sou · GTB395 · 2006-01-01 00:00:00 — 8 § Inträder arbetsgivaren med stöd av denna lag som rättighetsin- nehavare till en uppfinning, har arbetstagaren rätt till skälig ersätt- ning. Utöver denna ersättning skall ett belopp motsvarande 60 procent av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän för- säkring utges till arbetstagaren när arbetsgivaren meddelar sin av- sikt att förvärva rätten till uppfinningen. Vid bestämmande av den skäliga ersättningen skall hänsyn tas till uppfinningens värde, dock att arbetstagaren har rätt till en lägsta ersättning motsvarande av de intäkter arbetsgivaren er- håller vid avyttring eller annat förfogande över uppfinningen. Ersättning enligt denna bestämmelse skall utgå även om annat har avtalats innan uppfinningen gjordes. 9 § För uppgift angående en uppfinning som arbetstagaren lämnar eller skall lämna till arbetsgivaren finns bestämmelser om sekretess i sekretesslagen (1980:100). 10 § är rätt domstol i mål som gäller tillämp- ningen av denna lag. Vid prövningen av sådant mål skall tingsrätten och, om talan fullföljs, hovrätten ha den sammansättning som anges i 66 och 67 §§ patentlagen (1967:837). 11 § I fråga som avser tillämpningen av denna lag får arbetsgivaren eller arbetstagaren begära ett utlåtande från den nämnd som avses i 10 § lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar. Om tvist pågår vid domstol angående fråga som avser tillämp- ningen av denna lag, får även domstolen begära ett utlåtande från den i första stycket angivna nämnden. 1.Denna lag träder i kraft den 2.För uppfinningar som kommit till innan denna lag träder i kraft gäller äldre bestämmelser. 3.Äldre lag skall tillämpas på uppfinningar som gjorts inom ramen för avtal om uppdragsforskning och samverkansforskning och som ingåtts före lagens ikraftträdande. 2Förslag till lag om ändring i lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar att 1 § skall ha följande lydelse. Denna lag avser här i riket patenterbara uppfinningar av arbets- tagare i allmän eller enskild tjänst. Lärare vid universitet, högskolor eller andra inrättningar som tillhör undervisningsväsendet skall inte i denna egenskap anses så- som arbetstagare enligt denna lag, dock att lagen skall tillämpas på sådana lärare vid Försvarsmaktens skolor som är yrkesofficerare. Inte heller officerare på reserv- och högskolor, som inte är lärare officerare eller de som fullgör men som utför forskningsuppgifter lagen (1994:1809) om totalför- skolan, skall inte heller anses som svarsplikt skall i denna egenskap arbetstagare enligt denna lag när de utför sådana uppgifter. officerare eller de som fullgör lagen (1994:1809) om totalför- svarsplikt skall i denna egenskap Denna lag träder i kraft den 1 Senaste lydelse av 1 § 1994:2078. 3Förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) Härigenom föreskrivs i fråga om högskolelagen (1992:1434) att 1 kap. 2 § skall ha följande lydelse. Staten skall som huvudman anordna högskolor för 1.utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet, och 2.forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samt annat ut- vecklingsarbete. Högskolorna skall också samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. Högskolorna skall också samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet samt främja nyttig- görande av forskningsresultat till- komna vid högskolan. Denna lag träder i kraft den 1 Senaste lydelse av 1 § 1996:1392. 4Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) dels att 8 kap. 13 § skall ha följande lydelse, och dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 8 kap. 30 och 31 §§, av följande lydelse. Sekretess gäller i ärende om ansökan om patent för uppgift om uppfinning eller företagshemlighet, om annat inte följer av gällande lagstiftning om patent. uppgift om uppfinning som har som har lämnats till myndighet enligt lagstiftning om arbets- lagen (1949:345) om rätten till lagen (xxxx:yy) om rätten till sökts på uppfinningen, gäller dock uppfinningar av lärare och övriga sekretessen endast om uppgiften omfattas av sekretess enligt första ningsuppgifter vid universitet och Sekretess gäller i ärende om Sekretess gäller för uppgift om registrering av mönster för uppgift om mönstret, om sökanden har skall underrättas om enligt lagen begärt det och ej annat följer av gällande lagstiftning om mönster- uppfinningar av lärare och övriga ningsuppgifter vid universitet och I fråga om uppgift i allmän Om patent har sökts på upp- finningen, gäller dock sekretessen andra stycket första meningen i endast om uppgiften omfattas av sekretess enligt första stycket. Sekretess gäller i ärende om registrering av mönster för uppgift om mönstret, om sökanden har begärt det och ej annat följer av gällande lagstiftning om mönster- skydd. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretess enligt andra och tredje styckena i högst . Sekretess gäller hos universitet och högskolor för uppgifter om uppfinningar eller forskningsre- sultat som kommer fram vid så- dan forskning som efter överens- kommelse bedrivs i samverkan med en enskild, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Sekretess enligt första stycke gäller även hos an- nan myndighet som tillsammans med ett universitet eller en hög- skola deltar i forskningssam- verkan med en enskild. Sekretess enligt första eller andra stycket hindrar inte att en uppgift lämnas till någon annan som tar del i den forskningssam- verkan som uppgiften hänför sig till. Regeringen kan för särskilt fall förordna om undantag från sekre- tessen, om den finner det vara av vikt att uppgiften lämnas. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Om det före utgången av har getts in en patent- ansökan eller en ansökan om registrering av mönster, gäller sekretess om uppgiften omfattas av sekretess enligt 13 §. Sekretess gäller, i den utsträck- ning regeringen föreskriver det, för uppgift om uppfinningar eller forskningsresultat som ingår i en ansökan från ett universitet eller en högskola till en statlig myndig- het om ekonomiskt stöd, om det kan antas att en enskild lider skada om uppgiften röjs. Regeringen kan för särskilt fall förordna om undantag från sekre- tessen, om den finner det vara av vikt att uppgiften lämnas. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Om det före utgången av har getts in en patent- ansökan eller en ansökan om registrering av mönster, gäller sekretess om uppgiften omfattas av sekretess enligt 13 §. 1.Denna lag träder i kraft den 2.Bestämmelsen i 8 kap. 30 § skall endast tillämpas på forsk- ningssamverkan som inletts efter lagens ikraftträdande. För forskningssamverkan som inletts skall äldre lag tillämpas. Allmän bakgrund Avsnitt 1–4 Utredningsuppdraget går enligt direktiven ut på att belysa och analysera olika sätt att främja möjligheter till kommersialisering av forskningsresultat vid universitet och högskolor1 för att bidra till ökad tillväxt. Det övergripande målet är att göra högskoleuppfin- ningar kända och utnyttjade i större utsträckning än vad som sker och att därigenom skapa drivkrafter för alla aktörer i innova- tionssystemet, från idé till produkt. Mer specifikt är uppdraget fokuserat på de förändringar av de rättsliga regleringarna som skulle behövas för att ge högskolorna möjlighet att överta ägande- rätten till anställdas forskningsresultat. Uppdraget kan allmänt sägas vara inriktat på att bidra till ett ökat nyttiggörande av den svenska högskoleforskningen. Det finns skilda uppfattningar om hur ett sådant ökat nyttiggörande av uppfinningar skall kunna uppnås, och flera alternativ är tänkbara. Utredningens uppdrag är emellertid juridiskt-tekniskt, och det kommer inte an på utred- ningen att ta ställning för eller emot den ena eller andra lösningen. Men ur utredningens perspektiv blir det ändå väsentligt att fram- hålla några allmänna riktlinjer och principer som har präglat arbetet med de skilda lösningsalternativ som