sou · GTB381d9 · 2006-01-01 00:00:00 — I registerstudien hade alla utom en bedömts höra till kategorin dålig anpassning. Upplevelserna på Skå beskrevs av dessa tre grupper. Inom den goda erfarenhetsvärlden beskrevs relationerna till husfar och husmor i övervägande positiva ordalag. Inom erfarenhetsvärld på gott och ont var minnet av husfar och husmor mer varierat. Inom den onda erfarenhetsvärlden övervägde de negativa omdömena. Samma skillnader framkom mellan grupperna, då de beskrev de andra barnen på stugan. Den förstnämnda gruppen beskrev dem som vänner och goda kamrater. De andra två grupperna beskrev dem både som goda och dåliga, destruktiva kamrater. Omdömet om skolan och lärarna var i stort sett positivt utom i gruppen ond erfarenhetsvärld. Sex personer i den gruppen hade inga minnen av lekterapin eller hade negativa upplevelser. De flesta intervjuade hade ett svalt eller indifferent förhållande till terapin utom fem, som upplevt den som ett uttryck för positiv uppmärksamhet. Upplevelsen av fritidsaktiviteter visade ett mönster, där gruppen med god erfarenhetsvärld huvudsakligen beskrev dessa i positiva ordalag, medan de övriga grupperna beskrev både goda och dåliga Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv Två tredjedelar hade minnen av att de begått asociala handlingar under vistelsen. Man beskrev dem med obehag, fascina- tion eller, i gruppen ond erfarenhetsvärld, som Skå:s fel, man blev upplärd till tjuv. I den gruppen beskrevs kontakten med familjen under Skåtiden som gles eller avbruten, medan de två andra grup- perna hade kontakt. Den kunde vara tillfredställande eller kon- fliktfylld. Forskaren tolkade sättet att förhålla sig till Skåvistelsen som relaterad till om barnet kände sig övergivet och avvisat av de biolo- giska föräldrarna. I den onda erfarenhetsvärlden var detta fallet. Då kunde inte barnet heller knyta an till någon vuxen vårdare under vistelsen. Ju naknare övergivenhet, ju större behandlings- motstånd (op. cit. s. 167). har barnbyn tagit emot hela familjer i stället för enskilda barn och ungdomar. (2000) har stude- rat utvecklingen för de familjer, som vistades på Skå 1974–1985. Sammanlagt 97 familjer med 180 barn hade vistats där mer än . 127 barn, 57 flickor och 70 pojkar i 68 av dessa familjer var , då uppföljningen startade den 31/12 1993. Deras utveckling under Skå tiden och efter denna var i fokus. Man använde registerdata, social- akter och journaler på föräldrar och barn. Föräldrarna intervjuades per tele- fon och de vuxna barnen personligen. 54/97 familjer blev intervju- ade, varav 34/68 med ett vuxet barn. Samtliga intervjuade var möd- rar utom i sju familjer, där båda föräldrarna accepterade att delta. Endast de 31/127 vuxenbarn, vars föräldrar givit tillstånd till intervju, blev intervjuade (bortfall). Vid en bortfallsanalys fann man inga statistiskt signifikanta skillnader beträffande familjesituationen före Skåvistelsen, inskriv- ningsskäl, förändringar i familjebilden under Skåvistelsen eller familjesituationen efter denna. Däremot var kvin- norna överrepresenterade bland de intervjuade ungdomarna 23/31, och de och föräldrarna var mindre ofta brottsregistrerade . Det var en överdödlighet bland föräldrarna (15,jämfört i nationell befolkningsstatistik för kvinnorna, jämfört för männen) i motsvarande ålder. Även de vuxna Skå pojkarna hade en överdödlighet (jämfört ). Ingen av flickorna hade dött. Familjerna hade haft långvariga socialvårdskontakter före placeringen. I två tredjedelar var inskrivningsskälen grava relations- Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv problem, missbruk, sociala problem. I av familjerna hade ett eller flera barn tidigare varit omhändertagna för samhällsvård. Hälften av familjerna hade dessutom psykiska problem och barnen hade ofta grava skolproblem. Vid inskrivningen var i för- skoleåldern, gick på låg- och mellanstadiet. av familjerna bestod av en ensam förälder, vanligen modern, hade två sammanboende