sou · GTB366d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Minsk- ningen gäller både antalet anhörigvårdare med viss ekonomisk ersättning och de belopp som betalas ut. Andelen anhöriga om- sorgsgivare som inte får någon ekonomisk ersättning har också ökat sedan början av 1980-talet.107 Mot bakgrund av brister i den offentliga statistiken är det inte möjligt att belysa konsekvenserna av att vårda anhöriga med eller utan ekonomisk ersättning på gruppnivå. Troligen ger olika former av ekonomisk ersättning delvis olika konsekvenser eftersom de ger olika villkor för arbetet. Men det fåtal kvalitativa studier som finns tyder på att ekonomisk ersättning generellt sett är uppskattat och välbehövligt bland anhörigvårdare. Utan ersättning skulle de ha utfört insatserna oavlönat eller inte kunnat vårda av ekonomiska skäl. I forskningen diskuteras i vad mån anhörigvård med och utan ekonomisk ersättning är en kvinnofälla, något som vi återkommer till längre fram.108 Det finns dock grupper där ekonomiskt stöd till anhörigvård är vanligt förekommande och där även negativa konsekvenser rapporterats. Enligt senaste lägesrapport är det tre Resultaten bygger på en analys av ULF-data. 106Se Szebehely (2005a) för en genomgång av forskning och offentlig statistik som kan användas för att ur ett jämställdhetsperspektiv belysa konsekvenserna av utvecklingen, liksom för förslag på utveckling av offentlig statistik i detta syfte. 107Szebehely (2005a). 108För en översikt med referenser se Szebehely (2005a). gånger vanligare med hemvårdsbidrag bland äldre födda i ett icke västland än bland äldre födda i eller i andra västländer.109 I många kommuner är anhöriganställning eller anhörigbidrag den enda form av kommunalt stöd till äldre som tillhör etniska mino- ritetsgrupper.110 Detta tyder på att ekonomisk ersättning till anhö- riga är en vanlig form av äldreomsorg när det gäller äldre som är födda i länder utanför västvärlden. Konsekvenserna för äldre invandrare och deras anhörigvårdare av att vårdas respektive vårda med anhörigbidrag är i stort sett okända.111 En studie av tolv anhö- riga till äldre invandrare, där hälften hade någon form av ekono- misk ersättning, visar dock att de inte kunde leva enbart på inkomsten för omsorgsarbetet, vilket var särskilt problematiskt för några yngre anhöriga som själva invandrat. Den ekono- miska ersättningen bidrog till att binda dem till ett tidskrävande hjälpåtagande som hindrade andra sysselsättningar och försörj- ningsmöjligheter och därmed deras integration i samhället.112 Barnomsorg är till skillnad från äldreomsorg en etablerad jäm- ställdhetspolitisk fråga. Medan äldreomsorg är en fråga som väntar på att uppmärksammas av jämställdhetspolitiken, tycks barnomsorg tvärtom väcka allt mindre intresse från detta håll.113 Åtminstone har intresset förflyttats från kravet på tillgång till om- sorg till ett intresse för omsorgens pedagogiska innehåll (se nedan). När det gäller barnomsorg får frågan om jämställdhet, i likhet med äldreomsorg, olika innebörd beroende på vilken aktör i om- sorgsrelationen som man utgår från. Frågan om jämställdhet ur föräldrarnas perspektiv har traditionellt stått i fokus för jämställd- hetspolitiken. När det gäller barnomsorg kan föräldrarna både ses som brukare och anhöriga. Jämställdhet innebär ur detta perspektiv att föräldrar har rätt till barnomsorg, eftersom det är en förutsätt- ning för att både kvinnor och män ska kunna förena förvärvsarbete 109Socialstyrelsen (2005). 110Svenska (2004). 