sou · GTB399d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Om andelen inte är en lager- tillgång är den en kapitaltillgång. I 25 kap. 2 § IL anges att vissa bestämmelser gäller för kapitaltill- gångar. Dessa regler innebär vissa skillnader i vinstberäkningen vid avyttring jämfört med vad som gäller för lagerandelar. För kapitaltillgångar föreligger inte avdragsrätt för nedskriv- ning.2 Avdragstidpunkten torde för kapitaltillgångar helt bestäm- mas av 44 kap. 26 § IL där det anges att kapitalförluster skall inte dras av som kostnad förrän det beskattningsår då förlusten är definitiv. Avdragsrätt för nedskrivning torde därför inte vara möj- lig. Frågan är dessutom inte längre särskilt praktiskt intressant ef- tersom huvuddelen av kapitalandelarna i näringsverksamhet klassi- ficeras som näringsbetingade andelar där avdragsrätt för kapitalför- lust överhuvudtaget inte föreligger. För kapitalplaceringsandelar är kapitalförluster alltjämt avdrags- gilla men endast genom kvittning i den s.k. aktiefållan (48 kap. 26 § IL). Förluster på lagerandelar omfattas inte av fållanregeln, då de inte är kapitalförluster. 3.Gränsdragningen i 25 kap. 3 § IL torde innebära att andelar an- tingen är lagerandelar eller kapitalandelar. Det finns i och för sig ett utrymme för att en andel som inte är lagertillgång ändå inte behö- ver vara kapitaltillgång, om den kan klassificeras som en tillgång liknande lagertillgång, kundfordringar etc. Praktiskt sett gäller det- ta värdepapper som inte ingår i någon värdepappersrörelse men som innehas i en annan rörelse. Klassificeringsfrågan bedömdes enligt äldre regler i förhandsbes- kedsärendet RÅ 1997 ref. 5 I där terminsavtal som innehades i syfte att minska ränterisken i en fastighetsförvaltning ansågs omfattade av realisationsvinstregler. Det skulle innebära en klassificering som kapitaltillgångar. Ett exempel på att en tredje kategori anses föreligga finns i Kammarrättens i dom 2För en diskussion härom se , i Har kopplingen mellan redovisning och beskattning förstärkts? i till , 2003, s.337 f. 3(Målnr 3080-2002), se RSV:s rättsfallprotokoll 22/03. där för valutaterminer för att säkra kundfordringar i rörelse ansågs gälla rörelseregler. Kammarrätten ansåg att detta var förenligt med RÅ 1997 ref. 5 I då valutaterminerna där gällde anläggningstillgång- ar medan kammarrättsfallet gällde omsättningstillgångar. En sådan tredje kategori skulle inte omfattas av bestämmelserna för kapitaltillgångar men torde inte heller i alla avseenden behand- las på samma sätt som lagertillgångar. Den inkomstskatterättsliga klassificeringen av lager är inte di- rekt kopplad till klassificeringen enligt god redovisningssed. I stor utsträckning sammanfaller dock klassificeringen, men det finns vä- sentliga skillnader. För bokföringsmässiga och skattemässiga redovisningsregler hänvisas till bilaga (bilaga 3). För att en tillgång skall klassificeras som en lagertillgång skall den ingå i en näringsverksamhet som utgör rörelse. Efter skattere- formen omfattar inkomstslaget näringsverksamhet, för juridiska personer som är skattesubjekt, även förvaltningsverksamhet som inte är rörelse. I 2 kap. 24 § IL har införts en särskild definition av rörelse: Med rörelse avses annan näringsverksamhet än innehav av kontanta medel, värdepapper eller liknande tillgångar. Om kontanta medel, vär- depapper eller liknande tillgångar innehas som ett led i rörelsen, räknas innehavet dock till rörelsen. Före skattereformen 1990 var rörelse beteckningen på det inkomst- slag som utgör kärnan i inkomstslaget näringsverksamhet. Be- teckningen rörelse lever kvar exempelvis i klassificeringen av verk- samhet som byggnadsrörelse (27 kap. IL). En motsvarighet för värdepapper är att handel med värdepapper kan klassificeras som värdepappersrörelse.4 För denna klassificering som skall behandlas nedan finns en omfattande, om än inte särskilt