sou · GTB375d2 · 2006-01-01 00:00:00 — I (Dir. 2004:80) anges att de flesta blivande tjänstehundar rekryteras från privata uppfödare som mer eller mindre specialiserat sig på att be- driva avel med målsättningen att hundarna skall lämpa sig som bruks- och tjänstehundar. Genetikern () har emellertid visat att det näppeligen finns, eller inom en överskådlig framtid kommer att finnas, kennlar med tjänstehunds- inriktning på sin uppfödning som har en tillräcklig kapacitet för att kunna leverera mer än en mindre andel av det samlade tjänste- hundsbehovet. slutsatser bygger bland annat på analyser av hur många av de föräldradjur svenska schäferuppfödare använt i Behov av och tillgång till tjänstehundar sin verksamhet som haft känd mental status eller varit meriterade i bruksprov. För att få en bild av den svenska tjänstehundsuppfödningen bad de statliga hundanvändarna att lämna in uppgifter om kennelnamn på de hundar de hade i tjänst vid års- skiftet 2004/2005. Försvarsmakten och SRF har inte kunnat leve- rera uppgifter om samtliga hundar de ägde . Försvarsmakten uppger dock att det material som redovisats är representativt för hela populationen tjänstehundar inom myndig- heten. Uppgifterna redovisas i tabell 6. Det kan konstateras att bland de 106 hundar Försvarsmakten lämnat uppgifter om figurerar 51 kennelnamn. Motsvarande siffra för polisens 423 hundar är 177 kennlar, för 47 hundar 20 kennlar och för SRF:s 203 hundar 53 kennlar. Om de hundar där uppgift om uppfödare saknas sorteras bort fås att de kennlar vars hundar finns representerade hos Försvarsmakten i genomsnitt fött upp 1,7 aktiva bevaknings- eller amsökhundar. Samma sorts genomsnittssiffror för övs- och specialsökhundar, narkotika- sökhundar och ledarhundar är 2,1 hundar per , 1,5 hundar per respektive 3,3 hundar per . Av Försvarsmaktens bestånd av tjänstehundar härstammar från kennlar som fött upp mellan en och tre av de ak- tiva bevaknings- och amsökhundarna, medan av hundbeståndet fötts upp av kennlar som representeras med fler än tio hundar. Motsvarande siffror för polisens övs- och specialsök- hundar är och för narkotika- sökhundar . Endast på ledarhundssidan är bilden annorlunda; här kommer drygt hälften av hundarna från uppfödare som representeras med fler än tio hundar. Förklaringen till detta är att det finns två dominerande leverantörer, varav den ena, Hundskolan i (det vill säga resterna av den statliga svenska uppfödningen), ligger bakom mer än en tredjedel av ledar- hundarna. Den andra stora uppfödaren, som fött upp 36 av de 203 ledarhundarna, är en norsk ledarhundskola. Behov av och tillgång till tjänstehundar Tabell 6 Uppgifter om kennlar där de statliga tjänstehundsanvändarnas hundar fötts upp Antal hundar som redogjorts för Antal/andel hundar med kennelnamn angivet Antal/andel hundar utan kennelnamn angivet Antal kennlar i materialet Genomsnittligt antal hundar/ Antal/andel kennlar som fött upp Antal/andel hundar från kennlar som fött upp 1-3 hundar (även hundar utan kennelnamn angivet har inkluderats i denna grupp) fler än tio hundar Sammantaget visar kennelstatistiken avseende tjänstehundar att det är många kennlar som ligger bakom det svenska tjänstehunds- beståndet, men att det är få som fött upp fler än enstaka hundar. Tillsammans med det faktum att användarna uppger att de har stora problem med, och lägger stora resurser på, att finna lämpliga hun- dar, samt på grund av att så pass få hundar av dem som erbjuds för inköp håller godtagbar kvalitet, måste detta tolkas som att det inte finns någon privat tjänstehundsuppfödning i av någon större omfattning. Ytterligare ett problem med den privata upp- födningen av hundar vad gäller rekryteringen av hundar för tjänst, är det föds upp allt färre schäfrar i . pendlade antalet schäfrar som nyregistrerades i Behov av och tillgång till tjänstehundar SKK mellan 4 000 och 6 000 . är antalet runt 3 000. En annan ras som blivit populär som tjänstehund, framför allt inom polisen, är