sou · GTB396 · 2006-01-01 00:00:00 — Endast sådana uppgifter som har behov av i sin verksamhet får således behandlas och detta utgör ramen för vilka uppgifter som får föras in i ett automatiserat register. Som ovan redovisats har i propositionen tydliggjorts vilka känsliga person- uppgifter behöver för sin verksamhet. Såvitt utred- ningen förstår har detta behov inte förändrats. Eftersom svaren som lämnas av de totalförsvarspliktiga vid ifyl- landet av den internetbaserade enkäten direkt kommer att föras in i ett automatiserat register hos blir 6 § styrande för vilka uppgifter som kan efterfrågas i enkäten. Frågorna måste utformas så att andra känsliga personuppgifter än de som behövs för Plikt- verkets verksamhet och de bedömningar verket har att göra inte kommer att lämnas av de totalförsvarspliktiga. Detta kan åstadkommas genom att flervalsfrågor (s.k. multiple- choice) utnyttjas i enkäten, där svarsalternativen redan på förhand är givna av . Öppna frågor, där den enskilde kan anföra vad som helst, kommer inte att kunna användas. Att uteslutande använda sig av flervalsfrågor torde inte medföra problem för Plikt- verket. Ett mycket stort antal enkätsvar kommer att inkomma till verket och en analys av dessa underlättas om de avgivna svaren lätt kan sammanställas. Flervalsfrågor möjliggör ett sådant förfarande. 3.2.1Nuvarande verksamhet och organisation Försvarshögskolan (FHS) är en myndighet under regeringen och organisatoriskt fristående från Försvarsmakten. Verksamheten är till finansierad med avgifter och till med anslag. Verk- samheten bedrivs inom olika institutioner för krigsvetenskap, mi- litärteknik, ledarskap och management samt säkerhet och strategi. Enligt myndighetens instruktion ska FHS bedriva: Högskoleutbildning av yrkes- och reservofficerare på högre nivåer för krigs- och fredsbefattningar. Kompetensuppbyggnad och chefsutveckling för främst totalförsvarets behov genom utbildning av civil och militär per- sonal. Annan kursverksamhet för främst totalförsvarets behov. Utbildningen och forskningen skall bedrivas främst inom ämnena säkerhets-, försvars- och utrikespolitik, internationella förhållan- den, svenskt totalförsvar, ledarskap och ledningsvetenskap, krigs- vetenskap, militärhistoria, militärteknik samt ekonomi och logistik med avseende på försvaret. Forskningen är i första hand avsedd att stödja utbildningen vid skolan. Försvarshögskolans dominerande uppgift verksamhetsmässigt och ekonomiskt är att utbilda högre officerare. Den största delen av verksamheten utgörs sålunda av beställningar från Försvars- makten, men man har även till uppgift att utbilda personal för det civila försvarets kompetensbehov. Härutöver bedrivs forskning och utbildning inom krishantering på bl.a. Krisberedskapsmyndighe- tens uppdrag. Försvarshögskolan har fyra verksamhetsområden: Högre chefsutbildning för totalförsvaret. Militär chefs- och specialistutbildning. Civil chefs- och specialistutbildning. Forskning och utveckling inklusive stöd till Försvarsmakten Verksamheten är till största delen lokaliserad till . Viss verksamhet bedrivs i och . Antalet examinerade elever från den högre officersutbildningen framgår i tabellerna nedan. Tabell 3.6 Examinerade elever från chefs- och stabsprogrammen 1997–2006 (2006 prognos) Av tabellen framgår att utbildningsvolymen varit relativt jämn un- der tidsperioden med en variation om mellan högsta och lägsta år. En trendmässig nedgång kan märkas på stabspro- grammet medan chefsprogrammet inte visar någon större föränd- ring över tiden. Försvarsmakten och Försvarshögskolan har planerat för en framtida utbildningsvolym om 135 elever på stabsprogrammet och 65 elever från chefsprogrammet. Då chefs- programmet är tvåårigt innebär det att 130 elever går denna kurs. Försvarshögskolan ger även utbildning som inte är helårsbaserad. Exempel på dessa är fristående kurser och totalförsvarskurser. Vo- lymen i dessa kurser utgör, i jämförelse med de militära program- men ovan, en