112Forssell (2004). nämns barnomsorg endast två gånger i den senaste jämställdhetspolitiska proposi- tionen Prop. 1993/94:147 i samband med att det konstateras att möjligheterna att kombinera förvärvsarbete och föräldraskap är goda och ytterligare kommer att förbättras i . med hem och barn. Jämställdhet ur de anställdas perspektiv, som gäller arbetsvillkoren, är också en väletablerad jämställdhetsfråga. Frågan om jämställdhet ur barnens perspektiv har fått ökad uppmärksamhet , men den gäller inte längre tillgången på offentlig omsorg utan snarare bemötandet av barnen och inne- hållet i pedagogiken.114 I takt med att förskolan byggts ut och i princip full behovstäckning har uppnåtts har barnomsorgen gått från att vara en social fråga till en utbildnings- fråga i lagstiftning och politik. Fokus för det jämställdhetspolitiska intresset har flyttats från frågor om tillgång till omsorg i bemärkel- sen föräldrars rätt till service, till frågor om innehåll i bemärkelsen verksamhetens kvalitet och pedagogik. Detta kan tolkas som att fokus har skiftats från föräldrarnas behov av service till barnens behov av utbildning. Vi vill dock betona att även verksamhetens kvalitet är en viktig aspekt inte enbart ur barnens utan även ur föräldrarnas perspektiv. Kvinnorörelsens och jämställdhetspolitikens krav på daghem åt alla har också innefattat kravet på omsorg av god kvalitet. Om kvaliteten upplevs som dålig är det i första hand kvinnorna som pressas att skära ner på förärvsarbete för att själva, eller med hjälp av en närstående kvinna, ta hand om barnen. Detta beror på flera faktorer som framkommit i statistik och forskning. Kvinnor har huvudansvaret för och tar en större del av omsorgsarbetet inom familjen vad gäller barn.115 Mäns föräldraskap är i högre utsträck- ning än kvinnors grundat på frivillighet och det ställs också lägre krav på män i detta hänseende. En strävan efter och ett ansvar för barns bästa är mer vägledande för kvinnors föräldraskap än mäns. Forskare menar att det också finns en vägledande norm om att barnets bästa innebär att tillbringa så mycket tid som möjligt i hemmet , vilket innebär så sen förekolestart och så korta dagar på förskola som möjligt.116 konstaterar att det finns ett starkt samband mellan barns närvarotider i förskolan och mödrarnas arbetstider. Fädernas arbetstider har en mycket svagare påverkan på barns närvarotid. 117 Detta tyder på att det i praktiken faller på kvinnor att anpassa sitt 114 Uppmärksamheten kring den genuspedagogik som utvecklats på förskolan /Björntomten i är ett exempel, se (2003), Svaleryd (2003). Ett annat är tillsättandet av Delegationen för jämställdhet i förskolan som enligt direktiven ska fokusera den pedagogiska verksamheten (Dir. 2003:101). 115SCB (2003). För en mer utförlig redogörelse se kapitlet om pappapolitik. 116För referenser och en mer utförlig redogörelse, se kapitlet om pappapolitik. 117Skolverket (2004d). förvärvsarbete till vad som tycks vara den förhärskande om barns bästa och att detta är en bidragande orsak till det utbredda deltidsarbetet bland kvinnor, särskilt småbarnsmödrar.118 En annan slutsats är att daghem/förskola och till viss del även fritidshem är en förutsättning för mödrars förvärvsarbete men inte för fäders. Det är tydligt att småbarnsfäders bristande arbetsinsats vad gäller hem och barn är en bidragande orsak till kvinnors del- tidsarbete. Mot bakgrund av detta kan upplevda brister i kvaliteten i förskolans och fritidshemmens verksamhet skapa ytterligare press på kvinnor att skära ner på förvärvsarbete. Upplevda kvalitets- brister och normer om barns bästa kan dessutom anses vara mer legitima skäl för deltidsarbete än att synliggöra fädernas bristande ansvar. Vi drar slutsatsen att det finns starka skäl för att ur ett jämställd- hetsperspektiv uppmärksamma mäns obetalda insatser med hem och barn, liksom tillgängligheten och kvaliteten inom den offent- liga barnomsorgen. I det tidigare kapitlet om pappapolitik har vi redogjort för omfattningen för kvinnors och mäns omsorgsarbete om barn inom familjen. I detta avsnitt koncenterar vi oss på utvecklingen av den offentliga omsorgens tillgänglighet och kvali- tet ur föräldrarnas perspektiv. Från social fråga till utbildningsfråga Barnomsorgspolitiken har setts som ett poli- tiskt verktyg för att öka sysselsättningen, jämställdheten och jäm- likheten.119 Det jämställdhetspolitiska syftet med barnomsorgens utbyggnad är att öka möjligheterna att kombinera förvärvsarbete och föräldraskap. Från