vara möjligt att ta hänsyn till dessa nätverkseffekter. I nätverksbranscher finns ofta vertikala integrationsvinster, vilket innebär att kostnaden för att leverera en viss vara eller tjänst genom infrastrukturnätet blir lägre om produktionen koordineras med nättransporten inom en integrerad verksamhet. Det skulle således inte bara vara samhällsekonomiskt effektivt att det finns ett enda nät utan också att produktionen av den vara eller tjänst som för- medlas genom detta nät sker av samma aktör som distribuerar denna vara eller tjänst. Kombinationen av skalfördelar i infrastrukurnätet och vertikala integrationsvinster mellan produktion och distribution är den vikti- gaste orsaken till att det i de flesta länder finns eller har funnits ett vertikalt integrerat dominerande företag i många nätverksbran- scher. Företaget, som vanligtvis varit ansvarig för uppbyggnaden av infrastrukturen och produktionsstrukturen, har ofta varit offentligt ägt. Naturliga monopol och transaktionskostnader I (2001) pekas tre potentiella vinster med vertikalt inte- grerad verksamhet ut: bättre information som skapar förutsättningar för effektivare verksamhet minskade transaktionskostnader som skapar ökade förutsätt- ningar för rätt nivå på investeringarna minskade störningar till följd av förekomsten av marknads- makt. Dessutom kan engångskostnaden för uppdelningen av en verksam- het vara betydande. Ökningen av efterfrågan och den tekniska utvecklingen har på många marknader, enligt (1999), skapat nya förutsätt- ningar som gör att den traditionella strukturen kan leve- rera högst effektivitet och lägst priser. Den tekniska utvecklingen har alltså inneburit minskade vertikala integrationsvinster. Dess- utom har utvecklingen när det gäller produktionen inom många av nätverksbranscherna inneburit att skalfördelarna i produktionen minskat eller försvunnit. menar att detta sammantaget har skapat förutsättningar för en separation av produktionen från distributionen, där den förra kan konkurrensutsättas medan den senare i en del fall inte kan konkurrensutsättas (se mer om flask- halsproblemet i avsnitt 3.2). I (2001) anses det att det i många fall, via olika typer av kontrakt, går att bibehålla de vertikala integrationsvinsterna, även vid en vertikal separation. Ett potentiellt problem med en vertikalt integrerad verksamhet är möjligheten att korssubventionera, vilket innebär att en del av verksamheten subventionerar en annan ekonomiskt. Detta innebär att en aktör som bedriver verksamhet på dels en konkurrensutsatt, dels en icke konkurrensutsatt marknad kan använda sin marknads- makt på marknaden med liten konkurrens till att subventionera verksamheten på den konkurrensutsatta marknaden. Därigenom kan aktören hålla ett lägre pris på den konkurrensutsatta markna- den än aktörer som inte kan subventionera verksamheten via in- täkter från icke konkurrensutsatta marknader. Det är dock inte självklart att det behöver vara ett problem med korssubventionering. I vissa fall kan differentierade priser vara ett effektivt sätt att finansiera en verksamhet med fallande marginalkostnader. Sådan effektiv prisdiskriminering brukar kallas Ramseyprissättning. Naturliga monopol och transaktionskostnader En viktig fråga är dessutom varför ett företag långsiktigt skulle vilja vara på en marknad där de måste subventionera produktionen för att kunna stanna kvar, eftersom företag vill gå med vinst. 3.2Metoder att reglera naturliga monopol2 I vissa fall är det möjligt att särskilja den del av produktion som gör produktionen till ett naturligt monopol. Denna del brukar benäm- nas som flaskhalsen. Kännetecknande för en flaskhals är att nyttjan- det av den kan begränsas, dvs. den som har kontroll över flaskhal- sen avgör vem som kan erbjuda en viss produkt till konsumenterna. Om andra delar av produktionskedjan är beroende av det naturliga monopolet för att kunna leverera varan eller tjänsten till konsu- menterna, är det möjligt för det naturliga monopolet att ta ut monopolvinster av samma storlek som om det bara fanns en produ- cent i produktionen och distributionens alla led. Detta beror på att alla i föregående och efterföljande led är beroende av det företag som kontrollerar flaskhalsen. För att undvika att de naturliga monopolen använder sin mark- nadsmakt för att ta ut monopolvinster måste det finnas en reglering av den flaskhals som ger dessa aktörer marknadsmakt. Dessa åtgärder kan vara mer eller mindre långtgående. Hur långtgående åtgärderna måste vara för att förhindra utnyttjande av marknadsmakt påverkas bland annat av i vilken utsträckning det är lätt att bokföringsmässigt separera kostnader och intäkter för olika verksamheter. Givet att tillgången