verksamhetsmässigt och ekonomiskt begränsad del av skolan. omfattade utbildningen på fackprogrammen 17 helårsprestationer till en genomsnittlig kostnad av 940 tkr/år, och bedrevs inom områden som personal, ekonomi, logistik och led- ningssystem. Fackprogrammen har upphört och ansvaret har övertagits av Försvarsmakten. Försvarshögskolan ger högre totalförsvarsutbildning avseende svensk utrikes- och säkerhetspolitik, krishanteringssystemet och totalförsvaret motsvarande ca 15 helårsprestationer. I samarbete med ges kurser i statskunskap med inriktning krishantering och internationell samverkan om ca 50 helårspresta- tioner. Försvarshögskolan gör i årsredovisningen upp- skattningen att av utbildningen genomförs för det militära försvarets behov och ges för det civila försvarets behov. Försvarshögskolan har under en följd av år strävat efter att aka- demisera den utbildning man ger. Därmed ska bl.a. den traditio- nella militära stabs- och ledarutbildningen kombineras med vissa akademiska ämnen. På så sätt ska yrkesutbildningen, förutom äm- neskunskaper, även tillföras vetenskapligt metodkunnande och ett kritiskt förhållningssätt. Uppbyggnaden av ämnet krigsvetenskap, samt anställning av en ämneskunnig lärar- och forskarkår inklusive 21 professorer, vilka delvis finansieras genom anslag är en del av denna utveckling. Officerarna på chefsprogrammet avslutar sin studiegång med ett självständigt arbete (uppsats) på C-nivå (60- poängsnivå). Ekonomiskt utfall åren 1997–2004 m.m. Kostnadsutvecklingen uppvisar med något undantag en stadigvarande uppgång, där de sammanlagda kostnaderna 2004 ökat i jämförelse med utfallet . Den kraftigaste ökningen ägde rum , vilket är i föregå- ende försvarsbeslutsperiod. påbörjades stora reduktioner i den dåvarande krigs- och grundorganisationen. ändrade Försvarsmakten sina önskemål på FHS utbildningar samt ökade forskningsbeställningarna. Bägge åtgärderna ledde till en kostnads- ökning. SOU 2005:96 Personalrelaterade processer Kostnader 1997–2004 (mnkr, löpande priser) Sammansättningen av kostnaderna har förändrats där driftskostnaderna ökat som andel av totala kostnader från till . Personalkostnaderna har som andel av totalsumman minskat något. Av driftskostnader uppgår tjänster och konsult- kostnader sammanlagt till där forskartjänster uppgår till . Större poster inom driftskostnaderna framgår av tabellen nedan. Tabell 3.8 Specifikation av övriga driftskostnader (mnkr, löpande priser) Resor, logi, representation Inköp av tjänster, konsulter Kostnader fördelade på FHS verksamhetsgrenar visar att utbildning omfattar eller av totala kostnader, varav huvudde- len avser militär utbildning. Forskning och utveckling omfattar eller av totala kostnader. Investeringarna består främst av datorer och vissa fastighetsförbättringar. Investeringar i FHS nya lokaler har beräknas till ca . Beträffande intäkter är Försvarsmakten den helt dominerande kunden av FHS omslutning. Krisberedskapsmyndighe- ten (KBM) är den näst största kunden med av omslut- ningen, följt av FMV. Utredningen kan konstatera att FHS 2004 visade ett positivt resultat om ca och likaså ett positivt resultat om ca . Tabell 3.9 Årliga intäkter 1997–2004 specificerade per beställare (mnkr, löpande priser) Kostnaderna per elev och år på de verksamhetsmässigt och ekono- miskt dimensionerande chefs- och stabsprogrammen framgår enligt nedan. Tabell 3.10 Kostnad per helårsprestation för chefs-och stabsprogrammen (tkr, löpande priser) saknas statistik enligt ovanstående uppdel- ning. Den genomsnittliga kostnaden för den militära chefs- och specialistutbildningen under dessa år var 329 tkr/år. var kostnaden 271 tkr/år. I denna jämförelse har kostnaden för chefs- programmet mer än fördubblats medan kostnaden för stabspro- grammet ökat mera måttligt. I någon mån kan kostnadsökningen per elev hänföras till lägre utbildningsvolymer vilket kan gälla som en delförklaring främst för stabsprogrammet. Då elevantalet vid chefsprogrammet