klargörande, rätts- praxis. Det finns inget som tyder på att införandet av 2 kap. 24 § IL hade till syfte att ändra den klassificeringen. Enligt förarbetena tar bestämmelsen sikte på att antal bestämmelser av särskild karaktär 4 Att denna beteckning alltjämt har relevans framgår av RÅ 2003 ref. 49. som 24 kap. 14 § IL (innehavet betingas av rörelse) och 42 § 16 § IL (lex ASEA). Bestämmelsen i 2 kap. 24 § IL anger att förvaltning av värdepapper inte utgör rörelse, men det anges inte hur gräns- dragningen skall ske.5 Det finns för en omfattande praxis med bedöm- ningar om försäljningar av värdepapper utgör värdepappersrörelse eller tillfällig förvärvsverksamhet (numera kapital).6 Bedömningar- na i äldre praxis sammanfattades av Företagsskatteberedningen (SOU 1977:86, Beskattning av företag, s. 319 ff.) på följande sätt:7 Handel med värdepapper i egentlig mening bedrivs av banker och fondkommissionärer. Enligt rättspraxis kan även köp och försäljningar av värdepapper i större omfattning av fysisk eller juridisk person, som inte är fondkommissionär, i vissa fall räknas som rörelse. Antalet rätts- fall på detta område är relativt begränsat. Det är därför svårt att mera bestämt ange vilka faktorer som är avgörande vid bedömningen av om rörelse eller tillfällig förvärvsverksamhet skall anses föreligga. Omsätt- ningens storlek liksom omsättningshastigheten och antalet transaktio- ner per tidsenhet torde dock vara de viktigaste bedömningsgrunderna. Kontinuiteten i verksamheten liksom dess form synes också böra be- aktas. Det förefaller vara helt klart att verksamhet av detta slag som fy- sisk person bedrivit endast i rena undantagsfall betraktas som rörelse. Denna utrednings överväganden omfattar inte sådan verksamhet som beredningen benämnde handel med värdepapper i egentlig mening, dvs. kreditinstitut, värdepappersbolag etc. Sådan verksam- het lämnas därför utanför beskrivningen av gällande rätt nedan. Företagsskatteberedningen ansåg att det fanns anledning att överväga förändringar av denna klassificering och angav (SOU 1977:86, s. 549 f.) följande: Det kan enligt beredningens uppfattning i och för sig sättas i fråga om handel med värdepapper, som drivs av annan än fondkommissionär e.d., skall anses utgöra rörelse i egentlig mening. Verksamheten har en mycket speciell karaktär genom att transaktionerna normalt sker för den skattskyldiges egen räkning. Den skattskyldige saknar vidare re- gelmässigt kännedom om vem som köpt eller sålt hans aktier. Bered- ningen har mot denna bakgrund övervägt att föreslå att all värdepap- pershandel som inte bedrivs av fondkommissionär e.d. skall beskattas 5Se vidare prop. 1999/2000:2 s. 44 f. Möjligen kan bestämmelsen tolkas som en inskränkning av rörelsekategorin till enbart värdepappersinnehav som beror av en annan näringsverksam- het än värdepappersinnehavet i sig självt. Det torde dock inte vara avsikten. 6För äldre praxis se exempelvis RÅ 1940 ref. 35, RÅ 1957 Fi 2718, RÅ 1965 Fi 398, RÅ 1966 Fi 1496-97 och RÅ 1969 Fi 1148. 7Se även prop. 1980/81:68, s.178. Emellertid synes det inte lämpligt att på detta område gå ifrån de principer som ligger till grund för bestäm- ningen av rörelsebegreppet. Någon förändring föreslogs inte. I senare rättspraxis har tidigare bedömningar bekräftats och ut- vecklats. Ett viktigt avgörande finns i RÅ81 1:4 där omfattande och kortsiktigt spekulativa köp och försäljningar inte ansågs vara vär- depappersrörelse eftersom verksamheten bedrivits för egen räkning och inte varit inriktad på att tillhandagå allmänheten eller särskilda investerare, som skulle ha kunnat betraktas som ... kunder, med direkt hos bolaget eller efterfrågade investeringsobjekt.8 Verksamheten bedrevs av ett handelsbolag med fysiska personer som handelsbolagsmän och av rättsfallet kan den slutsatsen dras att för fysiska personer värdepappersrörelse inte konstitueras vid en- bart handel på