sou · GTB340d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Resultaten från djupintervjuerna ger en mycket likartad bild av sverigefinnarnas önskemål som enkätundersökningen. Djupinter- vjuerna har även gett möjlighet att ställa följdfrågor. Resultaten visar att det finns ett utbrett intresse av att bevara och utveckla det finska språket och att kommunicera med myndigheter på det egna språket. Bland de intervjuade används finska språket främst i den privata sfären, vilket enligt Lainio och är ett typiskt språkan- vändningsmönster för språk som är inne i en språkbytesprocess. Deras slutsats blir följande: om språket skall kunna överföras till nästa generation, behöver språket ges en tryggad position som ett offentligt brukat språk. Informanternas tydligaste önskemål för användning av finska i offentliga sammanhang återfinns inom äldreomsorg och i myndig- hetskontakter med t.ex. eller . Dessutom finns önskemål om att undervisning på och i finska skall finnas tillgänglig inom förskola, skola och gymnasieutbildning. Informanternas önskemål att kunna använda finska i offentliga sammanhang grundar sig för det första på språkliga skäl, dvs. att finska skall kunna leva vidare som språk i landet och att undervis- ning på och i finska skall erbjudas därför att finskan getts särskild ställning som minoritetsspråk i landet. Önskemålen grundar sig för det andra på reella behov att kunna använda modersmålet, särskilt i situationer där den enskilde befinner sig i en utsatt situation, såsom vid läkarbesök, och kunskaperna i svenska kan vara begränsade. Resultaten visar även att informanterna upplever finskan som ett känslospråk, dvs. språket har emotionell betydelse för individen Synpunkter från sverigefinnar rörande ett utvidgat förvaltningsområde och utgör en av grunderna för en finskbaserad identitet. Lainios och slutsats är att det finns en genuin och en relativt utbredd vilja att stödja utvecklingen av privata och offentliga språkdomäner för finska språket. Finska språket i är, enligt Lainio och , inne i en språkbytesprocess: I språkbytesstudier korrelerar ofta försvagad språklig kompetens (minskad språklig komplexitet, minskat ordförråd osv.) i ett minori- tetsspråk med tilltagande språkbyte, med domänförluster av språket, med minskad skriftspråklig användning och en avsnävande stilistisk förmåga (som kan resultera i s.k. monostylism, dvs. att man inte längre förmår variera sig språkligt efter person och situation). Denna typ av utveckling förebådas dessutom av våra resultat. Men vi har tolkat våra resultat också omvänt, att en försämrad språklig kompetens leder till mindre behov och förmåga att bibehålla och utveckla språklig mångsi- dighet och skicklighet. Det leder bl.a. till en tröghet i mediekonsum- tion i minoritetsspråket, som ytterligare försvagar språ- ket och reducerar dess domäner. leder det till att man tappar både receptiv (läsning) och produktiv förmåga (skrivande) i skrift- språket. Som ett ytterligare resultat av denna process, som vi ser tecken på bland informanterna i den yngre generationen, leder det till försämrad språklig medvetenhet och därmed till sämre språkligt själv- förtroende. I det skedet är språkbytet fullbordat, i och med att man inte har förmågan att använda språket med sina egna barn. I en sådan språkbytessituation blir skolans betydelse central för språkets fortlevnad: Skolfrågorna är centrala för finskans framtid i . Vi har kunnat konstatera att valet av finska för barnen i förskola och skola, inte har fungerat friktionsfritt under en särskilt i den svenska sko- lan. Både informationsmissar och praktiska skäl, liksom i en del fall svenska släktingars motstånd, har lett till att svenskan tagit över redan i förskoleåldern. Men även de som i olika situationer lyckats erhålla undervisning på eller i finska, har av olika skäl kunnat se hur isen smält under fötterna. Undervisningen har vartefter, både för samma barn, och för olika barn i samma familj, kunnat reduceras drastiskt från en termin