att ha byggts upp som en del av familjepoli- tiken och den sociala sektorn, blev barnomsorgen istället en del av utbildningspolitiken och -systemet. Barnomsorgen lyftes över från socialtjänstlagen till skollagen. Så här beskrivs den tidigare målsättningen för barnomsorgen i propo- sitionen Läroplan för förskolan: Målsättningen har varit att förverkliga ett samhälleligt stöd för barns omsorg, omvårdnad och utveckling med det dubbla syftet att ge 118Samma slutsats kan dras utifrån . Se vidare i kapitlet om arbetsmarknad och arbets- liv. 119Bergqvist & (2001). föräldrar möjlighet att förena föräldraskap med förvärvsarbete och att ge barn goda uppväxtvillkor för utveckling och lärande.120 Regeringen konstaterar i propositionen att utbyggnaden av barnomsorgen i princip är genomförd vilket innebär att en förut- sättning för jämställdhet är uppfylld, nämligen möjligheten att för- ena föräldraskap med förvärvsarbete. Regeringens avsikt med att göra barnomsorgen till en del av utbildningspolitiken är att det pedagogiska barnperspektivet blir tydligare – att förskolan i första hand skall vara till för barnets egen omsorg, utveckling och lärande.121 Även om detta innebär en förskjutning i betoning av barnom- sorgens syfte, hävdar regeringen att den familjepolitiska uppgiften och därmed det dubbla syftet i den gamla målsättningen ska ligga kvar: Förskolan skall både kunna erbjuda omsorg och främja barns utveckling samt vara organiserad så att föräldrar kan förvärvsarbeta eller studera.122 Förskjutningen i betoning från tillgång på barnomsorg till dess innehåll eller kvalitet framgår också av den senaste propositionen om förskolan, Kvalitet i förskolan: Förskolans resultat kan inte längre enbart mätas i andelen inskrivna barn och platskostnader. // Kvaliteten i verksamheten är den av regeringen nu mest prioriterade frågan för förskolan. // Den kanske allra viktigaste förutsättningen för förskolans kvalitet är att det finns kompetent personal i tillräcklig omfattning, så att barngrupperna inte blir för stora och personaltätheten blir tillräckligt hög.123 Barnomsorg är en samlande benämning för två typer av verksam- heter: förskoleverksamhet och skolbarnomsorg. Förskoleverksam- heten vänder sig till barn som inte går i skolan och den vanligaste formen är förskola (f.d. daghem), men här ingår också familjedag- hem (s.k. dagmamma) och öppen förskola. Skolbarnomsorgen vänder sig till barn som går i skolan och bedrivs i form av fritids- hem (6–), öppen fritidsverksamhet (10–) och familjedag- hem. 1997/98:93 s. 7-8. 1997/98:93 s. 8. 2004/05:11 s. 10. Från att tidigare ha varit en helt oreglerad verksamhet infördes den första barnomsorgslagstiftningen 1975. beslutade om ett omfattande utbyggnadsprogram för barnomsorgen och att den skulle vara en lagfäst uppgift. Detta innebar att kommunerna blev skyldiga att planera utbyggnaden av platser. Bristen på platser ledde till att lagstiftningen skärptes 1995.124 Kommunerna blev skyldiga att tillhandahålla barnomsorg för alla barn i åldern 1–utan oskäligt dröjsmål så nära barnets hem eller skola som möjligt och i den omfattning som behövs med hän- syn till föräldrarnas förvärvsarbete och studier eller barnets eget behov. Med utan oskäligt dröjsmål menas högst tre till fyra månader.125 skrevs vida och övergripande formuleringar som rör verksamhetens kvalitet in i lagen, bland annat: Barn- grupperna skall ha en lämplig sammansättning och storlek.126 Efter det att barnomsorgen blivit en del av utbildningssystemet genomfördes en rad reformer med syfte att öka tillgängligheten och i förlängningen göra barnomsorgen till en del av den generella välfärden.127 Rätt till förskola minst eller infördes för arbetslösas barn 2001 och för för- äldraledigas barn 2002. infördes maxtaxa i barnomsorgen med syftet att förbättra barnfamiljernas ekonomi och att minska marginaleffekterna och därigenom stimulera framförallt mödrar att gå upp i arbetstid.128 infördes allmän avgiftsfri förskola för alla fyra- och