börs. Det torde vara en allmän uppfattning att praxis innebär att fysiska personer inte kan bedriva värdepappersrörelse, utom möjligen vid mycket särskilda omständigheter. Verksamhet som bedrivs i aktiebolag (se exempelvis RÅ 1988 ref. 45) har däremot bedömts vara värdepappersrörelse även då köp och försäljningar enbart skett på börs. Skillnaden i bedömningen av aktiebolag och fysiska personer är i linje med äldre praxis. Det är principiellt förvånande att formen för verksamheten har ansetts ha en sådan betydelse för klassificeringen och det torde inte finnas några andra motsvarigheter vid inkomst- beskattningen.9 En förklaring av praktisk karaktär kan vara att man i rättspraxis, precis som i denna utredning, har funnit det svårt att ange kriterier för hur kvalificerad värdepappersrörelse skall skiljas från okvalificerad värdepappersrörelse. Nedan kommer värdepappersrörelse som består i handel med värdepapper enbart över börs eller liknande marknadsplatser, och således utan direkt kundkontakt, benämnas okvalificerad värdepap- persrörelse. 8Se även RÅ 1981 Aa 12. 9I praxis, bl.a. RÅ 1998 ref. 10, har uttalats att avsaknad av vinstsyfte inte behöver utesluta att näringsverksamhet föreligger åtminstone i fråga om juridiska personer. En sådan even- tuell skillnad torde kunna förklaras med en skillnad i lagregleringen, eftersom fysiska perso- ner vid avsaknad av vinstsyfte kan beskattas i inkomstslaget tjänst för hobbyverksamhet, medan juridiska personer bara kan beskattas om rekvisiten för näringsverksamhet är uppfyll- da I rättsfallet gällde det därför frågan om verksamheten skulle falla utanför eller innanför inkomstbegreppet. I rättspraxis har angivits ett antal karaktäristika som skiljer okvalificerad värdepappersrörelse från förvaltning av värdepapper. RÅ 1988 ref. 45 II är ett exempel härpå: Av utredningen i målet framgår att bolagets omsättning har varit be- tydande och hastig, att antalet aktietransaktioner varit stort och att handeln har varit såväl varaktig som regelbunden. Verksamheten fram- står därför inte som förvaltning av ägarens förmögenhet utan fastmer som en genom kortfristiga aktieaffärer självständigt yrkesmässigt be- driven värdepappershandel. Vid angivna förhållanden skall värdepap- pershanteringen beskattas enligt reglerna för rörelse. Väsentligt torde vara att försäljningarna kan karaktäriseras som kortfristiga aktieaffärer, vilket framgår av att omsättningen varit betydande och hastig och antalet transaktioner stort. Kortsiktig- het bör innebära snabb omsättning av aktieinnehavet. I de rättsfall där detta framgår har innehavet oftast omsatts under ett beskattningsår. praxis som direkt – RÅ 2003 ref. 49 – eller indirekt – RÅ 2002 ref. 52 – kommer in på bedömningen innebär ingen direkt avvikelse från denna bedömning. I RÅ 2003. ref. 49 anges om be- dömningskriterier följande: Att i generella termer närmare ange när sådan förvaltning övergår till att vara värdepappersrörelse låter sig inte göra. En bedömning får ske med utgångspunkt i förhållandena i det enskilda fallet. Faktorer som påverkar bedömningen är bl.a. förvaltningens omfattning i förhållande till företagets storlek och verksamhetsinriktning samt hur förvaltning- en organiseras och genomförs. Uttalandet kan tolkas som att bedömningen bör beakta fler om- ständigheter än som har beaktats i tidigare praxis. Omsättningshas- tigheten torde dock alltjämt vara viktig som en del av förvaltning- ens genomförande. Omsättningens betydelse bestyrks även av RÅ 2002 ref. 52, som gäller frågan om värdepappersförsäljningar var förvaltning eller ej enligt investmentföretagsdefinitionen (se nästa avsnitt). Om en verksamhet utgör värdepappersrörelse är de värdepapper som ingår i verksamheten lagertillgångar. De rättsföljder som be- skrivits ovan i avsnitt 9.2.1 för lagerandelar gäller i relevanta hänse- enden. Det är utredningen veterligen inte prövat