presenteras i det följande. Ett ökat nyttiggörande av högskoleforskningen Utredningen har inte uppfattat målsättningen att möjliggöra kom- mersialisering av forskningsresultat som någon omedelbar strävan mot en ökad självförsörjningsgrad för högskolorna genom licens- intäkter eller försäljning av högskoleanställdas uppfinningar. En sådan målsättning vore också enligt utredningens uppfattning för- 1 I betänkandet avses med termen högskolor både universitet och högskolor. felad, eftersom internationella erfarenheter visar att ett sådant mål är svårt att nå, för att inte säga omöjligt. I varje fall är intäkterna både osäkra och ojämna samt beroende av såväl tur som skicklig- het. Däremot kan sannolikt ett systematiskt och effektivt tillvara- tagande av och en ökad medvetenhet om högskoleforskningens innehåll, värden och potential bidra till att totalt sett öka samhällets intäkter. Det kan ske både genom en ökad kommersialisering och genom en ökad användning av högskoleforskares resultat i närings- verksamhet. Mot bakgrund av ovanstående utgångspunkter har utredningen valt att använda ordet nyttiggörande som ett övergripande begrepp. Nyttiggörande inkluderar kommersialisering men utesluter inte andra former av spridning av forskningsresultat, forskningssam- arbete, informationsutbyte eller andra åtgärder som innebär att forskningsresultat i en vid bemärkelse kommer till nytta i det svenska samhället. När utredningen talar om nyttiggörande av hög- skoleforskningen är det alltså inte nödvändigtvis samma sak som att kommersialisering skall ske genom högskolorna eller genom någon som högskolan gett ett sådant uppdrag. Begreppet kommer- sialisering används endast när det behövs för tydlighetens skull och för att klargöra att det är just detta och inget annat som avses. En sådan terminologi får anses väl överensstämma med de bakomlig- gande motiven till utredarens uppgift, nämligen att diskutera alter- och ändamålsenliga förändringar av det nuvarande regel- verket för att bidra till ökad tillväxt. Det skall framhållas att en utveckling mot att högskolorna själva kommersialiserar forskningsresultat inte bara ligger i tiden utan är förhärskande i de flesta västländer. Enligt utrednings- direktiven är högskolornas kommersialisering av forskningsresultat också ett möjligt alternativ för svenskt vidkommande. Men belys- ning av andra alternativ eller kompletterande åtgärder omfattas också av uppdraget, bland annat sådana åtgärder som leder till med- vetandegörande och som skulle kunna bidra till att den forskning som kommer fram vid de svenska högskolorna får en ökad sprid- ning. Det handlar då om att nå ut med information till dem som kan utveckla forskningsresultat vidare till sådant som bidrar till att föra samhällsutvecklingen framåt. Det omfattar sådant nyttiggörande av forskningsresultat som kan ge effekter i form av kommersialiserbara produkter, företag- samhet och arbetstillfällen samt ge incitament till ny forskning, såväl i industrin som vid högskolorna. är det uppenbart att högskoleforskares resultat mera sällan är direkt kommersialiserbara produkter. Avsikten med forskningen är normalt inte heller att skapa kommersialiserbara produkter. Det krävs vidareutveckling och förädling och inte minst samverkan med skickliga kommersiella aktörer, som kan bidra med särskild kompetens och kunskap för att ett forskningsresultat skall förvandlas till en kommersialiserbar produkt. Detta kan ske både inom ramen för högskolorna i vid bemärkelse och utanför dessa, och så sker redan i viss utsträckning genom de till högskolorna knutna holdingbolagen och i form av uppdragsforskning. Den reglering som väljs bör därför syfta till att underlätta avtalsbildning för en ökad kommersialisering i vid bemärkelse. Det krävs också en större medvetenhet och ett större engagemang i ökat nyttiggörande från forskarnas sida. Högskolornas centrala roll i samhället är och förblir givetvis att bedriva utbildning och forskning som