sou · GTB394 · 2006-01-01 00:00:00 — The wetlands inventory has provided basic knowledge about wetlands in this country that are worth protecting. The only areas that have not been inventoried are the mountains, but as the threats to mountain wetlands are relatively limited, at least in the short term, filling in this gap is considered a low priority. As a result of several inventories of , we have a relatively solid foundation to stand on when it comes to identifying land that is worth protecting. There are certain deficiencies with regard to follow-up of voluntary set-asides and our knowledge about nature conservation values and classifications on land owned by large forestry concerns. The state of knowledge about farming land is also relatively good, largely due to the inventory of meadows and pastures that has recently been carried out. Planned increases in environmental monitoring (within the framework of ) should ensure an acceptable level of monitoring is possible for the biological diversity of meadows, pastures and small biotopes. For the environmental quality objectives Flourishing lakes and streams, A magnificent mountain landscape and A good built environment, the state of knowledge is less satisfactory. both gaps in knowledge about the location of particularly valuable areas and deficiencies in environmental monitoring and follow-up. The mountain landscapes are highly sensitive to climate change, yet we have limited knowledge about the changes that are coming and how to adapt to them. For the environmental quality objective A balanced environment, flourishing areas and archipelagos, the state of knowledge is unsatisfactory. Much of the basic information that is generally available for ecosystems on land, such as topographic maps, nature conservation value inventories and lists of endangered species, is largely missing. This is a great obstacle to sustainable management and planning of different activities. The lack of knowledge is a serious problem for operational work on identifying areas that are worth protecting and protecting them by 2010, as required by target 1. Further national knowledge-building actions during this target period should be given priority, in the first instance, in the environmental quality objectives where the state of knowledge is unsatisfactory or not very satisfactory. However, for all types of environments and all environmental quality objectives it is very important to complete the basic inventory of Natura 2000 areas and protected areas and the National Inventory of the Landscape in (). My proposals are: For lakes and streams 1.Steps should be taken as necessary to supplement the knowledge base so as to identify particularly valuable natural and cultural environments in and around lakes and streams. The database of geographical information that is being built up to cover lake and stream areas that are worth protecting should gradually be supplemented as knowledge grows and should be made available not only to the and county administrative boards but also to other actors that may need the information. 2.A review should be made of the environmental monitoring of lakes and streams. The biological components of monitoring must be strengthened, partly to fulfil the requirements of the Water Directive. The review should take into account the planned follow-up of Natura 2000, the results of which should also be usable in a general assessment of the state of the environment. For offshore waters, areas and archipelagos 1.A comprehensive digital topographic map should be made covering the seabed area in exclusive economic zone. Apart from topography, it should also show the type of seabed and, if possible, organisms forming significant populations. As far as possible, the map should build on a compilation of existing infor- mation held, for example, by the Swedish Armed For- ces, the , the Geo- logical Survey of and the National Land Survey, but extensive new mapping will probably also be needed. The digital map must be open for use by the actors concerned. 2.A national biological inventory of the environ- ment should be carried out in a representative sample of areas. The topographic map of the seabed should provide a basis for selecting suitable areas. 3.Environmental monitoring should be revised so as to improve monitoring of biological diversity. Coordination with other relevant countries around common areas should be considered. 1.Environmental monitoring of mountain landscapes should be revised so as to provide a good basis for follow-up of the state of biological diversity. 