om det vid sidan om värdepappersrörelsen, eller inom denna vid sidan om lagerinneha- vet, kan innehas värdepapper som inte utgör lagertillgångar. Antag exempelvis att en skatteprivilegierad stiftelse anses bedriva värde- pappersrörelse på grund av omfattande aktieförsäljningar och sam- tidigt har ett långsiktigt innehav av obligationer. Skall då även obli- gationerna räknas som lagertillgångar? Eller vad gäller om en del av aktieinnehavet omsätts hastigt medan en annan del innehas långsik- tigt? RÅ 2002 ref. 52 kan, åtminstone för sistnämnda fall, ge visst stöd för att hela innehavet blir lagerandelar. I rättsfallet torde en totalbedömning av värdepappersportföljen ha företagits. I obliga- tionsfallet förefaller det mindre motiverat. Utredningen anser att organisatoriska innehav av andelar skall klassificeras som kapitaltillgångar, även om företaget bedriver vär- depappersrörelse. Särskilt måste detta gälla när värdepappersrörel- sen är en biverksamhet; se för en sådan situation RÅ 1986 ref. 53. Det finns inte några skäl som talar för att rättstillämpningen skall ha en annan innebörd. Sammanfattningsvis kan konstateras att det inom en ganska vid latitud är svårt att förutse om en verksamhet skatterättsligt utgör värdepappersrörelse eller inte. 1.Som angetts i avsnitt 9.2.1 är enligt 25 kap. 3 § IL kapitaltill- gångar sådana tillgångar som inte är lagertillgångar m.m. Det finns därför inom inkomstslaget näringsverksamhet inte anledning till någon självständig bestämning av vad som är kapitalandelar, utan bestämningen får börja genom klassificering av värdepappersrörelse och lagerandelar. För fysiska personer är det åtminstone i prakti- ken, som framgått ovan i avsnitt 9.2.2 punkt 3, inte möjligt att be- driva värdepappersrörelse varför alla andelar är kapitalandelar. 2.Förvaltning har däremot en självständig betydelse som rekvisit i definitionen av investmentföretag i 39 kap. 15 § IL där det bl.a. an- ges att investmentföretag uteslutande eller så gott som uteslutan- de förvaltar värdepapper eller liknande tillgångar. Av det redan omnämnda rättsfallet, RÅ 2002 ref. 52, framgår att om omsätt- ningen i företagets värdepappersportfölj når sådana nivåer att för- valtning av värdepapper kan sägas vara det egentliga syf- tet med verksamheten, förutsättningar saknas att betrakta bolaget Därvid torde företagets verksamhet klas- sificeras som värdepappersrörelse och värdepappersinnehavet är helt eller delvis lagerandelar. Genom att utdelningar och försälj- ningsvinster på lagerandelar är skattepliktiga i detta fall, men där- emot inte på andelar i ett investmentföretag, blir skillnaderna i be- skattning mycket betydande.10 1.Förutom rättsföljder för inkomstberäkningen i form av avdrags- rätt för nedskrivning, skatteplikt för utdelning och försäljnings- vinst m.m. medför klassificering av en verksamhet som rörelse någ- ra särskilda rättsföljder. 2.Vid förmögenhetsbeskattningen gäller i princip skattefrihet för arbetande kapital vartill bl.a. räknas kapital nedlagt i rörelse. I aktu- ellt hänseende innebär detta att en väsentlig skillnad föreligger mel- lan om en verksamhet klassificeras som kapitalförvaltning eller vär- depappersrörelse. Värdepappersrörelse kan knappast föreligga om fysiska personer direkt eller via handelsbolag innehar värdepapper, möjligen med något mycket speciellt undantag. Om värdepapper innehas av ett aktiebolag kan däremot värdepappersrörelse bedrivas i aktiebolaget. Det torde medföra att värderingen av aktierna i värdepappersrörel- seaktiebolaget inte omfattar värdet av värdepapperslagret (3 § lag (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt).11 Om värdepappersin- nehavet däremot utgör kapitalförvaltning skall aktierna i kapital- förvaltningsaktiebolaget värderas inklusive de förvaltade aktiernas värde. 