till en annan. Utvecklingsgången, som också tydligt uppfattats av informanterna, har varit att utrymmet och viljan att erbjuda och ge undervisning i finska minskat , samt att skolans mot- stånd och den kommunala organisationen av undervisningen nästan helt eliminerat finskan från den kommunala skolan. En förälder har träffande kallat detta för att det har varit som att simma i tjära. En pa- radox i denna utveckling är, att trots att föräldrarna ganska entydigt ansträngt sig för att få en service på detta område, har de blivit i stort sett helt hänvisade till friskolorna, om de vill erbjuda en tvåspråkig skolgrund för deras barn. Dessa åtta skolor räcker dock helt Synpunkter från sverigefinnar rörande ett utvidgat förvaltningsområde uppenbart inte till för att kunna garantera finskans fortlevnad , på nationell nivå. Skolfrågorna är centrala av många skäl, men ur språkets synvinkel är det elementärt att skolan ger en bred grund i ett mer omfattande språkbruk, som närmast syftar till att förbereda kunskapsinhämtande på språket och till att skapa grunden för ett språkbruk i offentliga miljöer. Själva skriftspråkets befästande på modersmålet är också en helt central aspekt av skolans uppgifter. Detta möjliggör läsning, avan- cerad mediekonsumtion m.m. på modersmålet. Vi kan konstatera, att med den utveckling som individerna i denna studie presenterar, och med kunskap från tidigare studier, att skolan har misslyckats med sin uppgift för finskan, ur ett språkbevarandeperspektiv. Det är under rå- dande omständigheter för finskans del i den svenska skolan inte troligt att finskan kommer att vara ett språk som brukas i offentliga domäner, eller som fungerar kulturbärande, eller som ens förs vidare inom hemmet, . Med kontinuerligt försvagad språklig kompetens, och sviktande språkligt självförtroende, kommer unga fa- miljer inte kunna bevara finskan in . Då hjälper det föga att man trots det kanske kan kommunicera utan problem över genera- tionsgränserna, men på svenska. Lainio och drar även slutsatsen att följande åtgärder kommer att behövas för finska språkets del: Som vi tolkar dessa resultat, pekar de mot presentationen av två nöd- vändiga krav, eller åtgärdspaket. Dels kommer en ansenlig del av den sverigefinska åldrande befolkningen akut och , att vara helt beroende av språkhjälp, antingen i form av tolkning eller finskkunnig personal. Vidden av detta problem kan ses om man gör ett tankeexpe- riment. Det finns kanske några hundra finskspråkiga platser totalt i inom olika former av sjukvård och äldreomsorg för äldre. Be- hovet kan räknas i tiotusental , men kanske i femsiffriga tal. Dessa behöver direkt påkallad språkservice, som till stor del antagligen handlar om att organisera och fortbilda språkkun- niga personer till rätt befattningar. Denna aspekt på språkservice, dvs. inom sjukvård och omsorg, finns medtagen som en mer krävande möjlighet för ett ratificerande land att ta hänsyn till, i minoritets- språkskonventionen. Dels behöver det offentliga språkbruket – för att finskan ska kunna förbli kulturbärande in – utökas och normaliseras. Det skulle också innebära en avsevärd statushöjning för finskan, vilket i sin tur skulle ge effekter på viljan att välja finska som ett undervisnings- språk i förskola och skola. En central aspekt av uppbyggnaden av en meritfylld finska, och för att den ska kunna fungera i offentlig miljö, är att man reformerar och garanterar undervisning på finska, på alla de nivåer som nämnts av informanterna, förskola, skola, gymnasium och högskola. En kontinuerlig och gedigen språklig utbildning ger Synpunkter från sverigefinnar rörande ett utvidgat förvaltningsområde också förutsättningar för en vitalisering av det kulturella livet och även av bl.a. egenspråkig mediekonsumtion. 