sou · GTB351 · 2006-01-01 00:00:00 — If we use only one of the oars, we will go round in circles and make no progress. Some debaters seem to think that sustainable development and consumption entails a general risk of reduced growth and material prosperity. In this final report, I show quite clearly that the very opposite is true. Systematic investment in sustainable consumption is also, indirectly, a strategy for technological development, new business concepts and new companies, and healthy growth in both the economy and the labour market. I have chosen to examine how consumption could become more sustainable in the areas of transport, foodstuffs and housing. Swedish households spend a total of around 90 per cent of their disposable income after tax in these three sectors of daily life. This also demonstrates the material and social qualities of welfare. same time, these sectors are responsible for an estimated half of all negative impact, on climate, health, and thus also on both public and private finances. Measures along two main paths 1.We become greener consumers, i.e. we choose food, new cars, holiday , etc. in ways that are based on solidarity and that are as resource-efficient and environmentally friendly as possible. We should make our choices with the help of consu- mer information and preferably also direct labelling of pro- ducts. Examples of such choices: Swedish-grown potatoes, KRAV-certified milk, fair trade-labelled bananas, a new car that consumes 0.3 litres less fuel for every 10 kilometres driven than the old one, and homes without heating systems. Along this path, I propose a series of measures to influence produ- cers to provide the market with this type of product in the short and long term, measures that will stimulate the industry to expose, provide information about and advertise these products more effectively than at present, measures that will provide us as consu- mers with a better basis for making sound decisions on our purcha- sing and consumption behaviour. 2.We gradually reduce the proportion of goods in our household budget in favour of consumption of services that limit the use of resources – cultural experiences (music, theatre, books, cinema), education, or health care for prevention or rehabilita- tion, etc. This is essential if we want to avoid the rebound effect, which I will explain briefly in the following example. People who change to a car that consumes 0.3 litres less fuel for every 10 kilometres they drive not only reduce their impact on the environment by producing fewer climate-affecting emissions such as carbon dioxide; they also save several thousand kronor a year in reduced fuel costs. The question is, what will happen to this new scope for consumption? If the money is invested in another family car, the whole thing will probably result in a zero-sum game from a resource and environmental point of view, or perhaps even in increased impact on natural ecosystems. If the money is invested in the consumption of immaterial services of the kind mentioned above, there could be a net gain for the environment and for our health. Principal paths 1 and 2 must therefore be combined to create genuinely sustainable development. This in turn requires significant political will. The technological developments that have taken place over recent decades have led to productivity growth which has reduced the relative price of goods such as shoes, clothes and food, unlike major areas of the immaterial services sector, such as health care. If the Government and Parliament seriously want to attract a growing share of consumption to immaterial, more resource and environmentally-friendly services, then the cost of such services must be reduced in relation to material consumption. One method of achieving this is to lower VAT on services and hope this will have an effect on consumer prices. This route is being tested in certain cultural services but cannot be implemented fully because of the rules in the EUs 6th VAT Directive (77/388/EC). Another way is to reduce employers contributions in service sectors where it is desirable to lower general price levels and encourage incre- ased consumption. I submit such a proposal in Chapter 6 of this report. A selection of my general proposals Public procurement in the best quartile (2.1) Central government, municipalities and county councils must carry out their award procedures in the best quartile of the product assortment, taking balanced sustainability perspectives into account. Within the framework of the best quartile strategy, the will be given increa- sed resources to act as a national body for knowledge management, analysis and the training of public procurement officers. Consumer science in schools (2.5) Domestic and consumer science should be a core subject at upper secondary school. Sustainable development will be taught primarily in domestic and consumer science courses at compulsory school. This will require greater clarity in the curriculum, a review of sylla- buses, a doubling of teaching hours and extra financial resources to teacher training, premises and technical equipment. The role of the in stimulating sustainable development (2.9) will complement its broad general information on market supply with a sharper green profile which identifies the most desirable consumer from a sustainability point of view. On websites, in and in other informa- tion and advice arenas, the Agency should actively help consumers to choose the goods and services that are currently the most reso- urce efficient and environmentally sound on the market. Eat, live and more sustainably – a selection of proposals Eat sustainably – six main strategies (Chapter 3) Strengthen the market for staple foods produced in . Invest in extensive Swedish meat production. Increase the proportion of organic foodstuffs. Increase the proportion of fair trade products. Strengthen retailer responsibility through green driving licen- ces for shop employees. Switch to Smart food. Within the framework of the six main strategies, I am proposing more than twenty measures. A selection of the most important: The removal of unnecessary cost increases for produc- tion of staple foods; a law on general origin labelling; a target of 25 per cent organic food in the public sector; the halving of VAT on fair trade products; green driving licences for shop employees; Smart food in schools etc; financial support to a major investment in Swedish cattle . Live sustainably – five main strategies (Chapter 4) Renew policy for sustainable housing. Reward energy efficiency and renewable energy. Speed up the expansion of sustainable municipal biomass hea- ting. Develop sustainable design of everyday products. Encourage the use of the model for phasing out hazardous chemicals in households. Within the framework of the five main strategies, I am proposing some ten measures. A selection of the most important: benchmarking systems for energy efficiency in apartment ; the possibi- lity to measure hot water consumption in apartments; totally flex- ible electricity charges; RMI (repairs, maintenance and improvement) tax allowances for converting homes to electric hea- ting; a new and stronger role for energy advisers; sustainable design of everyday products; a new model for phasing out hazardous chemicals. sustainably – six main strategies (Chapter 5) Encourage sustainable car purchase by means of bonuses and taxes. Reward environmentally-friendly, work-related with bonuses and revised regulations. Strengthen public transpor. Facilitate the expansion of car pools. Introduce permit application procedures for new external shopping centres. Invest in pilot projects for monorail taxis. Within the framework of the six main strategies, I am proposing some twenty measures. A selection of the most important: Premiums for people who buy lighter cars, premiums for early scrapping of older vehicles, more favourable financial opportunities for companies to offer their employees work-related or bicycles of their own; better conditions for car pools; legal review of permits for external shopping centres. 1Uppdraget: Hur kan hushållens konsumtion bli smartare för plånboken, hälsan, miljön och den globala solidariteten? överlämnade jag till regeringen mitt delbetän- kande Hållbara laster. Konsumtion för en ljusare framtid (SOU 2004:119). Där presenteras grunderna för utredningsuppdraget, kriterier, sakfakta, statistik och en rad preliminära förslag på de tre sakområdena bilen, biffen, bostaden. Jag tänker givetvis inte upprepa alla dessa texter här i slutbetänkandet, som ju har fokus på mina slutgiltiga åtgärdsförslag. Däremot kommer jag ofta att hänvisa till avsnitt i Hållbara laster (HL) för att stimulera läsaren att gå dit och ta del av analyser och mer utförliga resonemang. HL kan antingen beställas från kundtjänst, eller laddas hem i pdf-fil från . Min och utredningens egen hemsida, , produ- cerad av informatörsstuderande på Södra Vätterbygdens folkhög- skola i , har visat prov på en del av den diskussion som utredningen gett upphov till. 1.2Hållbar utveckling – vad är det? Trots en del positiva globala trender (HL s. 27–30) finns det anled- ning att känna viss oro för världens och mänsklighetens framtid: Tar oljan snart slut? Kommer det att finnas mat till alla människor? Kan vi hejda hiv/aids, malaria – och välfär- dens hjärt- och kärlsjukdomar, diabetes och fetma? Hur påverkas världsekonomin och freden av den pågående klimatförändringen? När skall fattigdomen äntligen utrotas? Dagens samlade produktion och konsumtion beräknas överstiga jordens långsiktiga ekologiska bärkraft med . De rikaste förbrukar . Uppdraget: hur kan hushållens konsumtion bli smartare för plånboken skulle det krävas tre, fyra planeter till för att ge hela världen en genomsnittlig materiell standard på europeisk eller amerikansk nivå. Den nuvarande utvecklingen är alltså bitvis helt orimlig. Den måste förändras och göras hållbar, globalt, nationellt och lokalt. FN:s så kallade sammanfattar det så här: Hållbar utveckling är en utveckling som tillfredsställer dagens behov utan att äventyra kommande generationers möjligheter att tillfredsställa sina behov. 