sou · GTB395 · 2006-01-01 00:00:00 — Den har närmare behandlats i avsnitt 7.3.4. I bestämmelsens första stycke anges den grundläggande förutsättningen för att en anmälningsskyldighet skall föreligga, nämligen att uppfinningen kan hänföras till arbetsgivarens verksamhetsområde. Med arbetsgivarens verksamhetsområde avses den forskning som bedrivs vid den högskola där uppfinnaren är anställd, inte den verksamhet som staten som helhet bedriver eller den forskning som sker vid andra högskolor i landet. Att uppfinningen går att hänföra till arbetsgivarens verksamhetsområde innebär alltså att uppfinningen skall ha en ämnesmässig koppling till något av de forskningsområden som finns företrädda vid den . En arbetstagare skall skriftligt och utan dröjsmål lämna arbetsgivaren underrättelse om en gjord uppfinning. Uttrycket utan dröjsmål har samma betydelse som motsvarande uttryck i 4 § uppfinnarlagen. Av andra stycket framgår det att arbetstagaren alltid har rätt att själv bestämma om uppgifter i en uppfinning skall offentliggöras. Om arbetstagaren vill förbehålla sig publiceringsrätten, skall det anges i anmälan. En sådan upplysning är avgörande för om arbetsgivaren har en rätt att förvärva uppfinningen enligt 4 §. Det finns inget som hindrar arbetstagaren från att ansöka om patent. Det är exempelvis fullt möjligt att arbetstagaren gör en patentansökan för att skydda sin uppfinning som anmälan om uppfinningen skickas till arbetsgivaren. Om uppfinnaren har sökt patent på uppfinningen skall det också anges i anmälan. Förvärvas uppfinningen senare av arbetsgivaren innebär det inte att patentansökan automatiskt överförs på denne, utan arbetsgivaren måste ge in en begäran till PRV om att patentansökan skall överföras till högskolan. I regel torde då PRV överföra patentansökan på arbetsgivaren (se 18 § patentlagen). Skulle det råda tveksamhet om arbetsgivarens förvärv är giltigt, kan PRV förelägga arbetsgivaren att väcka talan om bättre rätt till uppfinningen (17 § patentlagen). Patentansökan förklaras vilande en tvist om bättre rätt pågår. Har arbetstagaren i anmälan enligt 3 § första stycket inte förbehållit sig rätten att publicera uppgifter om uppfinningen får arbetsgivaren helt inträda som rättighetsinnehavare till uppfinningen, om den 1.kan hänföras till arbetsgivarens verksamhetsområde och 2.har ett samband med arbetstagarens anställning. Vill arbetsgivaren utnyttja sin rätt att förvärva uppfinningen, skall arbetsgivaren meddela arbetstagaren detta från det att arbetsgivaren enligt 3 § mottog anmälan om uppfinningen. I denna och följande bestämmelse behandlas förutsättningarna för att arbetsgivaren skall ha en rätt att förvärva en uppfinning. Av första stycket framgår att det är en grundläggande förutsättning för arbetsgivarens förvärvsrätt att arbetstagaren inte har förbehållit sig rätten att publicera uppgifter om uppfinningen. Med publicera avses bland annat offentliggörande av uppgifter om uppfinningen i böcker, rapporter, vetenskapliga tidskrifter, på Internet eller i samband med vetenskapliga konferenser. Har arbetstagaren ställt upp ett sådant förbehåll i anmälan, har arbetsgivaren inte rätt att mot arbetstagarens vilja överta uppfinningen. Ett förvärv med stöd av bestämmelsen ger arbetsgivaren en exklusiv rätt till uppfinningen i dess helhet eller den del i uppfinningen som arbetstagaren äger. Arbetsgivaren kan däremot inte bara överta endast en del av uppfinningen. Parterna kan emellertid genom avtal komma överens om andra typer av rättighetsförvärv, exempelvis en licensrätt, eftersom lagen i huvudsak är dispositiv och viker för avtal. Av bestämmelsens andra stycke följer att arbetsgivaren från det att arbetsgivaren mottog en anmälan från arbetstagaren skall meddela arbetstagaren sin önskan att förvärva uppfinningen. En förutsättning för att fristen skall börja löpa är dock att anmälan är fullgod. Ett minsta krav på anmälan är att det finns tillräckliga utförliga uppgifter om uppfinningen för att arbetsgivaren