9.7Seminarium för sverigefinska ungdomar anordnade utredningen ett heldagsseminarium i för sverigefinska ungdomar tillsammans med Sverige- finska ungdomsförbundet. Sverigefinska ungdomar är ofta under- representerade i många sverigefinska sammanhang. För att tydli- gare fånga upp synpunkter fanns det därför anledning att anordna ett helt eget möte för ungdomarna. gick ut med en inbjudan till sina medlemmar och ett 20-tal ungdomar i ål- dern 18–deltog i seminariet. Seminariet inleddes med ett föredrag rörande tvåspråkighet av språkforskaren vid samt en presentation om utredningens arbete. Därefter hölls tre olika gruppövningar för att närmare diskutera följande teman ur ett mi- noritetsperspektiv: utbildning, media samt kulturfrågor. Samtliga grupper skulle även diskutera minoriteternas möjligheter att på- verka i frågor som berör dem. En rad intressanta frågeställningar och synpunkter kom fram vid genomgången av gruppernas arbete. Frågeställningarna har ett bredare och ett mer allmänt minoritets- politiskt perspektiv än frågan om ett förvaltningsområde för finska språket. De sverigefinska ungdomarna som var födda i eller som hade bott i länge upplevde personligen inget behov av att kunna använda finska i fler offentliga sammanhang. Däremot ansåg ungdomarna att många äldre sverigefinnar och människor som ny- ligen flyttat till från har ett sådant behov. Delta- garna upplevde inte att de hade behov av att använda finska i kon- takter med myndigheter. Däremot ansåg man det viktigt att kunna använda finska i olika sammanhang i det privata livet. på- pekades att man kanske skulle ha andra behov när man blev äldre. Ungdomarna ansåg att det är viktigt att kunna påverka i skolfrå- gor eftersom skolan är så viktig för individens språkutveckling. Om man inte lär sig finska som barn, så är det inte så troligt att man Synpunkter från sverigefinnar rörande ett utvidgat förvaltningsområde börjar lära sig när man blir äldre. Det ansågs även viktigt att kunna påverka dessa frågeställningar inom politiken, inom sverigefinska organisationer och inom kyrkan. Tvåspråkighet uppfattades som något positivt och värdefullt av deltagarna. är det viktigt att öka medvetenheten om och uppskattningen av tvåspråkighet inom den sverigefinska minorite- ten. Deltagarna ansåg att det är viktigt att satsa resurser på finsksprå- kig barn- och ungdomsverksamhet. Det är också viktigt att skapa lokala nätverk bland sverigefinnarna. En del av dem som ingick i gruppen hade själva gått i finskspråkig grundskola i . Ungdomarna ansåg att det behövs finsksprå- kiga förskolor och grundskolor i . Individens språk formas och utvecklas under förskole- och skolåldern och därför behövs det utbildning på modersmålet. Deltagarna ansåg att man borde åter- införa finska kommunala klasser i . Man menade sam- tidigt att det var viktigt att lärarna var vaksamma på att det inte skapades vi och de-känslor mellan de finska och svenska klas- serna. Finskspråkig gymnasieutbildning sågs inte som lika viktig som finskspråkig grundskola. Det påpekades att det vore värdefullt om något ämne på gymnasiet hade finska som undervisningsspråk. Vi- dare sågs det som önskvärt att det fanns en finskspråkig friskola på gymnasienivå dit även andra än kommunens invånare fick söka sig. Rörande frågan behövs det lärarutbildning i för finsk- språkiga lärare eller kan man ta in lärare från framkom följande. Det bästa vore om lärarna utbildades i så att de lär sig förstå det svenska skolsystemet och de svenska läroplanerna. Det ansågs vara viktigt att lärare som utbildas i även läser finska som ämne under sin lärarutbildning. Vidare ansågs det som en självklarhet att det skall finnas institu- tioner för finska språket vid svenska universitet och högskolor och att det skall var möjligt att studera finska och forska om finska språket i . Detta ansågs viktigt som ett medel att höja finska språkets status i och för att finska skall vara ett levande språk i . Deltagarna ansåg inte att det behövs finskspråkiga program på högskolan, men däremot kurser i finska språket. Synpunkter från sverigefinnar rörande ett utvidgat förvaltningsområde Rörande modersmålsundervisning framkom även att det är vik- tigt att skapa en positiv inställning