biologiska föräldrar, som båda vistades på Skå. Genomsnittlig vårdtid var . I hälften av familjerna separerade föräldrarna under Skåtiden eller en ny man flyttade in. Tjugo barn omhändertogs för samhällsvård under Skåvistelsen. Vid telefonintervjun uppgav av föräldrarna att de fått mycket stor eller ganska stor hjälp av sin Skåvistelse. ansåg att hjälpen varit till nytta senare i livet. ansåg att hjälpen varit till nytta för barnet efter utskrivningen. I av de 127 barnens familjer hade det skett genomgripande förändringar under den femåriga uppföljningstiden; skilsmässa/separation , ny faders- figur, flyttningar och skolbyten, i hade en familjemedlem dött. hade placerats utom hemmet , de flesta mer än en gång. av familjerna hade ett missbruk vid inskriv- ningen, frekvensen minskade något efter denna. Dubbelt så många föräldrar arbetade eller studerade efter Skåvistelsen som före. Men var fortfarande socialbidragsberoende. Vid intervjun med de vuxna barnen var de 19–. 18/31 levde i samboförhållanden, 11 kvinnor och 4 män hade barn, totalt 28. Inget var omhändertaget för samhällsvård. 22/31 hade arbete, två studerade, tre var långtidssjukskrivna och tre var arbetslösa. Deras hem beskrevs som välskötta och välordnade. I intervjuerna skatta- des livskvalité utifrån tjugo variabler. Gruppen hade något över livskvalité. En positiv sinnesstämning, relationen till de egna barnen och kvalitén inom arbetslivet skattades högst. Rela- tionen till de egna föräldrarna och släkten skattades lägst. Man har använt ett formulär för att mäta livskvalité, som även använts i en liten normalgrupp. Skåpersonerna hade ung. samma livskvalité som den gruppen (4,23 på en 7 gradig skala). Av vuxenbarngruppen kunde 120 studeras via register (sju hade dött). hade registrerats för brott under den föregående perioden vid uppföljningen, hälften av männen och av kvin- norna. av samtliga hade registrerats under det föregående året. Sjutton män bedömdes vara kroniskt kriminella (mer än nio lagföringar). före uppföljningen hade haft regelbundet eller permanent socialbidrag. Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv laglydiga och självförsörjande, på marginalen och kriminella vid uppföljningen. Kvinnorna hade bäst anpassning, var laglydiga och självförsörjande. 5.2Mellanvård för kriminella ungdomar , , Alvasdotter (2000) utvärderade en satsning på nya vårdalternativ i , mellanvård. De omfattade olika akti- viteter såsom båtresor, s.k. Värstingseglatser, teaterarbete på teater Sandino, eller deltagande i på . –1994 deltog etthundratrettiotre ungdomar i åldern 16–, varav pojkar, i någon sådan aktivitet. avbröt behandlingen oplanerat. kom från missbrukar- hem, hade begått brott. Hälften av ungdomarna hade också psykiska besvär, en tredjedel missbrukade alkohol eller narkotika. hade tidigare varit placerade utom hemmet, mer än , hade vårdats på § 12-hem och hade suttit i fängelse. Man följde upp gruppen via register efter avslutad mellan- vård. Dessutom intervjuades 20 av de 49, som man valt ut, de andra vägrade. Enligt registren hade dömts för nya brott , hade fått socialbidrag , hade behandlats för psykisk sjukdom. Andelen som fått psykiatrisk vård hade ökat efter mellanvårdstiden, framför allt för missbruk. Av de 104 som begått brott före mellanvårdstiden hade fortsatt att begå brott efter denna. av dem som ej begått brott före mellanvårdstiden hade begått brott efter denna. begick inga brott alls under den femåriga uppföljningstiden. Gruppen fungerade litet bättre av uppfölj- ningstiden. Då hade ingen känd problematik, fick socialbidrag, men hade inga andra kända problem och dömdes för brott. Det var som varken var socialbidragsberoende, begick brott eller fick psykiatrisk vård . De som börjat begå brott tidigt hade sämre prognos. De som hade bäst prognos utmärktes av att vara äldre vid vårdens av- slutande, att föräldrarna ej var kriminella, att de ej utsatts för barnmisshandel, att de ej begått så många brott före