2.The and the Mountains Delegation (Fjälldelegationen) should be instructed to jointly inves- tigate and propose procedures for making an inventory of reindeer grazing lands, and to analyse whether it is possible to counter the negative impact of climate change on mountain landscapes by means of changes in the structure of reindeer grazing. For the built environment 1.The National Board of Housing, and Planning, after consulting the Swedish Environmental Protection Agency, Statistics and the municipalities, should investigate possible means of up an integrated national follow-up of biological diversity in open spaces and natural environments near urban areas. Knowledge in work at municipal level The municipalities are important actors in local work on con- servation and sustainable use of biological diversity. Many municipalities put a great deal of effort into up knowledge about local conditions and biological diversity. It is important that central government agencies, in particular , and Planning and the , provide guidance to support the municipalities. It is important to the municipalities that central government information is easily accessible in consolidated form. Although the remit of the inquiry has not included a review of research on biological diversity, in the course of the inquiry it has nonetheless proved necessary to look in some detail at certain questions relating to research. Extensive research is being done in concerning biological diversity. It is primarily by means of research that more difficult and complex questions can be answered, for example, questions about function, causal links, mechanisms and, not least, links with human culture and society in general. However, much of the research does not fit in with the specific knowledge needed for conservation and sustainable use of biological diversity. should be given a stronger role as coordinator and mediator between research and practice, so as to the gap between research and its users. Compilations of knowledge and scientific syntheses should be produced and used to a greater extent. To enable inventories and environmental monitoring to maintain a high quality and inspire confidence, it is important to use generally accepted and consistent scientific methods and analytical tools. Dissemination and accessibility – recycle knowledge! There are deficiencies in the dissemination and accessibility of information from biological inventories and investigations. There is no integrated portal for actors who need such information. The user is obliged to search for data on different websites and in printed sources. These use different models for dissemination and the data is not always comparable. In general there is a lack of any overview of measures taken to build up knowledge. In certain areas, principally and areas, the situation is slightly better. Information about biological diversity is not only disseminated in the form of information from inventories and surveys. Many institutions and academic departments make substantial contri- butions by means of printed documents, articles and reports. Biological and natural history museums also play an important role as mediators of knowledge about biological diversity. No Swedish museum, however, has been made explicitly responsible for using its exhibitions to present the state of biological diversity and the environment in . My proposals are: 1.A national web-based reference directory of nature inven- tories and surveys should be built up. The directory should be in the form of a metadatabase with cartographic support. It should not contain any actual inventory data. 2.A national Internet portal should be built up for disse- mination and downloading, if possible within the frame- work of an existing system. This portal should have inter- facilities allowing users to obtain and study data from inventories providing national coverage, primarily by means of links to the websites of agencies responsible for the environmental goals. 3.The Swedish Environmental Protection Agency should be given the responsibility of establishing a national reference directory and a portal, in consultation with other agencies responsible for environmental goals. 4.The responsibility of the Swedish Environmental Pro- tection Agency to ensure that knowledge about the environment and state of the environment is made available to the general public should be further developed. 5.The Swedish Environmental Protection Agency, should be instructed to agree on common guide- lines for ways of making data available via the Internet. 6.The Swedish Environmental Protection Agency, should be instructed to arrange an initiative similar to StrateGIS but focusing on the use of geo- graphical information systems and locational data in work on conservation of biological diversity specifically and environmental issues in general. 