malinois. Emellertid föds det bara ett hundra- tal sådana och rekryteringsbasen är därmed mycket liten. Se figur 3. Antal hundar av raserna , och malinois som nyregistrerats i SKK åren 1976–2004 Även internationellt tycks den privata tjänstehundsuppfödningen vara begränsad. har sänt en enkät till nio militära och polisiära hundskolor i sju europeiska länder (, , , , , och ). Samtliga dessa hundskolor, varav sex svarade på enkäten, bedriver egen uppfödning i större eller mindre skala. Det finns ett flertal statligt finansierade hundskolor i ytterligare ett antal länder i , samt många i övriga världen, som föder upp egna hundar avsedda för tjänst inom polis, militär, tullväsende och så vidare, men som inte har haft skäl eller möjlighet att kartlägga i detalj. Som orsak till att man bedriver egen uppfödning har de tillfrågade hundskolorna svarat bland annat att det är svårt att finna tillräckligt många hundar på den privata mark- naden som håller måttet, framför allt i fråga om mentalitet och höft- och armbågsledsdysplasi. Vidare uppges det vara dyrt att köpa hundar på den privata marknaden, dels som en följd av att efterfrågan överstiger tillgången, dels på grund av att man sällan Behov av och tillgång till tjänstehundar kan få tag i tillräckligt unga hundar vilket innebär att man förlorar tid i tjänst, det vill säga får ett sämre utbyte av de resurser man läg- ger på att utbilda hundarna. Vidare har vuxna ämnen - det vill säga odresserade hundar - fått en felaktig uppfostran vil- ket gör dem olämpliga för tjänst. anordnades en internationell tjänstehunds- konferens i i av (). Den första konferensen ägde rum på initiativ av det amerikanska försvarsdepartementet som startade ett eget avelsprogram 1997. Vid årets konferens, som var den fjärde i ordningen, deltog 160 personer från 70 myndigheter och organisationer (polis, tull, militär, synskadade och andra handikapporganisationer) i 12 länder. Företrädare för den svenska polisen och Försvarsmakten som deltog vid konferen- sen har intervjuats av : Syftet med konfe- rensen var bland annat att ge en bild av hur olika myndigheter och organisationer världen över löser anskaffningen av tjänstehundar. Det kunde konstateras att allt fler myndigheter och organisationer i allt fler länder vill utnyttja tjänstehundar, att de som nyttjar tjänstehundar tenderar att öka sin användning och att tillgången till ämnen minskar över hela världen. Av detta drogs slutsatsen att om en myndighet eller organisation vill försäkra sig om tillgång till en viss typ av hundar så måste man producera dessa själv, det går inte att förlita sig på privat uppfödning, och följaktligen är det allt fler som startar egna avelsprogram. 5.2.4Antal hundar med lämpliga mentala egenskaper En hunds mentala egenskaper är av avgörande betydelse för om den skall ha förutsättningar att kunna fungera som tjänstehund eller inte. En tjänstehund måste ha stor arbetslust, får inte vara lätt- skrämd och så vidare. För detta redogörs mer utförligt i kapitel 4. Av samma kapitel framgår att skydds-, bevaknings- och sökhundar inom polisen, Försvarsmakten, och Kriminalvården skall ha tämligen likartade mentala egenskaper, medan ledarhundar skil- jer sig en del från dessa vad gäller önskvärd mentalitet. har ett stort antal hundars mentalitet beskrivits i Svenska regi genom att de genomfört den så kallade Mentalbeskrivning Hund (MH). genomförde 7 000 hundar av ett stort antal raser MH. Behov av och tillgång till tjänstehundar beskrivs i kapitel 4, utförs genom att en hund utsätts för ett antal standardiserade testsituationer, till exempel ett plötsligt skrammel, lek med en trasa och ljudet av skott. En domare iakttar hundens reaktioner i testsituationerna och noterar vilket av ett antal i förväg definierade beteendealternativ som bäst beskriver hundens age- rande i respektive situation. I bilaga 3 har bifogats det protokoll domaren har att utgå från när en hunds beteende vid MH skall be- skrivas. Det har visats att hundars beteenden