skall få ett fullgott underlag för att besluta om ett eventuellt förvärv. Om fristen löper ut utan att arbetsgivaren meddelat arbetstagaren om sin vilja att överta uppfinningen, upphör arbetsgivarens rätt till ett förvärv med stöd av lagen. Bestämmelsen har närmare behandlats i avsnitt 7.3.3. En arbetstagare som i anmälan enligt 3 § förbehållit sig rätten att publicera uppgifter om uppfinningen, och som därefter ansöker om patent, skall med att patentansökan inges lämna arbetsgivaren en skriftlig underrättelse om detta. Arbetsgivaren får i ett sådant fall inträda som rättighetsinnehavare till uppfinningen om 1.förutsättningar för detta föreligger enligt 4 § första stycket 1 och 2, och 2.arbetsgivaren från det att underrättelsen om patentansökan togs emot meddelar arbetstagaren sin avsikt att förvärva rätten till uppfinningen. Bestämmelsen behandlar den situationen att arbetstagaren förbehållit sig en rätt att publicera uppgifter om uppfinningen och därefter ändrar sig eller ansöker om patent. Bestämmelsen har närmare behandlats i avsnitt 7.3.5. Om arbetstagaren ansöker om patent, trots ett tidigare förbehåll om publicering, följer det av första stycket att upplysningen om patentansökan skall anmälas till arbetsgivaren. Det sker lämpligen genom att arbetstagaren som patentansökan ges in skickar en kopia av denna till arbetsgivaren. Av hänvisningen i andra stycket följer att arbetsgivaren får en rätt att förvärva uppfinningen under förutsättning att den både kan hänföras till arbetsgivarens verksamhetsområde och har ett samband med arbetstagarens anställning. Båda kriterierna måste vara uppfyllda för att arbetsgivaren skall ha rätt att förvärva uppfinningen. Avgränsningen till arbetsgivarens verksamhetsområde, dvs. gränserna för anmälningsskyldigheten, framgår närmare under 3 §. En förvärvsrätt till en anmäld uppfinning förutsätter även att uppfinningen har skapats inom det ämnesområde där uppfinnaren är anställd eller, i tveksamma fall, det ämnesområde inom vilket uppfinnaren faktiskt är verksam. Som beskrivits i kommentaren till 3 § skall vissa åtgärder vidtas för att en patentansökan som arbetstagaren gjort skall kunna överföras till arbetsgivaren vid ett förvärv av rätten till uppfinningen. som arbetsgivaren enligt 4 § kan förvärva rätten till uppfinningen, får arbetstagaren inte förfoga över uppfinningen på annat sätt än att söka patent på den. Om patent söks skall arbetstagaren med att patentansökan inges lämna arbetsgivaren en skriftlig underrättelse om detta. Arbetstagaren får som avses i 4 § inte heller avslöja något om uppfinningen så att den offentliggörs eller riskerar att bli utnyttjad för annans än arbetsgivarens räkning. som arbetsgivaren enligt 5 § kan förvärva rätten till uppfinningen, får arbetstagaren inte förfoga över uppfinningen. Bestämmelsen reglerar arbetstagarens förfoganden över en uppfinning från anmälan och fram till dess arbetsgivaren har meddelat sin avsikt om ett eventuellt förvärv eller fristen löpt ut. Syftet med den inskränkta förfoganderätten är att den patenträttsliga nyheten inte skall gå förlorad. Förutsättningarna för patentering framgår av 2 § patentlagen och har behandlats i avsnitt 3.5. Innan arbetsgivaren har bestämt sig för att förvärva uppfinningen, eller fristen löpt ut, begränsas arbetstagarens förfoganderätt över uppfinningen till att patent får sökas på uppfinningen. Arbetstagaren är underkastad tystnadsplikt . Det innebär bland annat att uppgifter om uppfinningen inte får offentliggöras. Har arbetstagaren förbehållit sig rätten att publicera uppgifter om uppfinningen, har arbetsgivaren ingen rätt till ett förvärv med stöd av lagen. Bestämmelsen är därmed inte tillämplig för dessa fall och inskränker således inte heller arbetstagarens möjligheter att förfoga över uppfinningen. Har arbetstagaren däremot ansökt om patent, trots att förbehåll om en rätt till publicering ursprungligen gjorts, begränsar bestämmelsen arbetstagarens möjligheter att förfoga över uppfinningen