1.3Hållbar konsumtion – även en strategi för sund tillväxt Det är lätt att leverera högtidstal om en mera hållbar utveckling på planeten . Men till syvende och sist landar frågan mycket konkret i , i regeringens och beslut. I våra företag och kommuner, i universitet och skolor. Hemma i köket, i vårt eget hushåll. Hos var och en av oss, i våra personliga värderingar, attityder och viljan till vardagsnära förändringar. är ett kvarter i den globala byn (HL s. 25 ff). Det vi gör eller inte gör adderas till andra länders förhållningssätt och bidrar till att avgöra världens framtid. Som nation har vi på i lovat att arbeta för en omställning till en mera hållbar produktion och konsumtion. Det är också själva ursprunget till den här utred- ningen. Genom enkla smarta knep i vårt dagliga leverne kan vi bidra till att minska orättvisor och miljöförstörelse och stärka både den egna hälsan och hushållsekonomin. Men det förutsätter att producenterna och handeln vad gäller bilar, mat och andra varor och tjänster tar sitt stora ansvar och förser oss med ett hållbart utbud på marknaden. Genom best perfomance targets och andra strategier bör samhället mana fram en snabbare miljödriven teknik- utveckling. Med andra ord: Politiker och medborgare måste ro framtidsbå- ten med två åror: –Teknikens åra, som ger oss resurseffektivitet. –Etikens åra, som handlar om förändrat vardagsbeteende. Uppdraget: hur kan hushållens konsumtion bli smartare för plånboken Om vi använder bara en av dem snurrar vi runt på samma fläck och kommer inte framåt. Somliga debattörer tycks mena att hållbar utveck- ling/konsumtion innebär en generell risk för minskad tillväxt och materiell välfärd. Jag visar i detta slutbetänkande tydligt att det är precis tvärtom: En systematisk satsning på hållbar konsumtion är indirekt en strategi för teknikutveckling, nya affärsidéer och företag och en sund tillväxt av både ekonomin och jobben. Observera alltså att vi kan behålla tillväxtekonomin även framöver. Skillnaden är att innehållet i växten är ett delvis annat, och att de företag som har störst framgång sannolikt är små och medelstora och arbetar på en växande immateriell marknad av tjänster för t.ex. bättre förebyggande hälsovård, natur- och kulturupplevelser, utbild- ning, solidaritet och bistånd, hemtjänster och sektorer vi ännu inte tydligt kan se men som förmerar välfärdens inre kvaliteter. Detta innebär inte att vissa områden för mera traditionell tillväxt – t.ex. av byggelement, järn och stål – inte har en plats i sam- hällsekonomin; de representerar givetvis behov som även kommer att behöva tillfredsställas. Deras produktionsmetoder kan och måste emellertid ständigt bli mera hållbara ur ett materiellt resursperspektiv. I HL s. 39–40 definierar jag begreppet hållbar konsumtion i föl- jande sju punkter: Alla varor och tjänster skall produceras, distribueras, konsumeras och återvinnas på ett så energi- och/eller materialeffektivt sätt som möjligt. 2.Vård av ekosystemens produktionsförmåga (jordar, vatten, skogar, luft etc.). 3.Minimering av och frihet från miljö- och hälsofarliga kemikalier. 4.Återvinning och slutna kretslopp för en effektiv hushållning med både ändliga och förnyelsebara resurser. 5.Internationell solidaritet: mänskliga fri- och rättigheter, inklu- sive rätten till hälsa, försörjningsmöjligheter och arbete. 6.Konsumentens rätt till öppen, saklig och kvalitetssäkrad infor- mation om i vilken utsträckning produktionen av varor och tjänster uppfyller punkterna 1–5. 