i huvudsak är detsamma över tidsperioden (91 elever 1997, 85 elever 2004) kan kostnadsökningen för denna verk- samhet inte förklaras av minskat elevantal. Som skäl för kostnads- ökningen anger FHS förändringar i utbildningen med anledning av nya önskemål från Försvarsmakten bl.a. vad gäller fördjupningsin- riktningar och inslag av internationell karaktär. Det bör nämnas att kostnaderna enligt ovan endast är FHS kurskostnader. Till detta kommer s.k. elevkostnader som betalas av Försvarsmakten bestå- ende av lön, traktamente, resor och logi för den enskilde eleven. FHS genomsnittliga kostnad för en helårsprestation om 443 tkr är väsentligt högre än för andra grundläggande högskoleutbild- ningar 2004. I synnerhet gäller detta för chefsprogrammet. Ge- nomsnittskostnaden var sålunda 64 tkr och bland de högre märks läkarutbildningen om ca 185 tkr. Utredningen har inhämtat uppgifter om kostnader för motsvarande utbildningar i , , och . I ett fall överstiger kostnaden för en utbildning motsvarande chefsprogrammet den svenska. I övriga fall understiger kostnaderna de svenska. Utredningen kan sålunda konstatera att de jämförda länderna har kostnader som såväl över- som understiger de svenska, men att FHS kostnader placerar sig i det övre segmentet. FHS har flyttat till nybyggda lokaler i närheten av (). Trots att medeltalet anställda ökat är antalet årsarbetskrafter i prin- cip oförändrat över tidsperioden (291/292). Detta beror främst på att av forskningspersonalen är tidsbegränsat anställda. var endast 1 person tidsbegränsat anställd. Däremot har mängden köpta utbildnings- och forskningstjänster ökat. All mili- tär personal är formellt sett tidsbegränsat anställd på FHS och tjänstledig från sin anställning i Försvarsmakten. Tabell 3.11 Medeltalet anställda inom myndigheten –2004 Den civila personalens åldersstruktur är tämligen jämnt fördelad varav är . För den militära personalen är och är . Den ge- nomsnittliga årliga personalomsättningen är och för militär respektive civil personal. Av den militära personalen är ca 80 överstelöjtnanter eller av högre grad. Utbildning av högre officerare är FHS primära uppgift. För att ge en jämförelse till hur och i vilken omfattning motsvarande verk- samhet bedrivs i andra länder ges nedan en kortfattad beskrivning av förhållandena i , och . De två sistnämnda har försvarsmakter som till storlek och organisation ungefärligen är lika stora som . har kvantitativt sätt en betydligt större försvarsmakt. Officerare som tjänstgör i staber utomlands i de aktuella graderna är inkluderade i jämförelsen och antalet är högst i , följt av , och i fallande skala. Även officerare som tjänstgör i andra myndigheter eller or- ganisationer än försvarsmakterna i sig ingår. Jämförelsen inkluderar inte reservofficerare eller befäl och soldater som tjänstgör i försvarsmakten: s.k. konstaplar (DK), grenadjärer (N) eller beredskaps/förstärkningssoldater (S) m.m. Variationer i be- fälssystem mellan och de andra länderna har neutraliserats genom att jämförelsen avser respektive lands sammanlagda aktivt tjänstgörande militära befälskår, vilka i sin tur kan innehålla olika befälskategorier, se nedan. Angivna tal är målsättningar för respek- tive land och år och inkluderar inte befäl under avveckling (förtida pensioner, uppsägningar, bedömda frivilliga avgångar m.m.) i de olika länderna. Det faktiska antalet avlönade officerare i respektive land 2005 är alltså högre, främst i och i . har tre större militära befälskategorier; underofficerare, institutofficerare och officerare.3 Officerarna kan efter grundbild- ningen, med möjlighet att avlägga kandidat- och magisterexamen, 3 Till institutsofficerare sker ingen nyrekrytering. Härutöver finns mindre kategorier som specialofficerare m.m. gå en stabskurs. Detta sker efter avlagd officersexamen. examineras från stabskursen ungefär 60–90 officerare med möjlighet att avancera till major-överstelöjtnants grad. Efter vidare urval kan en officer gå