mellanvårds- tiden, att de ej tidigare haft långa institutionsplaceringar och ej avbrutit mellanvården . Invandrarungdomar och flickor klarade sig bäst. Man kunde också fastställa att verksamheten var Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv mer framgångsrik, när man hunnit få mer erfarenhet. Bland annat arbetade man mer med familjen och ungdomarnas fritid då. Medan av dem som behandlades /1990 slutat att begå brott, hade slutat sin kriminella aktivitet av dem som vårdades 1993/1994. I intervjuerna uppgav hälften att de var positiva till mellanvården, en tredjedel var ambivalenta och resten negativa. Det som upplevts positivt var att personalen ingav förtroende, att verksamheten varit strukturerad och ordnad. Bara två ansåg att mellanvården inneburit en vändpunkt till det bättre. Fler ansåg att förälskelse eller att bli förälder varit en vändpunkt. HVB skall vara institutioner med hög professionell kompetens. De kartläggningar som redovisats ger inte belägg för detta. Personalen tycks ofta ha låg utbildningsnivå, behandlingsprogrammen är vaga. Det är en mycket dyr verksamhet och antalet placeringar har ökat successivt. De studier som gjorts är verksamhetsbeskrivningar och lokala uppföljningar. Kontrollerade experimentella studier behövs inom detta område för att jämföra värdet av de behandlings- metoder, som används . Dessa måste beskrivas mycket noggrant för att en utvärdering skall vara möjlig att göra. Av Sallnäs (2000) genomgång framkom att de flesta HVB arbetade utan teori, med miljöterapi eller med psykodynamiskt baserade metoder. (2003) kunskapsöversikt av internationella evidens- baserade institutionsbehandlingar för ungdom visade att miljö- terapi, insiktsorienterade och relationsberoende metoder genom- gående saknade effekt för asociala ungdomar. Dessa utgör en stor andel av dem, som vårdas på HVB i . samman- fattade sin presentation: Sammantaget tyder resultaten på att program som innehåller en kog- nitiv komponent, använder ett beteendeteoretiskt angreppssätt och fokuserar på att ungdomarna skall lära sig livsfärdigheter är de pro- gram som lyckas bäst med att behandla allvarliga beteendeproblem både på institution och i öppen vård, liksom i olika institutionsmiljöer. (op. cit. Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv Men effekterna av de effektivaste metoderna var måttliga. Dessa minskade brottsförekomsten till ung. en tredjedel av studiernas kontrollgrupper. Alla program som använde en metod gav inte lika goda resultat, sannolikt delvis beroende på grad av behandlingsintegritet. Ett av de viktigaste kraven på behandlingsintegritet är att programmet bygger på en specifik teoretisk behandlingsinriktning. Alla ungdo- mar passade inte in i ett visst program. Bland annat av detta skäl rekommenderade han multimodala angreppssätt med ett brett spektrum av metoder, som kunde passa olika ungdomars skilda behov. Ett exempel på en multimodal metod, som har dessa kompo- nenter är Aggression Replacement Training (ART) (. Glick, Gibbs 1998). Metoden används på en del HVB och § 12-hem i , men har inte utvärderats här. Det är ett träningsprogram som används i grupper på 4-8 ungdomar . Den första delen syftar till att öva och utveckla social samspelsförmåga med hjälp av rollspel i ett strukturerat pro- gram. I den andra delen tränas ilskekontroll, där medlemmarna i gruppen gradvis lär sig att identifiera affekter och öva upp sin själv- kontroll. Den tredje delen av programmet består av diskussioner av moraliska dilemman för att stimulera en mognare moralutveckling. Metoden har utvärderats i i ett antal kvasiexperimentella studier. Andra svårigheter att genomföra behandlingsprogram som refererade var att en del studier visade att personalen på en institution hade egna personliga uppfattningar, som de ej var beredda att ge upp för en uppsättning förutbestämda regler. Om ej all personal accepterade ett behandlingsprogram kunde ungdo- marna få motstridiga instruktioner, vilket kunde