vid MH uppvisar relativt höga arvbarheter. Syftet med MH är att vara ett verktyg som upp- födarna kan använda vid urvalet av vilka hundar som skall användas i avel. Däremot används det inte av tjänstehundsanvändarna för att bedöma hundars lämplighet för dressyr till, och användande som, tjänstehundar. För detta ändamål använder de sig i stället av olika så kallade lämplighetstester (). Polisens L-testprotokoll bifo- gas i bilaga 3. De olika testsituationer som hundarna utsätts för är emellertid likartade mellan MH och L-testerna. För att bedöma i vilken mån den population som utgör rekryteringsbas för tjänste- hundsanvändarna - det vill säga den privata svenska hundpopula- tionen - har för tjänst lämpliga mentala egenskaper, har Tjänste- hundutredningen bett Polisen, Försvarsmakten och AB att i termer av beteendealternativ enligt MH ange önskvärda beteendeprofiler för övervakningshundar, bevakningshundar re- spektive ledarhundar. Användarna har dels utarbetat en idealprofil, det vill säga en profil över hur den perfekta hunden av respektive typ skall agera vid MH, dels en tjänstbarhetsprofil som visar inom vilka ramar man kan acceptera att hundarna reagerar för att ändå ha tillräckliga mentala förutsättningar att kunna fungera i tjänst (när det gäller ledarhundar har dock utarbetat en- dast idealprofilen). De olika profilerna har sedan jämförts med re- sultaten för samtliga schäfrar och labradorer som genomfört en fullständig MH åren 2002–2004. Detta material har hämtats ur SKK:s Rasdata. Anledningen till att just dessa raser valts är att de är de klart vanligast förekommande inom respektive tjänstehundsgren (tabell 2). De olika ideal- och tjänstbarhetsprofilerna bifogas i bi- laga 3. Hundar genomgår MH först efter . Antalet be- skrivna schäfrar åren 2002–2004 är 4391, vilket motsvarar 48 pro- cent av alla schäfrar som registrerades i SKK åren 2001–2003, och antalet beskrivna labradorer är 599 motsvarande av antalet registrerade labradorer. Det kan på goda grunder antas Behov av och tillgång till tjänstehundar att de schäfrar och labradorer som genomfört MH är bättre ur ett tjänstehundsperspektiv än de som inte beskrivits; schäfrar och lab- radorer som genomfört MH har i betydligt större utsträckning än obeskrivna hundar deltagit vid olika tävlingar och prov, som bruks- prov, lydnadsprov, retrieverprov och viltspårprov. Den verkliga skillnaden mellan alla labradorer respektive schäfrar och de olika profilerna torde därmed vara större än vad som redovisas nedan. Det är också mycket viktigt att redovisningarna inte tolkas bok- stavligt utan ses mer som illustrationer av tillgången till hundar med lämpliga mentala egenskaper. För det första är inte MH avsett att användas för urval av hundar till tjänst. För det andra belyser MH endast en del av de mentala egenskaper som är väsentliga för om en hund skall vara lämplig för tjänst eller inte. Följaktligen finns det hundar som uppfyller ideal- eller tjänstbarhetsprofilen men som ändå inte är lämpliga som tjänstehundar, liksom det finns hundar som inte uppfyller profilerna men ändå kan fungera mycket bra. Av figur 4 framgår att det finns relativt stora skillnader mellan svenska schäfrar och labradorer och idealprofilerna för Polisens övs-hundar, Försvarsmaktens bevakningshundar och ledarhundar. Det finns ett par gemensamma nämnare; schäferstammen visar för mycket rädslor och för lite nyfikenhet jämfört med vad som är önskvärt för övs- och bevakningshundar, och samma problem gäller för labradorstammen jämfört med idealet för ledarhundar. Skillnaderna mellan schäferstammen och idealprofilerna för övs- hundar och bevakningshundar är även i övrigt mycket likartade. I bägge fallen önskar man sig mer kontakt- och lekbenägna hundar med större jaktlust och bättre förmåga att koppla av. Den enda egentliga avvikelsen är att polisen vill ha hundar som visar mer aggressiva beteenden än vad som är fallet hos schäfrar i gemen, me- dan Försvarsmakten vill ha hundar som visar