generalstabskursen varefter möjlighet finns att avancera till överstelöjtnants grad och uppåt. exa- mineras 20 till 40 officerare från generalstabskursen. Av den totala befälskåren i (officerare, institutsofficerare, underoffice- rare m.fl.) om ca 8 300 befäl är ca 1 240 eller majorer eller högre officerare. har två militära befälskategorier, avdelningsbefäl och office- rare. Den förstnämnda kategorin infördes . Efter en grundläg- gande gemensam befälsutbildning och tjänstgöring går de som ska bli officersaspiranter (ca 150 elever ) en treårig krigsskola. Efter examen från kan officeren avancera till majors grad. Den högre officersutbildningen benämns stabsskola (enligt nuvarande planering kan upp till 25 elever examineras) och kan vara 1 till 2-årig. En officer som går stabsskolan kan avancera till överstelöjtnant eller högre. Strävan är att renodla den militära utbildningen och i övrigt utnyttja universitet och högskolor. Av den totala befälskåren i (officerare och avdelningsbe- fäl) om ca 9 900 befäl ska ca 2 140 eller vara majorer eller högre officerare (intaget ). är målet att av den totala befälskåren ska utgöras av avdelningsbefäl. I samman- hanget kan det nämnas att det i den norska försvarsmakten finns ca 3 030 officerare med majors (örlogskaptens) grad och uppåt. Målsättningen förutsätter alltså att ca 900 högre officerare genom rörelsestimulerande åtgärder m.m. lämnar försva- ret. har två militära befälskategorier, befalingsmaen och offi- cerare. Efter grundläggande gemensam befälsutbildning och tjänst- går de som ska bli officersaspiranter en treårig officersut- bildning. På denna kurs går 120 till 145 elever från de tre försvarsgrenarna. Efter urval och vidareutbildning har officeren en möjlighet att gå en ettårig stabskurs. På denna kurs går ca 50 elever . Efter denna utbildning har eleven möjlighet att avancera till majors grad (utnämning till major kan även ske utan denna utbild- ning). Efter ytterligare utbildning, som är individuell och bl.a. för- läggs till skolor i utlandet kan officeren avancera till överstelöjtnant och högre. Av den totala befälskåren i (officerare och befalingsmaen) om ca 9 400 personer ska det 2009 finnas ca 1 430 officerare av majors grad och högre (). har en militär befälskategori, officerare. Efter grundläg- gande gemensam tvåårig befälsutbildning går vissa officerare efter tjänstgöring och urval en vidareutbildning, s.k. taktiska program. Efter ytterligare tjänstgöring går en del av officerarna ett ettårig stabsprogram. På denna kurs går ca 200 elever (planerat 135). Efter denna utbildning har eleven möjlighet att avan- cera till majors grad. Efter ytterligare urval kan officeren gå det två- åriga chefsprogrammet och avancera till överstelöjtnant och högre. På chefsprogrammet utexamineras ca 85 elever (två årskur- ser totalt 170 elever, planerat 130). I den svenska försvarsmakten finns i den organisation som be- räknats m.a.a. försvarsbeslut ca 3440 officerare med majors (örlogskaptens) grad och uppåt, se tabell nedan. Denna organisa- tion bedöms vara intagen och förutsätter att ca 300 officerare av majors grad och högre avvecklas. Av den totala befäls- kåren i om 10 070 personer ska därigenom vara högre officerare (majors grad och högre). Frågor om befälsutbildning, befordringsgång m.m. är f.n. under utredning i Försvarsmakten. Förhållandena i de nordiska länderna sammanfattas i nedanstå- ende tabell. Tabell 3.12 Sammanställning över gradstruktur samt utbildning av högre officerare i de nordiska länderna Total befälskår, ca Andel högre officerare, ca Elever på kurs som föregår befordran till major, ca Elever på kurs som föregår 20–40 (vartan- befordran till övlt, ca (ej fastställt) Utredningens förslag: Det temporära utbildningsstoppet inom den högre officersutbildningen bör förlängas minst till 2008. Framtida utbildningsvolymer i den högre officersutbildningen bör motsvara nordiska genomsnittsnivåer och ligga inom inter- vallet 50–60 på stabsprogrammet och 10–20 på chefsprogram- met (eller motsvarande framtida program). Kostnaderna för utbildningarna bör sänkas och finansieras ge- nom en anslagspost i Försvarsmaktens förbandsanslag. Utbildningens organisatoriska hemvist bör fortsatt övervägas. 