det är fastslaget i 1 kap. 2 § första stycket högskolelagen (1992:1434). Därtill kommer enligt bestämmelsens andra stycke högskolans uppgift att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet (samverkansuppgiften). Denna uppgift ter sig naturlig både mot bakgrund av att högskolorna är en integrerad del av samhället och att finansieringen av forskning till stor del sker över statsbudgeten och därmed angår alla. Även den som inte direkt deltar i hög- skolans verksamhet som lärare eller student, eller sitter i något av högskolans beslutande organ eller är anslagsgivare, har därför bland annat en rätt till insyn i de beslut som fattas och en rätt att få del av de resultat som tas fram. Det ligger också i högskolornas eget intresse att se till att verksamheten förs i dialog och samarbete med det omgivande samhället, både i bred och i snäv bemärkelse. Sam- verkansuppgiften innebär att det läggs allt fler uppgifter på högskolan. I dagens tekniskt högutvecklade och resultat- inriktade samhälle skapas det förväntningar på ett nytt slags sprid- ning av forskningsinformation, på forskningssamverkan och på att högskolan skall vara till direkt nytta för allmänheten. Samverkan och transparens är alltså både ur högskolornas perspektiv och ur det omgivande samhällets centrala element, som det kan finnas skäl att garantera, systematisera och intensifiera. har det allt oftare nationellt och internationellt, inte minst i europeiska sammanhang, talats om att högskoleforsk- ningen innehåller en från samhällssynpunkt delvis outnyttjad till- växtpotential, som sannolikt skulle kunna nyttiggöras bättre. Utredningen delar denna uppfattning. Vid högskolorna finns det en högst kvalificerad och avancerad kunskap och forskningens spets. Det är alltså ganska naturligt att denna också skall komma samhället som helhet till godo på bästa möjliga sätt, även om formen för ett sådant tillgodogörande kan diskuteras. Skälen till att man sneglar på högskoleforskningen med allt större intresse också i skilda kommersiella sammanhang är bland annat att samhällets behov av forskning utvecklas i en allt snabbare takt, att gränsen mellan grundforskning och tillämpad forskning är mindre klar än tidigare, och det är allt oftare nödvändigt att kunna tillgo- dogöra sig forskningens allra senaste rön också på en ganska teoretisk nivå. Högskolans samverkansuppgift har inte uttryckligen, omfattat nyttiggörande av forskningsresultat, även om sådant inte kan anses stå i strid med samverkansuppgiften. Det är därför utred- ningens slutsats att varje form av krav på ett ökat nyttiggörande av högskoleuppfinningar kräver en närmare precisering av samver- kansuppgiften. För att högskolorna skall kunna nå sina grundläggande mål med bibehållen hög kvalitet garanterar staten i högskolelagen deras oberoende och integritet. I samband med ett ökat kommersiellt tillgodogörande av forskningsresultat, antingen det sker genom uppdragsforskning eller genom andra processer, har det blivit allt viktigare för akademin att värna om forskningens frihet och forskarnas integritet. För utredningen är det därför en central utgångspunkt att slå vakt kring den akademiska friheten (scolastica) inom ramen för de förslag som läggs fram. Den akade- miska friheten har varit fundamental ända sedan de första univer- siteten kom till . Den innefattar den grundläggande rätten till yttrandefrihet i det allmännas intresse och är en förut- sättning för trovärdighet och för en hög standard i forskningen. Den akademiska frihetens princip följer vidare av internationella överenskommelser som har undertecknat samt indirekt av den grundlagsskyddade svenska upphovsrättslagstiftningen (se 2 kap. 19 § regeringsformen (RF), där det särskilt framhålls bland de grundläggande fri- och rättigheterna att författare, konstnärer och fotografer äger rätt till sina verk). Upphovsrätten innefattar bland annat rätten att bestämma om ett verk skall publiceras eller inte. Till forskningens