under fristen. Om arbetsgivaren utnyttjar sin rätt att förvärva en uppfinning som redan patentsökts av arbetstagaren ligger det i sakens natur att arbetsgivaren ersätter arbetstagaren för de kostnader denne haft i samband med patentansökan. Arbetsgivaren skall vidta effektiva åtgärder för att uppfinningar som förvärvats med stöd av denna lag nyttiggörs inom skälig tid. Har patent på uppfinningen inte sökts av arbetstagaren för arbetsgivarens förvärv, skall arbetsgivaren ansöka om patent. Om åtgärder enligt första stycket inte vidtas, kan arbetstagaren begära återgång av rättigheterna till uppfinningen eller, i det fall arbetsgivaren har avyttrat uppfinningen, ersättning för den skada som uppkommit. Talan om återgång av rättigheterna till uppfinningen eller om ersättning får endast upptas till prövning om arbetstagaren från arbetsgivarens förvärv av uppfinningen skriftligt meddelat arbetsgivaren att denne inte vidtagit åtgärder enligt första stycket. Bestämmelsen innebär att arbetsgivaren efter förvärv av uppfinningar skall vidta vissa åtgärder. Görs inte detta kan arbetstagaren väcka talan om återgång av rättigheterna eller ersättning för den skada som uppkommit. Bestämmelsen har närmare behandlats i avsnitten 7.3.5 och 7.3.6. Begreppet nyttiggörande är visserligen detsamma som förekommer i det föreslagna tillägget i 1 kap. 2 § högskolelagen om högskolans nya uppgift att främja nyttiggörande av forskningsresultat och anger där de yttersta ramarna för högskolans verksamhet och kompetens. I den nu aktuella bestämmelsen avser begreppet endast ett visst förtydligande av att just sådana uppfinningar som övertagits av högskoleforskare också skall nyttiggöras. Enligt första stycket ställs det krav på att arbetsgivaren skall vidta effektiva åtgärder för att nyttiggöra förvärvade uppfinningar. Det ställs vidare krav på att åtgärderna skall syfta till ett nyttiggörande inom skälig tid från förvärvet. Kravet på effektiva åtgärder för nyttiggörande förutsätter att arbetsgivaren gör en individuell analys och värdering av den uppfinning som förvärvats och vad som lämpligen bör göras med denna. Om arbetstagaren inte redan har gett in en patentansökan, är en första naturlig åtgärd att arbetsgivaren söker patent på uppfinningen. En ansökan om patent har i lagen även angetts som den minimiåtgärd som normalt krävs av arbetsgivaren. Att arbetsgivaren överlåter rätten till uppfinningen till tredje man är inte automatiskt att betrakta som en effektiv åtgärd för att nyttiggöra en uppfinning. För att arbetsgivaren skall anses ha uppfyllt kraven på effektiva åtgärder, skall en sådan överlåtelse också ske på affärsmässiga villkor. Det är vidare önskvärt att avtalet mellan arbetsgivaren och tredje man i möjligaste mån lägger ett ansvar på förvärvaren för att uppfinningen kommersialiseras på ett lämpligt sätt och därmed kommer allmänheten till godo. Under förutsättning att arbetsgivaren har haft möjlighet att skapa sig en välgrundad bild av det kommersiella värdet hos en viss uppfinning är en överlåtelse, exempelvis ett licensavtal, till tredje man på goda villkor kort efter arbetsgivarens eget förvärv en effektiv åtgärd för nyttiggörande av uppfinningen. Andra effektiva åtgärder för att nyttiggöra uppfinningar är att högskolan söker etablera lämpliga kontakter inom näringsliv eller annan del av samhället för att sprida information om och marknadsföra uppfinningen. Åtgärderna skall syfta till att väcka intresse för uppfinningen hos olika externa parter. Det är en tänkbar situation att arbetsgivaren vidtar en mängd effektiva åtgärder på detta sätt utan att någon kontakt resulterar i överlåtelseavtal, avtal om samverkan eller liknande med tredje man. Om åtgärderna varit genomtänkta och effektiva har arbetsgivaren, oavsett resultat, uppfyllt kraven i bestämmelsen. Av andra stycket framgår det att om arbetsgivaren inte vidtagit vad som kan anses rimligt med hänsyn till lagens krav på effektiva åtgärder, kan rätten till uppfinningen, på talan