mindre aggressivitet. Hos labradorer är det, jämfört med önskvärda egenskaper hos ledarhundar, framför allt de aggressiva beteendena som är för starka, samt att de visar för mycket lek- och jaktlust. Behov av och tillgång till tjänstehundar Figur 4 Jämförelse mellan idealprofiler för polisiära övervakningshundar, militära bevakningshundar samt ledarhundar för synskadade och medelvärden för de 4391 schäfrar respektive 599 labradorer som genomfört MH åren 2002–2004 Idealprofilerna för de olika tjänstehundstyperna representeras av den symmetriska ringen i respektive diagram. Rasmedelvärdena har angetts som avvikelser i förhållande till idealprofilerna och motsvaras av de skuggade ytorna. Samtliga skalor är graderade utifrån intensitet i hundens beteende; värden avsatta utåt i diagrammet innebär oönskat hög intensitet i förhållande till idealet och det omvända oönskat låg intensitet. Varje streck på diagramaxlarna motsvarar 0,4 i avvikelse från idealet; centrum har således värdet –2 och axlarnas yttre ändar +2. c.Kontakt, hantering 2 a. Lek 1, leklust b.Lek 1, gripande c.Lek 1, dragkamp 3 a. 5 a. Avståndslek, intresse b.Avståndslek, hot/aggr. e.Avståndslek, samarbete 6 a. b.Överraskning, hot/aggr. d.Överraskning, kvarst. e.Överraskning, kvarst. 7 a. Ljudkänslighet, rädsla c.Ljudkänslighet, kvarst. d.Ljudkänslighet, kvarst. Spöken, hot/aggr. e.Spöken, kontakttagande 9 a. Lek 2, leklust b.Lek 2, gripande Idealprofil polisiära övervakningshundar (symmetrisk ring)– Medelvärde mentalbeskrivna schäfrar (skuggad yta) Idealprofil militära bevakningshundar (symmetrisk ring) – Medelvärde mentalbeskrivna schäfrar (skuggad yta) Idealprofil ledarhundar (symmetrisk ring) – Medelvärde mentalbeskrivna labradorer (skuggad yta) Behov av och tillgång till tjänstehundar Av tabell 7 framgår att det är mycket få av de 4 391 schäfrar som genomfört MH åren 2002–2004 som uppfyller tjänstbarhets- profilerna för övs- respektive bevakningshundar. När det gäller profilen för övs-hundar finns det faktiskt inte en enda, beträffande bevakningshundsprofilen finns det 99 hundar som är godkända. Tabell 7 Antal hundar av de totalt 4 391 schäfrar som genomfört en full- ständig MH åren 2002–2004 som visat önskvärda reaktioner (det vill säga uppfyller tjänstbarhetsprofilen) - dels i varje mo- ment för sig, dels i varje moment där de som underkänts i tidi- gare moment uteslutits - för att kunna förväntas fungera som övervakningshund inom Polisen respektive bevakningshund inom Försvarsmakten Behov av och tillgång till tjänstehundar 3, 4, 5 Lek 1, leklust 3, 4, 5 Lek 1, gripande Lek 1, dragkamp 3, 4, 5 3, 4, 5 3, 4, 5 2, 3, 4 3, 4, 5 Avståndslek, hot/aggr. 3, 4, 5 3, 4, 5 1, 2, 3, 4 Överraskning, hot/aggr. 3, 4, 5 1, 2, 3, 4 1, 2, 3, 4 3, 4, 5 1, 2, 3, 4 Spöken, hot/aggr. 2, 3, 4, 5 1, 2, 3 3, 4, 5 2, 3, 4 Lek 2, leklust 3, 4, 5 Lek 2, gripande Behov av och tillgång till tjänstehundar Utifrån figur 4 och tabell 7 kan två förhållandevis säkra slutsatser dras. För det första är tjänstbarhetsprofilerna, särskilt för övs-hun- dar, men även för bevakningshundar, i snävaste laget. Det finns trots allt sammanlagt närmare 500 sådana hundar i tjänst , vil- ket indikerar att det borde finnas fler än noll respektive 99 hundar av de 4 391 schäfrar som analyserats som skulle kunna fungera i tjänst. Trots detta råder det, för det andra, knappast något tvivel om att den privata hundaveln, från vilken de MH-beskrivna hun- darna i materialet i allt väsentligt är hämtade, inte har en inriktning som motsvarar de krav som ställs på tjänstehundar inom Polisen och Försvarsmakten eller på ledarhundar för synskadade. 