till modersmålsundervisning bland svenska lärare. Det upplevdes inte som något positivt att be- höva gå på modersmålsundervisning på lunchrasten eller efter sko- lans slut. Ungdomarna ansåg att det behövs finskspråkiga tidningar, tid- skrifter, radioprogram och TV-program som produceras i . Det räcker inte att man i kan se TV-program och höra ra- dioprogram från och att man kan beställa tidningar från . Sverigefinsk media upplevs som viktig därför att den fun- gerar som minoritetens diskussionsforum. I riksfinsk media be- handlas finska frågor. Frågor som berör och intresserar sverigefin- narna lyfts inte fram i tillräcklig omfattning i riksfinsk media. Gruppen diskuterade varför sverigefinsk media inte når ungdo- mar i någon större utsträckning. Deltagarna var bekymrade över att sverigefinsk media och då särskilt tidningarna glömt bort ungdo- mar och unga vuxna. Dessa grupper nås inte av tidningarna efter- som innehållet och inriktningen inte intresserar de yngre. Artik- larna riktar sig till äldre läsare och det finns t.ex. inga ungdomssi- dor i tidningarna. Sverigefinsk radio uppfattades som positivt efter- som den uppmärksammat ungdomarna i sitt programutbud. En del av radioprogrammen riktar sig tydligt till yngre lyssnare. Ungdomarna ansåg inte att det behövs finskspråkigt material, så- som t.ex. en sida på finska, i rikstäckande svenskspråkiga dagstid- ningar. Majoritetens media är knappast intresserade av finsksprå- kiga sidor, eftersom de endast skulle riktas sig till en mindre del av tidningarnas läsare. Istället såg man det som en bättre lösning att det finns en rikstäckande finskspråkig dagstidning som täcker mer än nuvarande tidningar. Ungdomarna efterlyste mer multimedia på finska. Distribution via internet sågs som ett bra sätt att nå sverigefinska ungdomar. En nättidning på finska med ett diskussionsforum skulle på ett bra sätt kunna nå sverigefinska ungdomar. I ett sådant forum skulle även tröskeln för att få i gång en debatt om sverigefinska frågor vara betydligt lägre än i tryckta tidningar Synpunkter från sverigefinnar rörande ett utvidgat förvaltningsområde Ungdomarna ansåg att det även behövs teater, musik och litteratur som produceras i . Det räcker inte att man bara för in den här typen av kultur från . Det behövs en inhemsk sverige- finsk kultur därför att ämnena som behandlas och infallsvinklarna är delvis olika för sverigefinnarna och i . Det påpeka- des även att ämnen som berör sverigefinnar också kan behandlas på svenska inom kulturen för då kan man även nå majoritetsbefolk- ningen. Gruppen diskuterade vem som bär ansvaret för att sverigefinsk kultur utvecklas. Deltagarna ansåg att sverigefinnarna själva bär ett ansvar för detta både som konsumenter och som producenter av kultur. Det ansågs viktigt att man satsar resurser på kvalitativ mi- noritetskultur för annars kan minoritetskulturen inte konkurrera med majoritetens kulturutbud. Man skulle hellre se på kvalitativ svensk teater eller film än se sverigefinsk teater eller film av låg kvalité. Ungdomarna ansåg att den svenska staten har ett ansvar för att stödja minoritetskulturen därför att minoriteterna har rätt till sin egen kultur. Som samhällsmedborgare har även minoriteterna be- talat för sin del av samhällets stöd genom skatter. Skattemedel bör därför användas till finansiering av högkvalitativ minoritetskultur. Deltagarna anförde vidare att den äldre sverigefinska generatio- nens dominans i sverigefinska kulturföreningars beslutande organ borde brytas. Sverigefinska ungdomars deltagande i olika sverige- finska sammanhang efterlyses ofta, men motsätter sig de äldre ungdomars initiativ att förändra formerna för den sverige- finska verksamheten. Bland önskemål om framtida kultursatsningar framkom bl.a. en egen sverigefinsk tv-serie som beskriver sverigefinnars liv i , en finskspråkig radiokanal för ungdomar som sänds analogt i hela landet samt satsningar på tvåspråkiga tidskrifter som riktar sig till yngre läsare. 