av arbetstagaren, återgå, eller arbetstagaren kan kräva ersättning för den skada som uppkommit. Detta gäller såväl om inga åtgärder vidtagits som om åtgärder visserligen har vidtagits, men dessa uppenbart inte är affärsmässigt försvarbara med tanke på uppfinningens uppskattade kommersiella potential. En återgång av rättigheterna till arbetstagaren är naturligtvis endast möjlig om arbetsgivaren fortfarande äger rättigheterna till uppfinningen när talan väcks, och det är bara då som frågan om äganderätten delvis kan hållas svävande. Om arbetsgivaren redan har avyttrat uppfinningen, kan arbetstagaren i stället begära ersättning för den skada som uppkommit till följd av att ett affärsmässigt avtal inte har träffats. I tredje stycket har det införts en preklusionsregel. För att arbetstagaren skall ha rätt att föra talan om att arbetsgivaren inte har uppfyllt kraven på att vidta effektiva åtgärder för att nyttiggöra en uppfinning, måste arbetstagaren skriftligt, från arbetsgivarens förvärv meddela denne sin uppfattning om att det inte har vidtagit effektiva åtgärder med uppfinningen. Fristen ställer i detta fall vissa krav på aktivitet från arbetstagarens sida. I de fall kraven i bestämmelsens första stycke inte är uppfyllda, har arbetstagaren således på sig att utvärdera arbetsgivarens agerande. Har arbetstagaren inte agerat inom tidsfristen, löper arbetsgivaren inte längre risken att genom domstolsprocess angripas för passivitet eller för att inte ha vidtagit effektiva åtgärder med uppfinningen. Även om det ställs krav på att arbetsgivaren efter förvärvet av uppfinningen skall vidta de åtgärder som behövs eller är lämpliga för att uppfinningen skall nyttiggöras, är det sällan motiverat att bedöma arbetsgivarens insatser för att nyttiggöra uppfinningen förrän har förflutit. Arbetstagaren bör därför inte göra sin utvärdering alltför . Preklusionsregeln sätter dock den bortre gränsen för när arbetstagaren bör göra sin bedömning av arbetsgivarens åtgärder. Inträder arbetsgivaren med stöd av denna lag som rättighetsinnehavare till en uppfinning, har arbetstagaren rätt till skälig ersättning. Utöver denna ersättning skall ett belopp motsvarande av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring utges till arbetstagaren när arbetsgivaren meddelar sin avsikt att förvärva rätten till uppfinningen. Vid bestämmande av den skäliga ersättningen skall hänsyn tas till uppfinningens värde, dock att arbetstagaren har rätt till en lägsta ersättning motsvarande av de intäkter arbetsgivaren erhåller vid avyttring eller annat förfogande över uppfinningen. Ersättning enligt denna bestämmelse skall utgå även om annat har avtalats innan uppfinningen gjordes. Bestämmelsen reglerar arbetstagarens rätt till ersättning när arbetsgivaren med stöd av lagen förvärvar rätten till en uppfinning. Den har närmare behandlats i avsnitt 7.3.7. Utgångspunkten är att ersättningen skall vara skälig. När arbetsgivaren har förklarat sin avsikt att förvärva rätten till en uppfinning skall arbetstagaren få en schablonersättning om av prisbasbeloppet enligt lag (1962:381) om allmän försäkring för uppfinningen. Det rör sig om ca . Schablonersättning skall alltid utgå vid förvärvet av en uppfinning. Är det flera uppfinnare som gemensamt skapat uppfinningen, skall ersättningen delas mellan dem i de andelar som motsvarar respektive uppfinnares andel i helheten. Utöver schablonersättningen är arbetstagaren också berättigad till skälig ersättning. Vid bedömningen av vad som är skälig ersättning, skall uppfinningens värde beaktas. Värdet kan uppskattas utifrån sådana faktorer som vad arbetstagaren hade kunnat få från annan för rätten till uppfinningen, uppfinningens framtida kommersiella värde eller att marknaden för den aktuella uppfinningen är växande. Skälig ersättning till arbetstagaren kan emellertid aldrig understiga av de intäkter arbetsgivaren får vid avyttring eller annat förfogande över uppfinningen. När de intäkter som skall ligga till grund för