5.3Orsaker till brist på tjänstehundsämnen Mot bakgrund av föregående avsnitt kan det konstateras att allt talar för att det råder en allvarlig brist på hundar lämpliga som tjänstehundar till i första hand Försvarsmakten, Polisen och syn- skadade. Detta kan möjligen tyckas märkligt mot bakgrund av att det finns omkring 950 000 hundar i landet och att det registrerats exempelvis 3 000 schäfrar och mellan 2 000 och 3 000 labradorer . Skälet till att tillgången till hundar för tjänst trots detta är dålig, är att för att en hund skall vara lämplig att utbilda till tjänstehund måste den uppfylla en rad krav. Den skall ha en för ändamålet lämplig storlek och pälskvalitet, den skall vara i rätt ålder, vara frisk och ha goda mentala egenskaper. Dessutom skall den betinga ett pris som användarna kan betala. Slutligen – inte minst viktigt – måste den vara till salu. Hela det svenska sy- stemet bygger - med viss reservation för ledarhundar eftersom har en begränsad uppfödning - på att det finns omplaceringshundar som användarna kan köpa. Som nämns i kapi- tel 2 har sannolikt världens lägsta andel omplacerings- hundar. Av till exempel 3 000 födda schäfrar är det alltså endast en mindre del som med tiden erbjuds tjänstehundsanvändarna. Och av dessa i sin tur är det bara en liten del som uppfyller övriga krav. Den tjänsteinriktade uppfödning som bedrivs av privata kennlar är således helt otillräcklig för att täcka behovet. Eftersom situatio- nen är liknande även utanför landets gränser är det inte heller möj- ligt att lösa problemen genom att köpa hundar utomlands. Det är svårt att säkert säga vilka orsakerna till denna situation är, bland annat beroende på att de statliga tjänstehundsanvändarnas doku- Behov av och tillgång till tjänstehundar mentation över sina hundar i många stycken är bristfällig. Baserat på intervjuer, olika rapporter med mera är det ändå möjligt att dra ett antal förhållandevis säkra slutsatser. Avelsmålen inom den privata uppfödningen skiljer sig från vad som är önskvärt ur ett tjänstehundsperspektiv. De privata kennlarna strävar framför allt efter att föda upp hundar som är bra till sällskap, hundar som har ett utseende som överens- stämmer med rasstandarden och som gör att de kan konkurrera på utställningar samt hundar som fungerar att använda i olika typer av hundsporter. Med undantag för vissa typer av hundsportverksamhet kräver dessa användningsområden andra egenskaper än de utpräglade arbetsegenskaper som är typiska för en bra tjänstehund. Systematisk avel är svårt, särskilt vad gäller de för tjänstehundar så viktiga beteendeegenskaperna. Den svenska hunduppföd- ningen sker nästan uteslutande på hobbynivå och tillräckliga kunskaper för att bedriva systematisk tjänstehundsavel saknas. En systematisk avel förutsätter dessutom att alla drar åt samma håll. Inom den privata aveln finns många olika upp- fattningar om vad som är en bra hund, vilket innebär att avels- målen skiljer sig åt mellan privata uppfödare. Systematisk avel är dyrt, dels på grund av att det förutsätter gedigna genetiska kunskaper såväl som praktiskt kunnande, dels eftersom det kräver kontroll över en relativt stor hund- population, dels på grund av att det är en synnerligen långsiktig verksamhet. Det är även ekonomiskt riskfyllt, bland annat mot bakgrund av att kundunderlaget utgörs av ett fåtal användare. Många hundar kasseras på grund av skada eller sjuk- dom. En orsak till detta torde vara brister i systematiskt hän- synstagande till hälsoaspekter vid avelsurvalet, exempelvis ut- nyttjandet av avelsindex för utvecklingsrubbningar i skelett och leder (höftledsdysplasi, armbågsledsartros, L7/S1-syndromet med mera). Även om den viktigaste orsaken till bristen på tjänstehundsämnen torde vara att det finns för få hundar med lämpliga genetiska förut- sättningar, finns självfallet även andra skäl. Det kan till exempel handla om valpens och den unga hundens uppfostran, det vill Behov av och tillgång till tjänstehundar säga hur den tas om hand tills den är mogen att sättas i dressyr, el- ler kunskapsnivån hos dressörer och hundförare. Det finns ingen omedelbar motsättning mellan ett bra tjänste- hundsämne och en hund som med rätt ägare kan fungera väl som kamrat, familjemedlem och tävlingshund. Ofta finns det därför inga skäl för privata hundägare att sälja sina hundar även om de skulle kunna