7.The Museum of Natural History should be given respon- sibility, as part of its exhibition and information activities, for informing the public about the state of biological diversity in in general and linked to the environ- mental goals specifically. There are inadequacies in the coordination of inventories, surveys, etc. No organisation has explicit overall responsibility for coor- dination. Consideration has been given to the possibility of transferring knowledge-building tasks from different actors to a separate organisation. Even though such a solution has its advan- tages, the assessment is that it is not appropriate to create a new organisation within the current model of Swedish environmental work. The county administrative boards have a central part in knowledge-building work at regional level and conduct extensive activities, primarily on commission or with funding from the . The role and respon- sibility of the county administrative boards in knowledge-building should be clarified and governance by the should increase in cases where the aim is that measures should be comparable nationwide. The prime responsibility for designing methods for national surveys and inventories should rest with national actors. is considered to be in a good position to manage this type of assignment in so far as it concerns terrestrial and freshwater environments, but other uni- versities may also be appropriate actors for certain tasks. With regard to the environment, the centres and asso- ciated universities together with are the best placed actors. My proposals are: 1.The Swedish Environmental Protection Agencys coor- dinating role in knowledge to support work on biological diversity should be strengthened and clarified. The Governments proposal that the Swedish Environ- mental should be the agency respon- sible for the new environmental quality objective A rich flora and fauna and should assume an increased coor- dinating role for the environment should be accompanied by responsibility for coordinating those knowledge-building activities that principally concern inventories, environmental monitoring and follow-up of environmental goals. It is important that the is genuinely put in a position to manage this task and a change in the agencys instructions is proposed. 2.The Swedish Environmental Protection Agency should take measures internally to put it in a better position to coordinate and manage the up of knowledge. 3.When the present period for the environmental goals is evaluated and new targets are set for the coming period, this must be combined with a cross-party parliamentary inquiry on the effectiveness of Swedish environmental work. This inquiry should include an evaluation of the effectiveness of the Swedish environmental system, viewed with reference to the effects of a broader European environmental policy, compared with a traditional Swedish environmental policy. The inquiry may give deeper consideration to the advantages and disadvantages of Swedish procedures for up knowledge, compared with procedures in other European countries, for instance, and . 4.The Swedish Environmental Protection Agency should be tasked with establishing a national technical standard for inventories and surveys and for the locational data they capture. In this task, the Agency should work with the 5.Voluntary associations that perform important tasks in up knowledge about biological diversity and that meet certain basic criteria should be given state support for their activities. This support should be calculated on the basis of the number of members. The status of natural history collections in gives cause for concern. These collections are of great importance for environ- mental and cultural policy reasons. They constitute an environ- mental history archive, an asset for basic research and an important element of the Swedish cultural heritage. In particular, the conditions in which dry collections are stored in the major museums need upgrading. My proposals are: 1.A cross-ministry working group should be appointed with the task of proposing the best means of preserving the collections, or assessing which parts of the collections can be eliminated so that present resources can be focused on the continued existence of remaining collections. 