10Om en del av värdepappersinnehavet skulle klassificeras som kapitaltillgångar föreligger möjlighet att delar därav kan klassificeras som näringsbetingade andelar med skattefrihet till följd. 11I Handledning för beskattning av inkomst och förmögenhet m.m. vid taxering, s. 743., anges följande: Av 14 § 1 st. SFL följer att en person som äger aktier i ett bolag som inte är marknadsnoterat, ska beskattas som om han hade ägt tillgångarna i bolaget direkt. Detta torde innebära, att aktier i ett icke marknadsnoterat bolag ska åsättas ett skattepliktigt värde motsvarande bolagets skattepliktiga tillgångar även om bolaget bedri- ver omfattande handel med värdepapper. Om handeln med värdepapper däremot är så om- fattande att värdepappershandeln i sig uppfyller rörelsekriterierna i 13 kap. 1 § IL betraktas verksamheten som sådan näringsverksamhet som är undantagen från förmögenhetsskatt. Uttalandet kan innebära att anser att vid förmögenhetsbeskattning skall före- komsten av värdepappersrörelse i aktiebolag bedöms enligt kriterierna för fysiska personer. 1996/97:117 s. 91 skall bedömningen dock ske från den juridiska personens synvinkel. Subjekt som anges i 7 kap. IL (skatteprivilegierade subjekt) un- dantas helt eller delvis från skattskyldighet för inkomst. I allmän- het är de då inte heller skattskyldiga till förmögenhetsskatt (6 § 3 st. lag (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt). För många subjekt gäller att undantaget inte omfattar inkomst av sådan näringsverksamhet som avses i 13 kap. 1 § IL. Det gäller stiftelser (7 kap. 3 § IL), ideella föreningar (7 §), registrerade tros- samfund (14 §) och subjekt som anges i 15 §. Skattskyldigheten omfattar således inkomst av egentlig närings- verksamhet, dvs. rörelse, men inte inkomst av kapitalförvaltning. Det innebär att dessa subjekt kan bli skattskyldiga för vinster vid försäljning av värdepapper om de anses bedriva värdepappersrörel- se. Det kan inte uteslutas att även stiftelser och ideella föreningar i extrema fall kan bedriva sin verksamhet med försäljningar av värde- papper på sådant sätt att den skulle kunna klassificeras som värde- pappersrörelse. Skattekonsekvenserna kan bli dramatiska eftersom det här är frågan om full beskattning eller ingen beskattning av des- sa vinster. Det kan inte uteslutas att även löpande avkastning på värdepappren inbegrips. Vidare kan ganska besvärliga in- och ut- gångsproblem uppstå. Utredningens förslag: Undantaget från skattskyldighet för skatteprivilegierade stiftelser och ideella föreningar m. fl. skall gälla alla inkomster från innehav och överlåtelse av värdepapper och således även värdepappersrörelse om undantagsvis värde- pappersinnehav skulle klassificeras så. Utredningen lämnar inte något förslag till generella begränsningar av tillämpningsområ- det för värdepappersrörelse. Enligt utredningens uppfattning finns mer eller mindre väsentli- ga skäl att överväga ändringar av rättsföljderna av att värdepapper klassificeras som lagertillgångar och/eller anses vara tillgångar i en värdepappersrörelse. Redan inledningsvis angavs att det inte är möjligt att lämna förslag om generella förändringar i beskattningen av lagerandelar och värdepappersrörelse. Två mer avgränsade alternativ för utredningens överväganden angavs. Det mer vida alternativet innebär överväganden om gene- rella förändringar av skattebehandlingen av värdepappersrörelse och lagerandelar, men med uteslutande av kvalificerad finansiell verksamhet (dvs. banker, försäkringsföretag etc.). Ett mer inskränkt alternativ är att överväga begränsningar av rättsföljderna av klassificeringen som värdepappersrörelse och/eller lagerandelar i fall där rättsföljderna är klart omotiverade. Om man disponerar problemen efter verksamhetsformer kan följande anges. Problemet vid klassificering av företag som investmentföretag är inte direkt kopplat till begreppen värdepappersrörelse/lagerandelar. Frågan behandlas därför för sig. Detta omfattar främst