underminera pro- grammets målsättning. Studier hade visat att möjligheterna för programintegritet ökade om detta kunde formuleras utifrån en tydlig behandlingsfilosofi som alla i behandlingsprocessen förstod. Hela personalgruppen borde delta i beslut och avgöranden, dess kompetens skulle utnyttjas. För att någon behandling över huvud taget skulle kunna genomföras måste man skapa en arbetsallians mellan personalen och de unga. En förutsättning var en förtrolig och ömsesidigt respektfull relation som gav trygga förutsättningar att utforska mellanmänskliga problem, enighet om behandlings- målen och förmåga att samarbeta om uppgifterna för att nå dessa mål. Det optimala för att utveckla en positiv ungdomskultur som Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv präglades av samarbete och prosocialt beteende på en institution, verkade vara en balans mellan autonomi och kontroll i kombination med en personalgrupp som var överens om behandlingsorientering, metoder och tillämpning gentemot ungdomarna och som i liten utsträckning präglades av konflikter. Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv Det finns inga publicerade kontrollerade, experimentella behandlingsstudier gjorda inom social barn och ungdomsvård i utom en studie, som är gjord inom barn och ungdoms- psykiatrin i samarbete med . Några studier av kvasi- experimentell typ finns däremot. En av dessa är en jämförelse mellan två typer av barnavårdsutredningar. Ett par studier av vuxna har jämfört familjehems vårdade med syskon uppvuxna i det biolo- giska hemmet. Några registerstudier av stora material har gett möjlighet att jämföra olika typer av vård utom hemmet (familje- hem, HVB och § 12-hem) med avseende på genomförbarhet och stabilitet. Dessa studier ger generaliserbara kunskaper av den typ som man eftersträvar vid evidens-basering av verksamheter. Endast den här typen av studier ger möjlighet att bestämma best practice. Övriga utvärderingar är av typ produktkontroll, dvs. lokala uppföljningar av en viss verksamhet. De kan ge svar på frågan om det studerade projektet når de mål man satt upp. Det är naturligtvis också viktig kvalitetskontroll av en aktivitet. Många studier är kvalitativa. De redovisar hur brukare och professionella upplever en viss verksamhet. Ofta beskrivs också arbetsprocesserna, ibland i relation till måluppfyllelse. Generellt är dock de redovisade studi- erna små och ofta behäftade med stora bortfall, vilket minskar möjligheten till generalisering. Välgjorda kvalitativa studier kan ge ökad förståelse för arbetsprocesser och förändringsprocesser och ge uppslag till experimentell forskning. Brukarnas upplevelser är också viktiga för att klarlägga genomförbarheten av en viss inter- vention. Om en behandling inte accepteras, går den inte att använda i praktiken, även om den är evidensbaserad. Ett problem är att de verksamheter, som utvärderats, antingen det gjorts som produktkontroll eller kvalitativt, ofta är vagt beskrivna. Det gör det svårt att replikera en studie, något som också är nödvändigt, om man skall kunna generalisera resultaten. För att utveckla behandlingsinsatser vore det viktigt att utvärdera de verksamheter som finns i experiment- ella och kvasiexperimentella studier av större klientgrupper, gärna i multicenter- projekt. Det är också viktigt att pröva väl utvärderade modeller, som redan prövats i andra länder, för att registrera om de Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv fungerar i eller behöver modifieras. Den typen av pröv- ningar pågår redan, som tidigare nämnts, av MST, MTFC och Incredible Years. Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv , J. F., Pugh, C., Parsons, B. V., Sexton, T. (2000) Functional family therapy. In Blueprints for Violence Prevention. (1984) Små barn på barnhem. Inst för psykologi, , , . (1988) En uppföljning av barn som skilts från sina föräldrar. Meddelande från 1988:1. (1991) Socialt arbete med små barn. Student- litteratur, . (1992) Stöd och avlastning. Om insatsen kontakt- person/familj. Meddelanden från nr 2, , . (1995) Barn i samhällsvård. , G., , , , , , A. & , T. (1996) Barnet i den sociala barnavården. socialt arbete (CUS), Liber utbildning, . (1999) Children in permanent care in . Child and Family Social Work, nr 4, sid. 175–186. & Bangura , M. (2001) Vad vet vi om insatsen kontaktperson/-familj? CUS/ , , . (2001) Barns vardagsliv i familjehem. I M Bäck- , T. red. Barns vardag i det senmoderna samhället. Natur & Kultur, . & Bjerkman, A. (1999) Mellan myndighet och familj. : 27, . (2003) Institutionsbehandling av ungdomar. Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv (2003) Evidensbaserte programmer – kunnskaps- former og menneskesyn i sosialt arbeid. Nordisk Socialt Arbeid nr 2, sid. 66–72. , U., , I., , , , A. and collaboration meetings, the development of a school based intervention – an open trial. & , L. (2000) Familjecentralen: framtidens stöd till föräldrar och barn? nr 14/2000, . (2003) Multiproblemfamiljer har blivit multimöjlig- hetsfamiljer. Socionomen nr 1, sid. 35–37. (2000) Dartington projektet: en försöksverksamhet för att stärka och utveckla familjevården. Rapport 2000:2, . & , L. (2004) Inte längre klient? Skriftserien 2004: 2, , . (1996) Barnutredningar – korta och intensiva. vård och omsorg, . Blueprints for Violence Prevention (2002) Bucht, S-I. (1997) Frivilliga omhändertaganden av barn. Institu- tionen för socialt arbete. Rapport nr 40, , . (2003) Med barnet i centrum. Landstingsvärlden, nr 20, sid. 16–18. (2002) Utvärdering av FoU enheter inriktade på individ och familjeomsorg. Callermo, P. & , S. (1987) Mellanvårdsformer. (1995) Att åtgärda eller behandla. (2003) Så blir det hjälp – om hjälpprocesser i socialt arbete. Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv & , Y. (2001) Omhändertagande med barnets perspektiv. Socialvetenskaplig tidskrift nr 3, sid. 163–179 (1990) Fosterbarns anpassning – en relations- problematik. & , J. (1998) Comparison of two comm- unity alternatives to incarceration for chronic juvenile offend- ers. J Consulting Clinical Psychology Vol 66, nr 4, sid. 624–633 Claezon, I. (2004) Tvångsomhändertaganden. (2003) Anmälningsplikten som instrument för att identifiera barn som behöver samhällets skydd. Avdelningen för barn- och ungdomspsykiatri Rapport nr 26, , . , , , R., , M. (1995) Large group community-based parenting programs for families of pre- schoolers at risk for disruptive behavior disorders: utilization, cost effectiveness and outcome. J Child Psychology and Psychiatry, 36, sid. 1141–1159. M., , K. R., Borduin, C. (2004) Multisystemic treatment: A meta-analysis of outcome studies. J Family Psychology, vol. 18, nr 3, sid. 411–419. Eidenstedt, J., , M., , M., Klefbeck, J., , J., , J. (1999) Krismottagningen : om utveck- lingen av nätverksmöten, familjerådslag och andra nätverksinter- ventioner. , , , M. R., , P., , J. (2000) Preventive intervention for maltreated preschool children: impact on children´s behavior, neuroendocrine activity and parent functioning. J Am Acad Child Adolesc Psychiatry, 39, nr 11, sid. 1356–1364. (1996) Insatser för barn till missbrukare. Skrift nr 107:1996, . (1997) Familjerådslag. C-uppsats, , , . Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv P., Glick, B., Gibbs, J. (1998) Aggression Replacement Training. A comprehensive intervention for aggressive youth. Research Press, Champaign, Il, Gärdsmo , E. & Zelme, G. (2000) Att verka tillsammans: en bok om familjecentraler. , nr 2000:10. (2004) Evaluering av sosialt arbeid – mer enn måling og kontroll. Nordisk sosialt arbeid nr 4, vol. 24, sid. 356–368. & , M. (1998) Så gick det sen. Familjehems- enheten, , nov. , , , M., , B. (2000) Funktionell familje- terapi. Socialvetenskaplig tidskrift, nr 3, sid. 231–243. , , , M., , , , R., Schuller, P. (2001) Ett nytt sätt att arbeta med fosterhem. Socionomen, nr 2, sid. 40–44. , , , P., Drott-Englén, G., Benderix, Y. (2004) Funktionell