7.Konsumentens rätt till prisvärda varor och tjänster som uppfyl- ler punkterna 1–5. Uppdraget: hur kan hushållens konsumtion bli smartare för plånboken 1.4Hållbar konsumtion – ekologiska, sociala och ekonomiska dimensioner Begreppet hållbar utveckling rymmer tre olika, ofta komplext sammanflätade dimensioner. Sambandet mellan dem beskrivs i betänkandet Att lära för håll- bar utveckling (SOU 2004:104) på följande sätt: Eftersom människorna är beroende av naturen och dess kretslopp både för deras livsuppehållande förmåga och som resursbas, är det nödvän- digt att se till att ekosystemens funktioner inte utarmas. Annars kan hälsa och ekonomisk utveckling inte upprätthållas för dagens genera- tion och för kommande generationer. Den ekologiska dimensionen kan därmed sägas utgöra en yttre gräns. Många betraktar den sociala dimensionen som målet för hållbar utveckling – alla människor ska kunna få sina grundläggande behov tillgodosedda utan att ekosystemens yttre gränser överskrids. Det handlar då om varje människas rätt till ett värdigt liv. Den ekonomiska dimensionen kan i dessa termer ses som ett medel för att målet ska uppnås inom ramen för en miljömässigt och socialt hållbar utveckling. Sammanfattningsvis kan sägas att även om de tre dimensionerna av hållbar utveckling är principiellt lika viktiga, så kan fokus och ingång till det sammansatta begreppet, liksom balansen mellan dimensionerna, variera beroende på sammanhang. Oavsett om ingången är jämställdhet, hållbara produktions- och konsumtions- mönster eller annat som ryms i någon av de tre dimensionerna så inne- bär perspektivet hållbar utveckling att dimensionerna ska förstås och hanteras i ett integrerat sammanhang. Sambandet mellan de tre dimensionerna gäller även arbetet för en mera hållbar konsumtion i hushållen. I FÖRDJUPNINGSTEX- TER, s. 143, analyserar jag detta och vilka konflikter och synergier mellan ekologiska, sociala och ekonomiska aspekter som kan upp- stå i det praktiska arbetet. Hållbar konsumtion i ett barn-, invand- rar- och genusperspektiv belyses i FÖRDJUPNINGSTEXTER, s. 146 ff. 1.5Utredningens tre sakområden: Bilen, biffen, bostaden Jag har valt att utreda hur konsumtionen kan blir mera hållbar vad gäller resor, livsmedel och boende. De här tre områdena handlar verkligen om allas vår vardag: Här spenderar svenska hushåll totalt av sina disponibla Uppdraget: hur kan hushållens konsumtion bli smartare för plånboken inkomster efter skatt. Här kommer också välfärdens materiella och sociala kvaliteter till uttryck. svarar dessa sektorer för uppskattningsvis hälften av all negativ belastning på miljö, hälsa och därmed också på både privat- och samhällsekonomin. I HL kapitlen 3–7 analyserade jag basfakta för vart och ett av de tre sakområdena. Jag beskrev de problem och utmaningar som finns samt vilka eventuella mål staten satt upp och hur de kan nås. Jag lade också fram ett preliminärt politiskt reformpro- gram som granskats av ett 60-tal remissinstanser. Mina slutliga åtgärdsförslag finns här i kapitlen Äta hållbart (3), Bo hållbart (4) samt Resa hållbart (5). 1.6Åtgärder längs tre huvudspår Jag återkommer alltså till de konkreta idéerna om hur vi kan göra hushållens resande, ätande och boende mera hållbart. Här vill jag kort sammanfatta mina tre huvudspår i det tänkandet, strategier som jag menar kompletterar varandra. Vi konsumerar grönare, dvs. väljer mat, ny bil och semesterresa så resurseffektivt, miljövänligt och solidariskt vi förmår, med hjälp av konsumentinformation och i bästa fall även direkt märkning av produkterna. Om miljömärkning, se FÖRDJUPNINGSTEXTER, s. 154. Exempel: Svenskproducerad potatis, KRAV-märkt mjölk, rätt- visemärkta bananer, en ny bil som drar mindre bränsle än den gamla, hus utan värmesystem. På detta spår presenterar jag en rad förslag till åtgärder för att dels påverka producenterna att förse markna- den med denna typ av produkter, dels stimulera handeln till att bättre än exponera, informera om och kampanja dem, dels ge oss konsumenter bättre underlag för att fatta bra beslut om köp och konsumtionsbeteenden. Uppdraget: hur kan hushållens konsumtion bli smartare för plånboken Vi minskar steg för steg andelen varor i vår hushållsbudget till för- mån för konsumtion av resurssnåla tjänster – kulturupplevelser (konserter, teater, böcker, bio), utbildning, förebyggande eller rehabiliterande hälsovård. Detta är nödvändigt om vi vill undvika den s.k. rebound-effekten (återtagningseffekten). Med följande exempel vill jag kort förklara vad den innebär: Den som byter till en bil som drar t.ex. mindre bränsle minskar ju inte bara sin belastning på miljön (lägre utsläpp av bl.a. klimatpåverkande koldioxid. Han/hon tjänar också på mindre bränslekostnader. Frågan är vad som händer med detta nya konsumtionsutrymme. Om pengarna investeras i ytterligare en bil i hushållet resulterar det hela, från resurs- och miljösynpunkt, troligen i ett nollsummespel, eller kan- ske till och med en ökad belastning på naturens ekosystem. Om de i stället satsas i immateriell tjänstekonsumtion av den typ som nämndes ovan kan det bli en nettovinst för miljön och hälsan. Huvudspåren 1 och 2 måste alltså kombineras för att skapa en verkligt hållbar utveckling. Detta kräver i sin tur betydande politisk vilja. Genom de senaste decenniernas teknikutveckling har