2.The Government should instruct those museums that are answerable to central government to incorporate provisions in their accession policies directing that when a research project gives rise to new collections, the budget for the project must also include funds for registering, storing and looking after these collections for a period of 50 years. Målet för den svenska miljöpolitiken är att till nästa generation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen i landet är lösta. Det övergripande målet – generationsmålet – har tydliggjorts i femton miljökvalitetsmål med delmål. Regeringen har i propositionen Svenska miljömål – ett gemensamt uppdrag (prop. 2004/05:150) föreslagit ett sextonde miljökvalitetsmål – Ett rikt växt- och djurliv. En grundläggande del i miljöpolitiken är inriktningen att den biologiska mångfalden ska bevaras. Med en ökad insikt om den biologiska mångfaldens värde, inte bara för sin egen skull eller som kuriosa utan som en grund för mänskligt liv, har behovet ökat av en konsekvent politik inom området som baseras på kunskap och ve- tenskap. har i internationella åtaganden, både inom ramen för det europeiska samarbetet och i världssamfundet, förbundit sig att vidta åtgärder för att bevara och hållbart nyttja biologisk mångfald. har i sin utvärdering av miljöpolitik uppmärksam- mat att kunskapsbasen för naturvård och biologisk mångfald är otillräcklig (2004). pekar särskilt på kunskapsbrist när det gäller ut- veckling av skyddsåtgärder och övervakning och uppföljning av sådana åtgärder, i synnerhet i de akvatiska miljöerna. Regeringen uppmärksammade i skrivelsen En samlad naturvårdspolitik (skr. 2001/02:173) att kunskapsuppbyggnad och folkbildning är avgörande för en bra natur- och kulturmiljövård. har ett stort antal inventeringar, undersökningar, utredningar och andra insatser gjorts för att beskriva naturen och dess värden i . Dessa insatser har skapat en relativt god grund att stå på i arbetet med att bevara den biologiska mångfalden. I och med att verksamheterna , främst sedan tillkomsten av och miljökvalitetsmålen, byggts ut kraftigt, finns dock vissa strukturella problem. saknas en samlad överblick över vilka insatser som gjorts och resultaten av dessa. Det gör det svårt att på ett korrekt sätt be- döma och prioritera mellan uttryckta behov av ytterligare insatser för att skaffa kunskap. Det ökar också risken för att olika insatser överlagrar varandra, vilket är en ineffektiv användning av de be- gränsade resurser som står till förfogande. Bristen på överblick försvårar dessutom för de aktörer som i sin verksamhet behöver tillgång till olika uppgifter. Det gäller såväl myndigheter och organisationer som företag och enskilda, och sär- skilt vid planering av insatser som innebär mark- eller vattenut- nyttjande. Ansvarsfördelningen när det gäller att bygga upp och förmedla kunskap som rör arbetet med biologisk mångfald är i vissa delar oklar. Uppdraget för denna utredning är enligt direktivet (M2004:144) att belysa och lämna förslag till vilken kunskapsuppbyggnad som be- hövs och hur befintlig kunskap skall kunna göras bättre tillgänglig för användarna, för att statliga myndigheter, kommuner och andra relevanta aktörer skall kunna prioritera rätt i arbetet med att nå de fastlagda miljömålen i de delar dessa berör bevarandet av biologisk mångfald. Enligt direktivet handlar kunskapsuppbyggnad i detta sam- manhang främst om inventering och kartering av naturtyper, bio- toper och arter, kunskap om miljötillståndet och kunskap om beva- randemetoder och metoder för ett hållbart nyttjande. Regeringen har särskilt lyft fram att kunskapen om vattenmiljö- erna – och då i synnerhet havsmiljön – måste förbättras och en na- tionellt samordnad inventering och klassificering av från bevaran- desynpunkt värdefulla vattenområden, såväl sötvatten som kust- vatten och hav, bör genomföras. Utredningens huvudsakliga uppgifter är att ge en översikt över den kunskapsuppbyggnad som sker , utgående från denna översikt göra en analys av luckor och brister i befintlig kunskapsuppbyggnad, ge förslag till förstärkning och effektivisering av den samlade kunskapsuppbyggnaden till stöd för arbetet med biologisk mångfald, ge förslag till hur resultaten av den samlade kunskapsupp- byggnaden kan göras tillgängliga för olika användare och hur kunskapsspridningen kan förbättras, ge förslag till hur kunskapen kan komma till bättre använd- ning i arbetet med att bevara och hållbart nyttja biologisk mångfald även i ett folkbildningsperspektiv. I uppdraget ingår också att se över luckor i hantering av ansvar, samordning och långsiktig skötsel av sam- lingar. Utredningens direktiv ger en avgränsning mot forskningsverksam- het, som inte ingår i uppdraget. Regeringen har istället gett Forsk- ningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, For- mas, i uppdrag att redovisa en översikt över forskningen om biolo- gisk mångfald. Direktivet är tydligt på att det inte gäller kunskap om biologisk mångfald i allmänhet utan den kunskapsuppbyggnad som behövs för att nå de miljökvalitetsmål med tillhörande delmål som direkt avser biologiska förhållanden, samt att det är användaren av kun- skapen i form av regeringen, myndigheter och andra aktörer, som står i