familjeterapi i barnpsykiatrisk praxis. Nordisk Psykologi, 56(4), sid. 304–320. , , , I., , U. (2005) Preventiva insatser vid antisocialt beteende hos barn med hjälp av . Socionomen, Forsknings supplement nr 17, del 2, nr 1, sid.13–20. & Havbring, L. (2003) Föräldracirklar. Hedenbro, M., , I. (2000) Samspelets kraft. – möjlighet till utveckling.Liber, . & , L. (1998) Att vidareutveckla social- tjänstens arbete med de mest utsatta barnen. Trygghetsfonden rapport nr 1. Henggeler, S. W., Schoenwald, S. K., Borduin, C. M., , M. D., , P. (1998) Multisystemic treatment of antisocial bahavior in children and adolescents. Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv Henggeler, S. W., Cringempeel, W. G., Brondino, M. J., Pickrel, S. (2002) Four-year follow up of multisystemic therapy with substance-abusing and substance-dependent juvenile offenders. J Am Acad Child Adolesc Psychiatry, 41, no. 7, sid. 868–874. (1997) Child Welfare and Child Protection. Studies in Social Work, nr 12, , . & , E. (2000) Högriskbarn – livskarriärer och livskvalitet som vuxna. Rapport i socialt arbete nr 97, Institu- tionen för socialt arbete, , . Humlesjö, E. (1997) Barnen och . 58 barns kontakt med . FoU 1997:11, . Hyvönen, U. & , N. (2000) : om kvalitet och effek- tivitet i det sociala arbetet med barnavårdsutredningar – en processutvärdering av ett utvecklingsprojekt. , skriftserie nr 2, , . (2001) Fosterfamiljens inre liv. (2004) Implementering av i social- tjänstens organisationer. & , M. (2003) Ensamma föräldrar och vanliga familjer. , Skriftserien 2003:8, , . (1990) En gång Skå-pojke Akad. Rapport i socialt arbete nr 49, , Social- högskolan, . Jontén, A., , L., Lehndal , A., , B. (2004) Familjehuset i . Socionomen, 2, sid. 42–46. Kanter, A. (1993) Behövs det fortfarande barnhem? Västra omsorgs- området, , . Kälvesten, A-L. (1974) 40 fosterfamiljer med Skåbarn. to Help Children Heal From Child Abuse. Children´s Hospital, , , . Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv (1998) Familjerådslag i –1997. Vård och omsorg, , , 1998, . (2000) Familjerådslag för unga som begått brott. Sektionen för socialtjänst, , , . (2005) Child Physical Abuse. Dissertations No 879, , . (1998) Att bli fosterbarn i tonåren. Fakulteten för samhällsvetenskap, , . (2001) Kontakt på kontrakt. FoU nr 2001:16, . Lindstein, T. (1995) Vändpunkten. Att arbeta med barn till alko- holister. Lindstein, T. (1997) Unga vid Vändpunkten. Lindstein, T. (2001) Vändpunkten – ur barnens och ungdomarnas perspektiv. (2003) Ungdomars väg mot placering i HVB-hem. FoU Rapport nr 7. (2002) Huset som alla vill ha – men vem ska betala? nr 23, , sid. 14-17. i (2003) Hem för vård och boende: barn och unga: granskning utförd av de hem för vård och boende i som har tillstånd. Nr 2003:10, , . Lösel, F. & Beelmann, A. (2003) Effects of child skills training in preventing antisocial behavior: a systematic review of random- ized evaluations. Annals, AAPSS nr 587 2003 sid. 84–109 (1993) Missbruk och samhällsåtgärder i ett fler- generationsperspektiv. Rapporter i socialt arbete nr 63, , , . Marthinsen, E. (2004) Evidensbasert – praksis og ideologi. Nordisk sosialt arbeid nr 4, vol. 24, sid. 290–302. Svensk social barn- och ungdomsvård i ett utvärderingsperspektiv (2001) Sammanfattning av forskningsprojektet, Barns och ungdomars erfarenheter av familjehemsplacering med focus på flytten. (1998) Barnets mening i LVU-processen. Socialveten- skaplig tidskrift nr 1, sid. 45–57. McGill, D. E.,Mihalic, S. F., Grotpeter, J. (1998) Blueprints for Violence Prevention, Book two: Big of . Moberg-Hovmark, U. & , A-K. (1996) Hur går det för de barn och ungdomar som familjehemsplacerats genom vår kommun? (2003) Att förstå sociala insatsers värde. Nordisk sosialt arbeid nr 2, sid. 73–80 (2001) Familjecentralen Jorden – ett andra hem. I B. red. Utan oss ingen framtid. , (2003) Permanenta eller tillfälliga placeringar. Rapport i socialt arbete nr 106, , , . , T., Halliday-Boykins C.