till flaskhalsen är begränsad, och att tillträdet inte är fritt, krävs som regel någon form av reglering av dessa aspekter för att konkurrensen på en marknad som är beroende av flaskhalsen ska fungera. Denna reglering kan ske på olika vis, med olika för- och nackdelar som följd. (2002) har beskrivit sex olika lösningar på regleringen av kontrollen över flaskhalsen, dessa beskrivs nedan. Vilken av dessa metoder som är lämplig att använda för att hantera flaskhalsproblemet varierar mellan branscher och länder (2001). Som diskuteras i kapitel 11 finns det en risk för att regleringar misslyckas. Regleringsekonomi skulle vara en relativt enkel sak om reglerare vore allvetande, välvilliga (strävar efter att uppnå något 2 Detta avsnitt bygger på (2002), där inte annat anges. Naturliga monopol och transaktionskostnader samhälleligt mål) och i stånd att i förväg binda sig till handlings- regler. I praktiken finns det dock problem som uppstår på grund av asymmetrisk information, faran av regleringsövertagande (regu- latory capture) och politisk trovärdighet. Det kan leda till att re- gleringar misslyckas (m.fl. 1994). Utöver dessa regler- ingsmisslyckanden finns även direkta regleringskostnader, dvs. kostnader för reglering, övervakning och informationsinhämtning. Det finns även olika anpassningskostnader som faller på organisa- tioner och individer samt dessutom osynliga kostnader som upp- står genom negativa effekter på t.ex. företagsamhet och teknisk utveckling. 3.2.1Direkt reglering av konsumentpriserna Som tidigare berörts är olika former av prisreglering ett sätt att minska företags marknadsmakt. Genom att reglera vilket pris som får tas ut av konsumenterna för den färdiga produkten uppnås en viss reglering av vilket pris den som kontrollerar flaskhalsen kan ta ut för tillträdet till denna. Det finns två huvudprinciper för att re- glera konsumentpriserna – avkastningsbaserad prisreglering eller pristaksreglering. Avkastningsbaserad prisreglering innebär att regleraren sätter en tillåten nivå på konsumentpriserna som avspeglar produktionens kostnader samt låter producenterna få en rimlig avkastning på sin investering. Problemet med denna modell är att företagens driv- krafter att vara kostnadseffektiva och att förbättra kvaliteten riske- rar att bli små. Minskade kostnader genom ökad effektivitet leder nämligen till ett lägre pris – inte till ökad vinst. Detta innebär att produktionen och distribution riskerar att bli såväl företagseko- nomiskt som samhällsekonomiskt ineffektiv. Vid pristaksreglering bestäms det högsta tillåtna priset för en vara. Detta innebär att om företagets kostnader minskar så på- verkar detta inte pristaket direkt. Därigenom uppmuntras företa- gen att effektivisera produktionen. Ett pristak innebär emel–lertid risker för producenterna, eftersom eventuella kostnadsökningar inte tillåts slå igenom direkt på konsumentpriserna. Risken att förlora investeringar i branschen stiger därmed och högre risk in– nebär högre avkastningskrav för investeringar. En pristaksreglering ger dessutom en risk för underinvesteringar i och med att det är möjligt att göra kortsiktiga vinster på detta vis. Naturliga monopol och transaktionskostnader På kort sikt skiljer sig således effekterna av pristaksreglering res- pektive avkastningsprissättning sig åt. På kommer dock dessa olika former av priskontroll att ge samma effekt eftersom pristaket måste regleras efter kostnadsnivån. Om en tydlig flaskhals kan urskiljas kan tillträdesreglering använ- das, vilket innebär att möjligheten till, och priset för, tillträdet till flaskhalsen regleras. Detta innebär att alla intresserade företag till ett givet pris får tillgång till den kritiska flaskhalsen och därigenom kan konkurrera på marknaden. Eftersom det behövs betydligt mindre information är det lättare för regleraren att fastställa en rimlig prisnivå vid tillträdesreglering jämfört med vid en reglering av konsumentpriserna. Laffont och Tirole (2000) sammanfattar vilka egenskaper det är önskvärt att en tillträdesreglering har med att: effektiva producenter kan komma in på marknaden medan inef- fektiva producenter inte finner det lönsamt att träda in på marknaden ett nytillträdande företags avvägning mellan att bygga egen infrastruktur och att köpa tillträde till befintliga flaskhalsar blir den riktiga ägarna av infrastruktur får skälig ersättning i den grad att de underhåller och gör investeringar i ny kapacitet när det finns behov av detta infrastrukturen nyttjas effektivt. För att lösa flaskhalsproblemet via tillträdesreglering krävs dess- utom en noggrann kontroll av att innehavaren av flaskhalsen inte diskriminerar någon av dem som vill få tillgång till den.