centrum. Det samlade arbetet för att uppnå miljömålen har utvärderats denna utredning arbetat och regeringen har i proposi- tionen Svenska miljömål – ett gemensamt uppdrag (prop. 2004/05:150) gjort en samlad bedömning av statusen på miljömåls- arbetet. Regeringens bedömning är att den tydliga miljömåls- struktur som har etablerats effektiviserar mål- och resultatstyr- ningen av arbetet med att lösa de stora miljöproblemen, särskilt som den kombinerats med ett tydligt uppföljningssystem. Reger- ingen lägger stor vikt vid de tre strategierna för att uppnå miljö- kvalitetsmålen, av vilka strategin för hushållning med mark, vatten och bebyggd miljö har särskilt stor relevans för biologisk mångfald. Regeringen föreslår att ett nytt miljökvalitetsmål för biologisk mångfald, Ett rikt växt- och djurliv, införs. Till miljökvalitetsmålet föreslås tre nya delmål, se vidare i kapitel 5. Regeringen understry- ker behovet av kunskapsuppbyggnad och folkbildning för en fram- gångsrik natur- och kulturmiljövård. Regeringen pekar också på behovet av uppföljning, inte minst i relation till det internationella målet att hejda förlusten av biologisk mångfald till 2010. I skrivelsen En nationell strategi för havsmiljön (skr. 2004/05:173) görs bedömningar av statusen för havsmiljön och miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård. Kunskap framhålls som en viktig del av strategin. En närmare be- skrivning av regeringens överväganden kring kunskapsuppbyggna- den kopplad till marin miljö görs i kapitel 6.3. internationella åtaganden och dessas betydelse för inriktningen av kunskapsuppbygganden Det internationella perspektivet är av stor betydelse för arbetet med miljökvalitetsmålen. Av regeringens miljömålsproposition samt miljömålsrådets fördjupade utvärdering framgår att de största problemen finns förknippade med målen Hav i balans samt levande kust och skärgård och Begränsad klimatpåverkan. Dessa är till sin karaktär gränsöverskridande och har ett viktigt del- ansvar. De åtgärder som vidtas inom landet kan dock inte ensamma vända de negativa tendenser som finns. Genom medlemskapet i EU och genom olika internationella överenskommelser finns krav på både att ta fram kunskap och att rapportera om tillståndet i miljön och vidtagna åtgärder. I art- och habitatdirektivets (92/43/EEG) artikel 11 anges att medlemsstaterna skall övervaka bevarandestatusen hos de livsmil- jöer och de arter som direktivet syftar till att skydda och särskilt ta hänsyn till prioriterade livsmiljötyper och prioriterade arter. I arti- kel 18 anges att medlemsstaterna och kommissionen skall främja den forskning och det vetenskapliga arbete som är nödvändigt för att uppfylla direktivets mål och övervaka bevarandestatusen. I fågeldirektivets (79/409/EEG) artikel 10 anges att medlemssta- terna skall uppmuntra sådan forskning och sådant arbete som krävs som grund för skydd, skötsel och utnyttjande av populationerna av de fågelarter som direktivet behandlar. Särskild uppmärksamhet ska enligt artikel 11 och bilaga 5 bl.a. ägnas åt utarbetande av nationella förteckningar över arter som hotas av utrotning eller är särskilt hotade, registrering och ekologisk beskrivning av områden som är sär- skilt betydelsefulla för flyttfåglar vid flyttning, övervintring och häckning, registrering av de uppgifter om populationsnivåer för flyttfåglar som erhållits genom ringmärkning. I vattendirektivets artikel 5 anges att varje medlemsstat skall se till att det för varje avrinningsdistrikt eller för den del av ett avrin- ningsdistrikt som ligger på dess territorium utförs en analys av dess karakteristiska, en översyn av konsekvenserna av mänsklig verk- samhet för ytvattnets och grundvattnets status samt en ekonomisk analys av vattenanvändningen. I artikel 8 fastslås att medlemssta- terna skall se till att det upprättas program för övervakning av vat- tenstatusen för att upprätta en sammanhållen och heltäckande översikt över vattenstatusen inom varje avrinningsdistrikt. För yt- vatten skall dessa program bl.a. omfatta den ekologiska och ke- miska statusen och den ekologiska potentialen. En detaljerad be- skrivning av ingående faktorer återfinns i direktivets bilaga V. Konventionen om biologisk mångfald (CBD) Enligt 7 § ska varje fördragsslutande part: a)identifiera komponenter av biologisk mångfald av betydelse för dess bevarande och hållbara nyttjande med hänvisning till den indikativa förteckning över kategorier som anges i konventio- nens bilaga 1; b)övervaka, genom provtagning och andra metoder, de bestånds- delar av biologisk mångfald som identifierats enligt punkt a ovan, med särskild uppmärksamhet riktad på sådana bestånds- delar som kräver snara åtgärder för bevarande och sådana som erbjuder störst potential för hållbart nyttjande;