9.8Unga sverigefinnars tankar om finsk identitet Forskaren har intervjuat ett antal unga och äldre sverigefinnar i om deras syn på finskhet och deras tan- kar om finsk identitet. Weckströms arbete är helt frikopplat från Synpunkter från sverigefinnar rörande ett utvidgat förvaltningsområde utredningen och hennes studie ingår i en kommande avhandling. Weckström redovisar en del av sina resultat rörande yngre sverige- identitet i en artikel som bifogas som bilaga till detta betän- kande, se bilaga 6. Många äldre sverigefinnar har i intervjuerna berättat om de svå- righeter de mötte som invandrare i och den negativa in- ställningen som många hade mot i . Weckströms resultat visar att de yngre sverigefinnarna inte upp- fattar sig som invandrare och att de upplever finskheten som något positivt i livet. Den finska identiteten bidrar med ett mervärde i deras liv. Familjens förhållningssätt och skolans betydelse betonas i en del av intervjuerna. I intervjuerna framkommer tydligt att många upplever språkets bevarande som en viktig fråga. Det beskrivs bl.a. att många enskilda tar aktiv ställning till språkets betydelse för den egna identiteten när de själva får barn och att vissa då väljer att ak- tivt värna språkets fortlevnad inom den egna kärnfamiljen. Även en del av dem som inte längre behärskar finska språket upplever att finskhet är en viktig del av deras identitet. Det förhållandet att en del av de intervjuade förlorat finska språket är ett exempel på den språkbytesprocess som även Lainio och lyfter fram i sina djupintervjuresultat. En utvidgning av förvaltningsområdet skulle innebära en status- höjande åtgärd för finska språket. Det finns intresse och behov hos enskilda sverigefinnar att utvidga nuvarande förvaltningsområde för finska språket till att omfatta även Stockholms- och . 9.9.1Utvidgning av förvaltningsområde som statushöjande åtgärd Det finns ett genuint intresse och en stark önskan bland många sverigefinnar att bevara finska språket i . Genom att erkänna finska språket som ett nationellt minoritetsspråk har uttalat och utlovat sitt stöd för att språket skall kunna fortleva i det svenska samhället. Medvetenheten om den nationella minoritets- Synpunkter från sverigefinnar rörande ett utvidgat förvaltningsområde politiken har ökat, även om kunskaperna alltjämt behöver förbätt- ras både hos majoriteten och minoriteterna. Genom ökad medve- tenhet inom minoriteterna skapas också bättre förutsättningar för aktivt arbete inom grupperna som främjar språkens och kulturernas fortlevnad . Mycket tyder på att den sverigefinska minoriteten är inne i en språkbytesprocess. Detta förhållande måste tas på allvar. Resultaten från enkätundersökningen och resultaten djupintervjuerna visar att finska språket huvudsakligen används av sverigefinnarna i privata situationer (i hemmet, ). Lainio och drar slut- satsen att finska språket i har börjat förlora domäner och att en språkbytesprocess pågår bland sverigefinnarna. De huvud- sakliga vägarna för att vända utvecklingen, förutom en aktiv revita- lisering av språket i inom familjen, är skolan och en funktionell ut- vidgning av språkdomäner (såsom den offentliga sfären). Om språ- ket utvidgas till den offentliga sfären ökar också språkets prestige och minoritetsgruppens vilja att lära sig språket. Aktiva åtgärder som främjar finska språkets fortlevnad måste, enligt min bedömning, sättas in omgående. Det krävs åtgärder som på olika sätt höjer statusen på språket i samhället. En sådan viktig åtgärd är utvidgningen av förvaltningsområdet så att fler sverige- berörs än bara de som bor i . Eu- roparådet konstaterade att av sverigefinnarna bor i detta område. Av den befolkningsstatistik utredningen fått fram framgår att snarare av sverigefinländarna bor i nuva- rande förvaltningsområde. En utvidgning av förvaltningsområdet skulle innebära att fler språkanvändare gavs vissa rättigheter och att det finska språket blev mer synligt i samhället inom ett större om- råde. 9.9.2Sverigefinnars behov och önskemål