frihet hör, förutom den lagstadgade rätten för en forskare att fritt välja ämne och metod, också rätten att själv välja när och hur man vill publicera sina resultat (se 1 kap. 6 § hög- skolelagen). Att forskaren själv kan bestämma om och när en publicering av verket skall ske följer av upphovsrätten. Det kan därför för utredningens del finnas anledning att också uttryckligen garantera själva rätten till publicering på ett sådant sätt att den inte kan inskränkas mot forskarens vilja. När det gäller det problem som kan ligga i att forskare miss- brukar denna frihet för att undanhålla viktiga forskningsrön – det kan vara angeläget att det verkligen sker en publicering – får man i första hand förlita sig på att publicering och offentliggörande är en förutsättning för den vidare akademiska karriären och att det i vissa sammanhang också är en forskningsetisk princip att resultat sprids. Det finns inte heller några lagliga medel att framtvinga ett sådant offentliggörande. Även om det kan vara en nackdel måste denna ordning fortsätta gälla. Det har också understrukits av regeringen att en ökad samverkan med näringslivet och övriga sam- hällssektorer inte får inskränka forskningens frihet. Denna stånd- punkt får anses omfatta även att forskarnas publicering inte hämmas genom ett kommersiellt samarbete. Ett ökat fokus på samverkan får aldrig resultera i att viktiga forskningsresultat inte kommer forskningen och samhället i dess helhet till godo. Avgränsning till två ytterlighetsfall Utredningen skall bland annat överväga de rättsliga konsekven- serna av att avskaffa lärarundantaget i lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar (uppfinnarlagen). En annan och mindre långtgående möjlighet som följer av utredningens direktiv går ut på ett anmälningssystem för patenterbara uppfinningar. Man kan tänka sig lösningar mellan dessa ytterligheter, exempelvis en förtur till förhandling eller en rätt att använda uppfinningar i den egna verksamheten. Utredningen har emellertid beslutat att endast belysa de rättsliga konsekvenserna av dessa två typfall. valda arbetssättet har det nämligen varit möjligt att gå på djupet och urskilja de rättsliga konsekvenserna av att antingen omreglera lärarundantaget, så att det i praktiken tas bort, eller att behålla det med en anmälningsskyldighet. Detta gör det också möjligt att lägga till eller dra ifrån olika moment för att se hur olika mellanlösningar kan utformas och beakta de praktiska konsekvenserna av sådana. Utredningen har uppfattat att syftet bakom alternativet att ta bort lärarundantaget är att högskolorna och deras forskare i princip skall hamna i samma förhållande som andra arbetsgivare och arbetstagare när det gäller äganderätten till patenterbara forsk- ningsresultat, dvs. att högskolan skall ges en möjlighet att ta över sådana forskningsresultat med en exklusiv rätt. Enligt uppfinnar- lagen har arbetsgivaren en sådan rätt till arbetstagares patenterbara uppfinningar, om arbetstagarens huvudsakliga arbetsuppgift består i forsknings- eller uppfinnarverksamhet och en uppfinning väsent- ligt kommit till som resultat av verksamheten, eller om den annars innefattar lösningen av en i tjänsten förelagd, närmare angiven uppgift. I övrigt kan arbetsgivaren få en enkel licens och en rätt att förhandla om att överta en anställds uppfinning. I högskolevärlden står som framkommit forskaren fri i sitt val av forskningsämne, och högskolans verksamhetsområde är att bedriva forskning och ut- bildning. Tas lärarundantaget bort utan några ändringar i övrigt, skulle det i praktiken innebära att högskolan möjligen fick ett före- träde framför andra att förhandla med forskaren om att få överta en anmäld uppfinning. Det skulle alltså inte finnas någon given rätt för högskolan till forskarnas prestationer i form av patenterbara uppfinningar, och det eftersträvade resultatet i form av en likartad ställning för högskoleforskare och näringslivets respektive övrig offentlig