ersättningen till uppfinnaren fastställs, skall avdrag göras för kostnader som är direkt hänförliga till uppfinningen, som avgifter och arvoden till patentombud och jurister för arbete med patentering. Undantagsvis kan det också handla om kostnader som direkt beror av marknadsföringen av den specifika uppfinningen. Bestämmelsen om ersättning är tvingande till arbetstagarens förmån. Rätt till ersättning föreligger oavsett vad som kan ha överenskommits mellan arbetsgivare och arbetstagare innan uppfinningen gjordes. Arbetstagaren kan däremot efterge sin rätt till ersättning när en uppfinning väl är gjord. För uppgift angående en uppfinning som arbetstagaren lämnar eller skall lämna till arbetsgivaren finns bestämmelser om sekretess i sekretesslagen (1980:100). Bestämmelsen har sin motsvarighet i 8 § andra stycket uppfinnarlagen och innebär närmast en hänvisning till bestämmelsen i 8 kap. 13 § sekretesslagen. Enligt 8 kap. 13 § sekretesslagen gäller sekretess för sådan uppgift om en uppfinning som har lämnats till myndighet enligt uppfinnarlagen. Utredningen har i betänkandet föreslagit att en motsvarande sekretess införs för uppgifter om uppfinningar som skall lämnas eller har lämnats till myndighet enligt denna lag. Sekretessen gäller till skydd för enskilds ekonomiska intressen och avser således ett skydd för arbetstagarens intressen. Bestämmelsen har närmare behandlats i avsnitt 6.4.2. är rätt domstol i mål som gäller tillämpningen av denna lag. Vid prövningen av sådant mål skall tingsrätten och, om talan fullföljs, hovrätten ha den sammansättning som anges i 66 och 67 §§ patentlagen (1967:837). Bestämmelsen har sin motsvarighet i 9 § uppfinnarlagen och har närmare behandlats i avsnitt 7.3.8. Bestämmelsen innebär att rätten skall ha den sammansättning som gäller vid handläggningen av patentmål. Vid sidan av sådana frågor som närmast är av renodlat patenträttslig karaktär, kommer mål som gäller tillämpningen av denna lag även att kunna innefatta element som hänför sig till organisationen vid högskolan, avgränsning av vetenskapsområden och vilka uppgifter som kan anses ingå i en arbetstagares anställning. I sådana fall har tingsrätten möjlighet att ta in sakkunnigutlåtanden enligt reglerna i . I fråga som avser tillämpningen av denna lag får arbetsgivaren eller arbetstagaren inhämta utlåtande från den nämnd som avses i 10 § lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar. Om tvist föreligger vid domstol angående fråga som avser tillämpningen av denna lag, får även domstolen inhämta utlåtande från den i första stycket angivna nämnden. Bestämmelsen hänvisar till 10 § första stycket uppfinnarlagen och innebär att utlåtande om lagens tillämpning kan begäras från för arbetstagares uppfinningar. En sådan möjlighet står öppen för såväl arbetsgivare och arbetstagare som domstol. 1.Denna lag träder i kraft den 2.För uppfinningar som kommit till innan denna lag trädde i kraft gäller äldre bestämmelser. 3.Äldre lag skall tillämpas på uppfinningar som gjorts inom ramen för avtal om uppdragsforskning och samverkansforskning och som ingåtts före lagens ikraftträdande. Övergångsbestämmelserna innebär att lagens bestämmelser inte skall tillämpas på uppfinningar som kommit till innan lagen trädde i kraft. Lagen gäller inte heller för uppfinningar som gjorts inom ramen för sådana avtal om uppdrags- eller samverkansforskning som träffats innan lagen trädde i kraft. Övergångsreglerna innebär dock att lagens bestämmelser vid ikraftträdandet inte griper in i befintliga avtalsrelationer utan endast reglerar framtida avtalsrelationer och frågan om rätten till ännu inte gjorda uppfinningar. 