Utredningen har under arbetets gång haft möjlighet att träffa många sverigefinnar i den aktuella regionen. Mitt bestämda intryck från dessa möten med enskilda är att frågan om ett utvidgat för- valtningsområde engagerar många människor. Det råder en stor frustration bland många sverigefinnar över att er- kännande av de nationella minoriteterna och införandet av den svenska minoritetspolitiken lämnat så få avtryck i det svenska sam- hället. Varför har det inte hänt mer på ? Synpunkter från sverigefinnar rörande ett utvidgat förvaltningsområde inte statusen av nationell minoritet i vanliga sverigefinnars vardag? Betyder inte den nationella minoritetspolitiken något? Som påpe- kats har ju mycket lite hänt i kommuner som ligger utanför de nuvarande förvaltningsområdena, trots att regeringens avsikt var att minoritetspolitiken skulle få genomslag i hela landet. Frågan om ett utvidgat förvaltningsområde engagerar många därför att man som enskild ser detta som en lösning på de problem man möter i vardagen. Det bor ett mycket stort antal sverigefinnar i Stockholms- och , uppemot hälften av alla sverigefinnar i . Det totala antalet sverigefinländare i , , och uppgick till 211 658 personer . Det finns således en mycket stark sverige- finsk närvaro i regionen och en utvidgning av förvaltningsområdet skulle därmed påverka väldigt många enskilda individer som talar finska. Min bedömning är att det finns behov att utvidga förvaltnings- området för finska till detta område. Alla de träffar som utred- ningen har haft med yngre och äldre sverigefinnar tyder på det. Re- sultaten från den stora enkätundersökningen som gjorts och de djupintervjuer som genomförts tyder på samma sak. En stor majoritet () av dem som deltog i enkätunder- sökningen ansåg att det är viktigt med finskspråkig offentlig service på hemorten. Några egentliga skillnader mellan könen kunde inte påvisas. Skillnaderna mellan dem som är födda i och födda i var små, likaså skillnaderna mellan yngre och äldre. Offent- lig finskspråkig service upplevdes som särskilt viktig inom äldre- omsorgen () och hälso- och sjukvården (). Finskspråkig förskola () och skola () upplev- des också som viktiga. Majoriteten () ansåg det viktigt att kunna tala finska i kontakter med myndigheter. Skillnader mellan könen var margi- nella. Vissa skillnader fanns dock mellan personer födda i () och personer födda i (). Andelen är dock hög även för den senare gruppen. Majoriteten av de sverige- som besvarade utredningens enkät uppgav att de skulle an- vända sig av finskspråkig service om det fanns möjlighet till det. Av dem som är födda i skulle en stor majoritet () göra det. Hälften () av de i födda skulle använda sig av sådana tjänster. Synpunkter från sverigefinnar rörande ett utvidgat förvaltningsområde När det gäller de sverigefinska ungdomarna som deltog i utred- ningens och Sverigefinska ungdomsförbundets gemensamma semi- narium kan även konstateras att de inte upplevde att de hade behov av att använda finska i kontakter med myndigheter . De äldre sverigefinnarna är överrepresenterade i den gjorda en- kätundersökningen, likaså kvinnorna jämfört med männen. Äldre sverigefinnar har uttryckt mycket stort intresse för frågor som berör äldreomsorg samt möjligheterna att kunna få hälso- och sjukvårdstjänster på finska. Äldre sverigefinnar har ofta sämre språkkunskaper i svenska och det påverkar givetvis deras önskemål om samhällstjänster. Lainios och resultat stödjer också denna slutsats. Resultaten från djupintervjuer skiljer sig inte nämn- värt från resultaten i enkätundersökningen. Av de intervjuade ansåg att finskspråkig service är viktig på hemorten. De äldre personerna (20 av 23 fall) uppgav att de skulle använda finska i kontakter med myndigheter om den möjligheten fanns. Även här var de viktigaste områdena där man ville ha finskspråkig service äld- reomsorg och sjukvård. De näst viktigaste området var i kontakter med och . Yngre sverigefinnar har inte uttryckt samma behov av sam- hällstjänster.