verksamhets forskare skulle inte uppnås. Utredningen anser det därför vara en mer ändamålsenlig lösning att ge högskolan en exklusiv rätt att ta över vissa forskningsresultat genom en särskild lag. Högskolan bör dock i ett sådant fall också ha en skyl- dighet att på bästa sätt förvalta och förädla de forskningsresultat man gör anspråk på. Det förutsätter att högskolans insatser för den forskning som tas över är minst av ett sådant slag att de kan mäta sig med vad forskarna kan åstadkomma på egen hand eller i sam- verkan med kommersiella eller andra aktörer. Skall en sådan exklu- siv övertaganderätt kunna tjäna som incitament till ett ökat nyttig- görande för både forskare och högskola, förutsätter det även en ekonomisk kompensation till forskaren för själva övertagandet och en garanterad del i de eventuella intäkter som kan flyta in till hög- Det förutsätter vidare att det vid högskolorna skapas en organisation för snabb utvärdering av den kommersiella potentialen hos de uppfinningar som kan komma i fråga, inklusive stödstruktu- rer som möjliggör en professionell och konkurrenskraftig kom- mersialisering. Den andra möjligheten som bör prövas enligt utredningens direktiv går ut på ett anmälningssystem för patenterbara uppfin- ningar. Utredningen har för anmälningsalternativet valt att stanna vid att enbart utveckla ett system för ökad transparens och infor- mationsspridning om forskning vid högskolan. En sådan lösning har i EU-sammanhang framhållits som den minsta förändring som bör införas i de länder som fortfarande har ett s.k. professors- privilegium. För att ett sådant anmälningssystem också skall kunna leda till ett ökat nyttiggörande, och inte bara bli en administrativ belastning, måste det utöver den rättsliga regleringen skapas en modell för ett sökbart system för lagring och hantering av upp- gifter om högskoleanställdas uppfinningar. Ett system som skall vara tillgängligt för såväl professionella aktörer och kolleger i andra forskningsmiljöer som för en intresserad allmänhet. Varje lösning mellan dessa två alternativ, som exempelvis att ge högskolan ett förhandlingsföreträde, förefaller att skapa en situa- tion som blir alltför resurskrävande i den dagliga hanteringen utan att ge motsvarande mervärden i form av möjligheter till kommer- sialisering, spridning av information om eller annat nyttiggörande av forskningsresultat. Också med ett förhandlingsföreträde måste det finnas en fullt utbyggd beredskap för att på bästa sätt ta hand om de uppfinningar högskolan är intresserad av, som forskaren alltid kommer att ha rätt att slutligen välja en annan intressantare part för kommersialisering av sin uppfinning. Risken finns att högskolorna bara får möjlighet att tillägna sig sådana uppfinningar som inga kommersiella aktörer vill ha. Frågan är om sådana uppfinningar annat än i sällsynta undantagsfall kan vara intressanta att vidareutveckla i statlig regi. Utformas övertagandealternativet så att det liksom uppfinnar- lagen i huvudsak skall vika för avtal, står det alltid högskolan fritt att avtala om andra förutsättningar för samverkan med de anställda forskarna än vad som föreskrivs i lagen. Avtalsfrihet gäller givetvis också för anmälningsalternativet, som bara innebär att det skapas större transparens genom en anmälningsskyldighet. Andra överens- kommelser kan träffas inom de yttersta ramar för nyttiggörande som anges i högskolelagen. Om så önskas, går det därför också att finna egna avtalade lösningar för mellanliggande former för över- låtelse, näringslivssamverkan och kommersialisering. Ett flertal upphovsrättsliga frågor har aktualiserats under utred- ningsarbetet. De gäller bland annat hur synen på högskolelärares upphovsrätt kan komma att påverkas genom en ändring av uppfin- narlagens lärarundantag. Främst och direkt i fokus hamnar dator- programmens ställning, eftersom ett datorprogram både kan omfattas av upphovsrätt och ingå i en patenterbar datorrelaterad uppfinning.