femåringar med minst . Regeringen konstaterar att förskolan genom dessa reformer närmar sig den princip som gäller för skolan, att verksamheten ska vara avgiftsfri, tillgänglig och likvärdig för alla.129 Kommunernas ökade kostnader till följd av dessa reformer har kompenserats på nationell nivå, genom ett särskilt statsbidrag och en höjning av det generella statsbidraget. Men det är oklart om detta gäller på kommunnivå.130 I samband med att barnomsorgen blev en del av utbildnings- systemet fick förskolan en läroplan (Lpfö 98) och skolans läroplan (Lpo 94) skulle tillämpas av fritidshem. Inte heller läroplanerna, som är förordningar, innehåller några konkreta skrivningar om 124Den skärpta lagstiftningen hade aviserats i regeringens principbeslut om att barnomsorgen skulle vara fullt utbyggd (Ds. 126Nu i Skollagen, 1997:1212, 3 §,. 2004/05:11. 1999/2000:129. 2004/05:11. 130Skolverket (2004b), jfr. (2003). barngruppernas storlek eller sammansättning. Samma sak gäller för de allmänna råden för fritidshem. Allmänna råd för kvalitet i för- skolan där barngruppernas storlek och personaltäthet tas upp utfärdades av . Ett statsbidrag för personal- förstärkning i förskolan infördes samtidigt.131 Barnomsorgens utveckling karaktäriseras av om- vandling, expansion och åtstramning.132 De höga födelsetalen och skärpningarna av lagstiftningen därefter ledde till att både antalet och andelen barn i barnomsorg ökade. De offentliga medlen till barnomsorg minskade, men eftersom för- äldraavgifterna ökade blev resultatet att det totala ekonomiska utrymmet för verksamheten var oförändrat. Räknat per barn minskade resurserna till förskola och fritidshem i reella tal. Detta ledde till att barngrupperna blev större och personaltätheten minskade, särskilt för fritidshemmen men även för förskolan. har förskolan fått ökade resurser medan minskningarna har fortsatt för fritidshemmen.133 Ökad tillgång på offentlig omsorg har andelen barn i barnomsorg ökat kraftigt. Siff- rorna kan dock inte jämföras rakt av , eftersom sexåring- arna lämnade förskolan 1998 för att börja i förskoleklass och fri- tidshem. Barnomsorgslagen 1995 och reformerna 2001–2002 har inneburit ökad tillgänglighet genom att kommunerna har genom- fört en kraftig utbyggnad av barnomsorgen.134 efterfråga- des förskoleplats för endast någon enstaka procent av alla barn i åldern . Regeringen konstaterar att förskolan nu är i princip fullt utbyggd.135 var av alla barn mellan ett och in- skrivna i förskoleverksamhet.136 var av alla barn 131Skolverket (2005a), Prop. 2004/05:11. 132Bergqvist & (2001). 133Skolverket (2003a). 1997/98:93, Prop. 2004/05:11. 2004/05:11. 136Skolverket (1998). i åldern inskrivna.137 Andelen är högre bland äldre barn än bland yngre. av ettåringarna är inskrivna i jäm- förelse av fyra- och femåringarna. var av alla barn mellan sju och inskrivna i fritidshem. var andelen inskrivna barn mellan sex och 74 procent.138 Tabell 9.3 nedan visar hur andelen barn i olika former av barnomsorg har utvecklats fördelat efter tre omsorgs- former: offentlig barnomsorg (dvs. förskola/familjedaghem), hemma med förälder respektive privat/annan lösning (t.ex. släktingar, granne eller barnflicka). Källan är undersökningar där man har frågat föräldrarna hur de löst omsorgen om sina barn.139 Tabell 9.3 Procentuell fördelning av barnomsorg efter omsorgsform 1987, 1996 och 2002* 15 mån–6 år 1–6 år 1–5 år Privat/annan lösning Källa: (2004d), Szebehely (1998), SCB (1997). *Uppgifterna för de olika åren är inte helt jämförbara p.g.a. att avgränsningen av barnens ålder skiljer sig något. Även om åldersgruppen inte riktigt är densamma , står det klart att det har skett en tydlig förskjutning från familjens omsorg (och helprivata lösningar) till offentligt finansierad/subventionerad barnomsorg . har en allt större andel av barnen fått plats i offentlig omsorg och föräldrarnas om- sorg om sina barn har därmed minskat. var av förskolebarnen hemma med en för- älder , 2002 hade andelen sjunkit till . Även andelen barn vars föräldrar turas om att vara hemma med barnet har minskat. Här rör det sig förmodligen om familjer där föräld- rarna anpassar arbetstiderna så att de går omlott och på så sätt kan turas om att vara hemma med barnet. 