4Tillfälligt utnämnda brigadgeneraler ingår i antalet för överstar. 5Befordran till major kan ske även utan att man genomgår stabskursen steg 2. Skälen för utredningens förslag Utredningen kan inledningsvis konstatera att Försvarshögskolans verksamhet och däribland den högre officersutbildningen expanderat kraftigt kostnadsmässigt. Detta sammanfaller med åtminstone tre faktorer. För det första har Försvarsmakten beställt ett stort antal utbildningsplatser vid FHS, trots myndighetens organisatoriska och personella minskning. Minskningarna i krigs-/insatsorganisa- tionen respektive värnpliktsutbildningen har inte resulterat i motsvarande reduktioner i utbildningen av högre officerare. I linje med detta, och i en strävan mot att bedriva akademisk ut- bildning, har FHS byggt upp resurser för utbildning och forskning. Antalet lärare/forskare, handledare, kurs- och andra chefer osv. är högt i jämförelse med akademisk utbildning i allmänhet. Ungefär tre fjärdedelar av skolans personal är forsknings- och utbildnings- personal, varför ca 220 anställda helt eller delvis disponerats för utbildningen av ca 350 officerare . Det kan tilläggas att FHS utöver denna personal har ca 80 personer för administrativa uppgifter. För det tredje har den uppdragsfinansierade forskningen och utvecklingsverksamheten ökat kraftigt i omfattning, alltså den forskning som inte är direkt relaterad till undervisningen. Kurs- kostnaderna för respektive utbildning inkluderar f.ö. inte kostnader för forskning. Forskningen har tidigare behandlats i avsnitt 2.2. Nedan överväger utredningen tre frågor som är viktiga för att bestämma omfattningen av och formerna för den högre officersut- bildningen. Den första gäller antalet elever på de militära program- men. Den andra frågan gäller kostnaderna för utbildningen. Den tredje gäller organisationen av utbildningen. Utredningen är be- gränsad av sina direktiv till att överväga den högre officersutbild- ningen och FHS. För sammanhangets skull utvidgar dock utred- ningen på några punkter resonemangen till att omfatta befälsut- bildningen generellt. Utredningen har tagit del av Försvarsmaktens pågående arbete med ett nytt personalsystem, där den högre offi- cersutbildningen och dess organisation ingår. –2006 råder ett temporärt utbildningsstopp vid FHS avseende nyrekrytering till kurser, då Försvarsmakten inte beställt någon ny stabskurs och inte heller påbörjat något nytt chefsprogram. Försvarsmakten har till utredningen an- givit det årliga behovet av examinerade officerare från stabspro- grammet till 135 och från chefsprogrammet till 65. Därmed reduce- ras utbildningsvolymen för bägge programmen med i jämförelse med antalet 2005. Dessa volymer tar enligt Försvars- makten bl.a. hänsyn till att befattningar i insatsorganisationen om- klassificerats, så att en viss befattning numera fordrar en högre of- ficer än vad som gällde tidigare. Exempelvis är kompani- chefsgraden major mot att den tidigare var kapten. Med en sådan omläggning ianspråktas betydligt fler högre officerare för ett givet antal förband. Av Försvarsmaktens till utredningen lämnat under- lag framgår att vissa bataljoner, där endast en mindre del utgörs av insatsförband, innehåller upp till 23 majorer per styck. Utred- ningen har även erfarit att omklassificeringen är en anpassning till förhållandena mellan grad och arbetsuppgift i andra länder. Därmed skulle samverkansförmågan mellan svensk och utländsk militär per- sonal kunna underlättas. Utifrån detta skäl kan åtgärden vara lämp- lig, men utredningen vill uttala en generell reservation vad gäller omklassificeringar som går i riktning mot en högre grad för en viss arbetsuppgift, då detta genererar högre personal- och utbildnings- kostnader