10.2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar Denna lag avser här i riket patenterbara uppfinningar av arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Lärare vid universitet, högskolor eller andra inrättningar som tillhör undervisningsväsendet skall inte i denna egenskap anses såsom arbetstagare enligt denna lag, dock att lagen skall tillämpas på sådana lärare vid Försvarsmaktens skolor som är yrkesofficerare. Arbetstagare vid universitet och högskolor, som inte är lärare men som utför forskningsuppgifter inom eller högskolan, skall inte heller anses som arbetstagare enligt denna lag när de utför sådana uppgifter. Inte heller officerare på reservstat, reservpersonal, reservofficerare eller de som fullgör värnplikt eller civilplikt enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt skall i denna egenskap anses såsom arbetstagare enligt denna lag. Genom tredje stycket i bestämmelsen undantas vissa arbetstagare som inte är lärare från lagens tillämpningsområde. Det handlar om sådana högskoleanställda som utför forskningsuppgifter. Arbetstagare med forskningsuppgifter avser t.ex. laboratorieassistenter och teknisk personal, som medverkar i forskningsprojekt utan att vara anställda som lärare. Även doktorander som är anställda vid högskolan kan omfattas av bestämmelsen i sin forskning. För att bestämmelsens tredje stycke skall bli tillämpligt är det inte tillräckligt att arbetstagaren utfört forskningsuppgifter, utan forskningsuppgifterna skall regelbundet ingå som ett element i anställningen. Den uppfinning som är aktuell måste ha gjorts när arbetstagaren utförde sådana uppgifter i sin anställning. Den grupp arbetstagare som undantas från lagens tillämpningsområde genom bestämmelsens andra och tredje stycke överensstämmer helt med den grupp som i stället omfattas av bestämmelserna i den nya lagen om högskoleforskares uppfinningar. Fjärde stycket motsvarar nuvarande andra stycket in fine. 1.Denna lag träder ikraft den 2.Lagen tillämpas inte på uppfinningar som kommit till före lagens ikraftträdande. Enligt övergångsbestämmelserna skall ändringen i 1 § tredje stycket tillämpas på uppfinningar gjorda av högskoleanställda med forskningsuppgifter efter att lagen trätt ikraft. 10.2.3Förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) 1 kap. 2 § Staten skall som huvudman anordna högskolor för 1.utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet, och 2.forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samt annat utvecklingsarbete. Högskolorna skall också samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet samt främja nyttiggörande av forskningsresultat tillkomna vid högskolan. I bestämmelsens andra stycke har det lagts till en ny uppgift för högskolorna. Den innebär att högskolan skall främja nyttiggörande av forskningsresultat som kommit till i verksamheten. Högskolornas nya uppgift har behandlats närmare i avsnitt 5. Behovet av utbildning i frågor om immaterialrättsligt skydd för forskningsresultat, särskilt de som rör patentering av uppfinningar, har behandlats i avsnitt 8. gäller att högskolorna skall samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. Även om uppgiften att främja nyttiggörande av forskningsresultat har beröringspunkter med den samverkans- och informationsuppgiften, innebär den nya uppgiften ytterligare ett åtagande för högskolorna. Begreppet nyttiggörande omfattar alla åtgärder som syftar till att forskningsresultat på något sätt kommer samhället i stort till godo. Hur ett nyttiggörande lämpligast främjas varierar beroende av vilket forskningsresultat som är aktuellt. Avsikten är att den generellt utformade förpliktelsen skall kunna rymma alla former av åtgärder för främjande av forskningsresultat. Det finns en skyldighet för lärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter vid högskolan att underrätta arbetsgivaren om patenterbara uppfinningar som de har gjort. Anmälan är en förutsättning för att högskolorna skall få kännedom om forskningsresultaten och kunna uppfylla sitt nya åtagande enligt bestämmelsens andra stycke. Genom den nya uppgiften att nyttiggöra forskningsresultat får högskolorna möjlighet att förvärva rättigheter till forskningsresultat, patentera dessa, avyttra rättigheterna, licensiera ut dem eller på annat sätt förfoga kommersiellt över rättigheterna.