137Andelen barn i förskola har ökat och andelen i familjedaghem har minskat. var inskrivna i förskola och i familjedaghem. 138Officiell statistik enligt . 139Skolverket (2004d), Szebehely (1998), SCB (1997). av barnen denna form av omsorg, 2002 hade andelen sjunkit till . har andelen barn som är hemma med arbetslös eller föräldraledig förälder minskat, från sammanlagt av samtliga barn till 9 procent.140 SCB:s tidsanvändningsundersökningar visar utvecklingen . Småbarnsmammor (barn ) förvärvsarbetar lika mycket som förut, men de har minskat på både omsorg om egna barn och hushållsarbete med vardera . Små- barnspappor lägger inte ner mer tid på omsorg om egna barn och inte heller på hushållsarbete, men de har minskat sitt förvärvsarbete med . Däremot har pappor med barn ökat sin tid för barnomsorg med per vecka.141 Barns närvarotider i förskolan tycks, som vi konstaterade tidi- gare, följa samma deltidsnorm som kvinnors förvärvsarbete. Medan det finns ett starkt samband mellan barns närvarotider i förskolan och mödrarnas arbetstider, påverkar fäders arbetstider barns när- varotider i mycket mindre utsträckning.142 Barns närvarotider i för- skolan har varit i stort sett oförändrade . 1995/96 var den genomsnittliga närvarotiden per vecka.143 var den genomsnittliga närvarotiden oförändrad för att sjunka till ca 2002, enligt föräldraenkät. Minskningen beror framförallt på att närvarotider på har blivit vanligare. Detta är en följd av reformerna 2000–2001 som lett till att andelen barn till föräldralediga och arbetslösa har ökat i förskolan. För barn till föräldrar som förvärvsarbetar eller studerar är den genomsnitt- liga närvarotiden i princip oförändrad.144 I en senare rapport drar slutsatsen att de faktiska närvarotiderna inte har ökat p.g.a. maxtaxans införande.145 Även i skolbarnomsorg har barnens genomsnittliga närvarotider blivit kortare , enligt föräldra- enkät. För de yngre skolbarnen, 7–9 åringarna, har den genom- snittliga närvarotiden i fritidshem minskat med ca 2–i 140Skolverket (2004d). 141SCB (2003). Denna utveckling kan tolkas på olika sätt, något som diskuteras av SCB (2003). 142Skolverket (2004d). 143Socialstyrelsen (1996). 144Skolverket (2003a). 145Skolverket (2005b). Enligt (2003) har de avtalade närvarotiderna ökat till följd av maxtaxan och de andra delarna i reformen, medan (2005) menar att skillnader mellan faktiska och avtalade närvarotider inte är något större problem för kommunerna. veckan 1999–2002. Hela minskningen beror på att andelen barn med närvarotimmar på högst har ökat. och tidigare uppföljningar av kom- munernas skyldighet att tillhandahålla barnomsorg utan oskäligt dröjsmål visar att antalet kommuner som kan uppfylla lagstift- ningen har ökat kontinuerligt sedan bestämmelserna infördes 1995.146 Nästan alla kommuner, , uppgav att de kunde uppfylla lagstiftningen 2003. För plats i fritidshem var andelen 98 procent.147 Trots att reformen var fri- villig tillämpade samtliga kommuner maxtaxa under 2003.148 Begränsad tillgång på nattomsorg För föräldrar med obekväma eller oregelbundna arbetstider är tillgången på offentlig barnomsorg begränsad i jämförelse med andra grupper. har förvärvsarbete på obekväm eller oregelbunden arbetstid ökat kraftigt , framförallt bland LO-anslutna.149 genomförde en studie av barnomsorg på obekväm arbetstid, dvs. kvällar, nätter eller , . Denna omsorg, som kallas för nattomsorg eller nattis, förekom i ungefär hälften av landets kommuner (150 kommuner). Av de kommuner som inte hade nattomsorg uppgav flertalet (104 kommuner) att det inte fanns någon efterfrågan. 