än tidigare för en given organisation. Utredningen anser att utgångspunkten vid bedömningen av det framtida utbildningsbehovet av högre officerare bör vara nuvarande tillgång. I Försvarsmakten ska det enligt myndighetens planering – efter att reduktioner föranledda av riksdagsbeslut är genomförda – finnas ca 3 440 officerare av majors grad och uppåt, motsvarande av den totala befälskåren. Som tidigare redovi- sats har FHS sammanlagt examinerat ca 2 800 nya majorer och överstelöjtnanter , parallellt med att många äldre högre officerare pensionerats (s.k. 55+-pension). Även om ett antal av de högre officerare som utexaminerats sanno- likt har slutat i Försvarsmakten, anser utredningen det vara rimligt att anta att huvuddelen av det nu tjänstgörande kollektivet av högre officerare består av sådana som har relativt inhämtade kun- skaper. Nuvarande antal om ca 3 440 högre officerare grundas på För- svarsmaktens egen analys av grund- och insatsorganisationens be- hov. Utredningen har inte någon insikt i detta arbete, men kan konstatera att behovet dels är beroende av att man bedömer att befattningen som sådan ska finnas, dels vilka krav man ställer på en befattning. Utredningen kan konstatera att bedömningar i sådana hänseenden synes skilja sig åt markant mellan olika länder. Det resultat som föreligger, innebärande att behovet av högre officerare är väsentligt större i än i de andra nordiska län- derna, anser utredningen kan ifrågasättas, inte minst mot bakgrund av en allmän strävan om att utveckla ett modernt och användbart insatsförsvar i . Trots att det i vissa insatsförband ingår ett flertal högre officerare ska det enligt myndighetens planering 2007 finnas ungefär dubbelt så många högre officerare i grundorganisa- tionen jämfört med den totala insatsorganisationens bedömda be- hov.6 Enligt utredningens bedömning bör i stället det likartade antalet och typerna av förband innebära att mängden högre office- rare i bör vara i samma storleksordning som det nordiska genomsnittet. Detta innebär i sin tur en kraftig minskning från da- gens nivåer och bör leda till en restriktiv syn på framtida utbild- ningsvolymer. Inget av de här jämförda länderna har vidare en löpande utbild- ningsvolym i samma storleksordning som den svenska, oavsett storlek på landets försvarsmakt. Därav gör utredningen bedöm- ningen att det inte är nödvändigt med ett så stort antal ut- bildade högre officerare som fallet varit i , vare sig för att utbilda förband, bemanna insatsförband, rotera förband i interna- insatser eller bemanna en tillräckligt stor förvaltningsorga- nisation. Utredningen vill erinra om att den nordiska jämförelsen dels innehåller länder med omfattande värnpliktsutbildning och övningsverksamhet (), dels länder med, i ett nordiskt per- spektiv, omfattande internationella insatser (). Verksam- heterna är i båda dessa fall personalkrävande. Utredningen vill belysa gradstrukturens ekonomiska följder med följande exempel. Om man hypotetiskt skulle minska antalet högre officerare till exempelvis de danska nivåerna, skulle Försvarsmakten frigöra ca i lönemedel. Inklusive medel från soci- 6 Inräknat samtliga insats- och resursförband i samtliga beredskapsgrader/förbandsgrupper. ala avgifter innebär detta att man frigör ca 1,2 miljarder kronor7. Dessa medel skulle kunna användas för att få fler lägre befäl i trupptjänst och därmed ha en bredare bas i befälspyramiden. Eller så skulle frigjorda medel kunna användas till andra angelägna än- damål för insatsorganisationen, personellt eller materiellt. För att ytterligare belysa relevansen av detta kan det erinras att FM upp- skattat kostnaderna för tillkommande svenska officerare för EU:s snabbinsatsstyrka till ca . Utredningen gör därmed bedömningen att det finns en stor outnyttjad potential att inom nuvarande ekonomiska nivåer omfördela användningen av löneme- del för den militära personalen. Därigenom kan en avsevärt större effekt nås till gagn för insatsförsvaret.