bli bra tjänstehundar. Många hundar som skulle ha kunnat bli bra tjänstehundar förloras sannolikt på grund av att de får en felaktig uppfost- ran under valp- och unghundstiden. För att en hunds fulla ge- netiska potential skall komma till sin rätt är det viktigt att den hålls på rätt sätt, att den får lära sig hantera olika typer av mil- jöer, att den inte tillåts lägga sig till med olater som kan bli be- svärliga att komma till rätta med och så vidare. Det är ganska många hundar som kasseras på grund av mentala orsaker och sjukdomar under dressyr och tjänstgöring. Kan- ske kan detta delvis undvikas genom effektivare testmetoder respektive bättre urvalskriterier avseende hälsoaspekter i sam- band med rekryteringen, samt genom bättre urval och utbild- ning av dressörer och hundförare. (Jo 2004:04) har arbetat med ambitionen att klarlägga alla de kostnader som är förenade med de statligt finansierade tjänstehundsanvändarnas verksamhet. En i relevanta delposter nedbruten redovisning skulle ge möjligheter att analysera hur kostnaderna fördelar sig och om de i något väsentligt avseende skiljer sig åt mellan olika användare. Under arbetets gång har det framkommit att efterfrågade uppgifter inte alltid kunnat redovisas. Vissa kostnader ingår i den ordinarie organisationen vilket inne- bär att de inte kunnat särredovisas. Detta gäller särskilt Polisen där ansvaret för anskaffning och dressyr av tjänstehundar ligger lokalt hos de 21 lokala polismyndigheterna och Försvarsmakten, som har en central organisation – FHTE – samt tjänstehundar på ett antal förband. Som grund för de uppgifter som redovisas i detta kapitel ligger en strukturerad förfrågan till användarnas centrala nivåer. Uppgif- terna har därefter kompletterats i dialoger med respektive använ- dare. I vissa fall bygger uppgifterna delvis på uppskattningar och periodiseringar gjorda av användarna tillsammans med utredningen. Resultaten skall därför tolkas med en viss försiktighet. Trots vissa osäkerheter är det utredningens uppfattning att redovisningen kan ligga till grund för flera slutsatser. En mer detaljerad redovisning av uppgifterna återfinns i bilaga 4. Formerna för finansiering av tjänstehundar kan delas upp mellan statligt ägda och privata kontrakterade hundar. De statligt ägda hundarna återfinns hos Polisen, , Försvarsmakten och Kriminalvården. Ledarhundarna, som ägs av , köps in med medel från . De privat- ägda hundar eller ekipage som kontrakteras av privatpersoner får sin utbildning i Svenska () regi med in- riktning mot tjänst i Försvarsmakten eller arbete som räddnings- SBK får bidrag från Försvarsmakten och Krisberedskaps- myndigheten för att utbilda försvarsmaktshundar (FM-hundar) respektive räddningshundar. SBK får även ett organisationsstöd från Försvarsmakten för att i sin verksamhet ha en samhälls- stödjande funktion. Fokus för utredningens ekonomiska redovis- ningar har dock främst legat på de statliga användarnas hundar, del- vis beroende på att kostnaderna för de privata hundarna inte har kunnat redovisas för utredningen på samma sätt som för de statligt ägda hundarna. Finansiering av tjänstehundar sker via flera olika departement och myndigheter: De tjänstehundskategorier som denna utredning berör finansieras främst med statliga medel. Totalt kostar tjänstehundsverksamheten i , varav Försvarsmakten och Polisen står för . Totalt finns det cirka 4 500 tjänstehundar i som finansieras med statliga medel. De flesta av dessa (cirka 3 400 hundar) är privata hundar som kontrakteras av Försvarsmakten via Svenska Brukshund- klubben. De statliga tjänstehundsanvändarnas kostnader återfinns främst inom tjänstgöringen, det vill säga när hundarna används i aktiv tjänst efter att dressyren är fullbordad. Användarna anser dock att den del av kostnaderna som går att påverka främst är kostnader för anskaffning och produktion av tjänstehundar. I tabell 1 redovisas de olika användarnas genomsnittliga kostna- der för att ta fram en för tjänst färdig hund.