36 kommuner uppgav andra skäl, oftast att det fanns ett politiskt beslut i kommunen att inte tillhandahålla denna omsorg men även låg efterfrågan, ansträngd ekonomi och svårigheter att rekrytera personal. uppskattar att det i ett 60-tal kommuner fanns en efterfrågan som inte var tillgodosedd som uppskattas till sammanlagt 300–400 platser, vilket motsvarar av de barn som hade nattomsorg.150 Det kan dock diskuteras vad efterfrågan egentligen innebär i detta sammanhang. Mot bakgrund av att det råder oklarhet kring kommunernas skyldighet att erbjuda barnomsorg på obekväm arbetstid151 och denna form av omsorg endast finns i omkring 146Skolverket (2003a). 147Skolverket (2003b). 148Skolverket (2004a). 149LO (2003). 150Skolverket (2003d). 2a § 6 Skollagen. 1993/94:11. Dom Kammarrätten i , målnr. Dom Kammarrätten, målnr. Denna dom är överklagad till regeringsrätten. hälften av landets kommuner, upplever troligen många föräldrar att det inte är någon större idé att efterfråga barnomsorg av kommu- nen. Istället får de lov att lösa behovet på annat sätt. Bland LO-medlemmar, till skillnad från TCO och , är förvärvsarbete på obekväm eller oregelbunden arbetstid mycket utbrett och har ökat markant . 53 pro- cent av LO-anslutna småbarnsmödrar har denna arbetstidsförlägg- ning och av småbarnsfäderna.152 Antalet LO-anslutna småbarnsmödrar är ca 142 000, varav 15 000 är ensamstående. Ungefär hälften i båda grupperna har behov av barnomsorg på obe- kväm arbetstid, men vi vet inte om de önskar offentlig omsorg eller om de vill eller kan lösa det på annat sätt. Sannolikt är dock den egentliga efterfrågan på barnomsorg på obekväm arbetstid betydligt högre än uppskattning och rimligtvis ökar efterfrågan i takt med att antalet föräldrar med obekväm eller oregelbunden arbetstid ökar. De tidigare refererade studierna som visar att barn vars föräldrar turas om att vara hemma med barnet har minskat är intressanta i sammanhanget. Allt färre föräldrar tycks anpassa arbetstiderna så att de går omlott för att på så sätt turas om att vara hemma med barnet. Frågan är hur det allt större antalet föräldrar med obekväma eller oregelbundna arbetstider löser barnomsorgen och om deras lösningar är tillfredsställande. Vi drar slutsatsen att det är mycket angeläget att följa utvecklingen vad gäller tillgången till offentlig barnomsorg för föräldrar med obekväm eller oregelbunden arbets- tid. Sämre förutsättningar för kvalitet i den offentliga omsorgen Parallellt med besparingarna inom förskola och skolbarnomsorg fick kommunerna större frihet att bestämma över verksamhetens innehåll och hur barnomsorgen ska organiseras. Detta resulterade i generellt sett större barngrupper och minskad personaltäthet, men också större lokala skillnader. 152 För utvecklingen , se LO (2003 s. 35). För LO-mödrar gäller att ju yngre barn desto mer av denna arbetstidsförläggning, medan LO-mäns deltidsarbete är relativt opåverkat av eventuella barn och deras ålder (LO 2003 s. 56-58). av gifta/sammanboende småbarnsmödrar inom TCO arbetar på obekväm eller oregelbunden arbetstid och för är andelen ännu lägre (LO 2003 s. 34). både för förskola och fritidshem, men utvecklingen har varit sär- skilt markant för fritidshemmen.153 Barngruppernas storlek och personaltätheten är viktiga kvali- tetsfaktorer inom förskola och fritidshem. Forskningen på området visar att barngruppernas storlek och personaltätheten är viktiga förutsättningar men ingen garanti för en bra verksamhet. Det finns en rad andra faktorer som är betydelsefulla för kvaliteten och de samspelar på ett komplext sätt, framförallt barngruppens samman- sättning, personalens kompetens och lokalernas storlek och be- skaffenhet. Upptagningsområdets karaktär och personalens möj- lighet till dialog med beslutsfattare har också betydelse. Områden där olika sociala problem är mer utbredda kräver att andra förut- sättningar är goda för att kvaliteten ska kunna vara god.154 En del av personalens kompetens har att göra med utbildnings- nivån. Nästan all personal i förskola och fritidshem har någon form av utbildning för arbete med barn. Andelen anställda (årsarbetare) med pedagogisk högskoleutbildning steg , men har sjunkit något.