nämligen produktivitetsutveck- lingen på varuområdet sänkt relativpriset på t.ex. skor, kläder och mat jämfört med stora delar av den immateriella tjänstesektorn, t.ex. vården. Om regering och riksdag på allvar vill locka över en växande andel av konsumtionen till immateriella, resurs- och miljövänligare tjänster måste priset på dessa minska i förhållande till den materi- ella konsumtionen. En metod att åstadkomma detta är att sänka momsen på tjäns- ter och hoppas att det skall slå igenom på priset för konsument. Denna väg prövas på vissa kulturtjänster men kan inte fullt ut genomföras på grund av reglerna i EU:s momsdirektiv (77/388/EEG). En annan, enligt regeringens skatteexperter, fullt möjlig väg är att minska arbetsgivareavgifterna på tjänstesektorer där man önskar sänka den allmänna prisnivån och locka till ökad kon- sumtion. Jag ägnar kapitel 6 åt detta perspektiv och lägger där också ett kon- kret förslag. Uppdraget: hur kan hushållens konsumtion bli smartare för plånboken Vi minskar vår totala konsumtion genom att ta ut delar av den pri- vata välfärdsökningen i mera fri tid, till motsvarande lägre lön och därigenom något dumpad köpkraft. Det kommer att minska det materiella resursuttaget och belastningen på miljön. som individen får större möjligheter att idka gemenskap, fördjupa sin livskänsla och minska orsakerna till stress och ohälsa. Det bidrar dock sannolikt även till att reducera de samlade intäkter som skall finansiera den offentliga sektorn. kan man förutse att behoven av offentliga tjänster kan minska i vissa sektorer, t.ex. i vården. Om ledighet värderas högre än ökad köp- kraft bör man enligt min mening anse att välfärden växer, även om BNP minskar. Den tredje nivån är alltså ett skifte från konsumtion till ledighet. De här frågorna har diskuterats länge i men från delvis andra utgångspunkter. Jag kommer i detta slutbetänkande inte att lägga några konkreta förslag för detta huvudspår. Dock anser jag att det bör analyseras i vilken mån man kan skapa ett frivilligt system av detta slag, med bäring på en både materiellt och socialt mera hållbar samhällsutveckling. Se HL kapitel 9, Tillväxt, hållbar välfärd, livstillfredsställelse. Mina förslag i korthet Tydligare roll för . Offentlig upphandling i bästa kvartilen. Förstärkning av hem- och konsumentkunskapen som skol- ämne. Högskoleutbildning i hållbar design. Översyn av marknadsföringslagen. Indikatorer för hållbar konsumtion. 2.1Allmän inledning: Påverkan på tre arenor I mina tre sakområdeskapitel, Äta hållbart (3), Bo hållbart (4) och Resa hållbart (5) presenterar jag ett antal huvudstrategier för att driva på utvecklingen mot en mera hållbar konsumtion. Strategierna är rankade efter angelägenhetsgrad och försedda med en lång rad förslag om hur de kan genomföras. Det krävs verktyg av de mest skilda typer, allt ifrån information och kam- panjer till skatter, subventioner, etisk märkning, offentlig upphand- ling, konsumentkunskap i skolan och lagstiftning. För mina synpunkter om miljömärkning, se FÖRDJUPNINGSTEXTER, s. 154. Min utgångspunkt har hela iden varit att så långt möjligt försöka hitta positiva styrsignaler som uppmuntrar och ger ekonomisk bonus för ett gott och önskat beteende. Jag tror mer på sådana lockmedel än på bestraffning. Dock behövs givetvis i vissa lägen en viss stränghet, med t.ex. skattepåslag som avhåller oss från att konsumera sådant som vi bevisligen vet skadar hälsa och miljö och därför också innebär ökade kostnader för samhället. Och som indirekt påverkar och sporrar producenten till att framställa mer hållbara varor. I förra kapitlet (1) om Uppdraget antydde jag att utvecklingen mot en hållbar konsumtion förutsätter en samlad strategi, med åtgärder på tre arenor: Handelns och butikernas arena. Den enskilda konsumentens och hushållens arena. Det är nästintill meningslöst att bedriva konsumentpolitik som inte utgår från det faktiska sortiment av t.ex. kläder, kött, bilar och rad- hus som producenterna och handeln i köpögonblicket erbjuder oss. Vi må vara aldrig så välinformerade och medvetna kunder – om de goda produkterna inte finns i hyllorna, eller är för dyra för vår plånbok, kommer den hållbara konsumtionen inte till stånd. Därför måste producenterna lockas och/eller drivas att göra sina varor resurseffektiva och anpassade till de sociala och miljömässiga krav vi ställer. Därför måste också handeln lockas/styras att infor- mera, exponera och kampanja dessa varor på ett mer offensivt sätt så att de synliggörs och blir prisvärda och därmed tillgängliga för den stora gruppen av konsumenter. Enligt gängse marknadsteori skall konsumenterna kunna driva fram denna utveckling, genom aktiv efterfrågan och medvetna val i butiken. Förvisso finns det en sådan potentiell konsumentmakt.