aktie- bolag som enbart ägnar sig åt en omfattande och kortfristig handel med aktier. Klassificeringen som värdepappersrörelse ger avdrags- rätt för nedskrivning och undantar värdet på rörelsen från förmö- genhetsskatt. Enligt utredningens uppfattning finns det inte några beaktan- svärda skäl för de skattemässiga skillnaderna mellan denna verk- samhet och en kapitalförvaltning. Det måste dock övervägas hur praktiskt komplicerat det är att åstadkomma en förändring och hur starka skälen för en ändring är. Om ett förslag kan lämnas bör det innebära att värdepappersrörelse som begrepp kan inskränkas vä- sentligt och att det i sin tur eliminerar de problem som angetts för skatteprivilegierade subjekt. Om ett förslag inte kan lämnas får i stället övervägas förslag om inskränkningar av rättsföljderna för skatteprivilegierade subjekt. I den rättpraxis som redovisats i avsnitt 9.2.1 framträder två typ- fall av okvalificerad värdepappersrörelse dels företag som enbart bedriver värdepappersrörelse och dels företag med annan huvud- verksamhet där värdepappersrörelsen utgör en bi- eller sidoverk- samhet. Utredningen anser att det inte finns några beaktansvärda skäl för de rättsföljder som skiljer värdepappersrörelse från värdepappers- förvaltning. Det gäller främst för företag som enbart har denna Här är verksamheten normalt i relevanta avseenden svår att skilja från en förvaltning. Omständigheter som torde ha betydelse för klassificeringen som värdepappersrörelse i rättspraxis, kortfristighet och viss yttre manifestation, har knappast en karaktär eller en kvalité som motiverar skillnaderna i rättsföljd. När värdepappersrörelsen är en bi- eller sidoverksamhet torde oftast detsamma gälla vid en jämförelse med en kapitalförvaltning som är bi- eller sidoverksamhet i ett företag. Många varianter före- ligger dock och det finns naturligtvis ett gränsområde mot det som ovan benämnts kvalificerad värdepappersrörelse. Det är inte givet och enkelt att ange var och hur en avgränsning skall ske mellan sådan värdepappersrörelse som borde behandlas på samma sätt som kapitalförvaltning och sådan kvalificerad finansiell verksamhet där ingen ändring bör ske. I utredning (bila- ga 3) anges ett antal avgränsningsalternativ. Utredningen anser, liksom , att det enda alternativet som är framkomligt är att anknyta till tillståndsplikten. för företag som bedriver verk- samheten med tillstånd från skall nuvarande regler fortsatt gälla, medan för andra företag skall lagerandelar och värdepappersrörelse behandlas som annan kapitalförvaltning. Vad gäller tyngden av skälen för ett förslag till ändring kan an- ges följande. Beträffande avdragsrätten för nedskrivning anser utredningen att en likabehandling med kapitalförvaltning av neutralitetsskäl är mo- tiverad. Avdragsrätten för nedskrivningar kan ha stor betydelse för konsolidering i den finansiella sektorn, men torde för okvalificera- de värdepappersrörelser inte ha väsentlig ekonomisk vikt. Det minskade värdet på den skattepliktiga förmögenheten torde däremot ha stor ekonomisk betydelse. Det finns neutralitetsskäl för en ändring som är principiellt och praktiskt viktiga. Utredning- en anser dock att neutralitetsskäl förefaller tillmätas liten vikt för den gällande utformningen av förmögenhetsskatten. En generell översyn av förmögenhetsbeskattningen har vidare företagits av i SOU 2004:36 i syfte bl.a. att göra skatten mer generell och neutral. be- handlar inte det här aktuella problemet. Det förefaller då inte moti- verat att denna utredning skall låta huvudsakligen förmögenhets- skatterättsliga skäl motivera ett förslag till förändring. Utredningen anser i och för sig att avgränsningsfrågan bör kun- na lösas tillfredsställande. Ett förslag om anknytning till tillstånds- plikten kräver dock en mer konkret undersökning av konsekven- serna, vilket utredningen av tidsskäl inte anser möjligt att genomfö- ra. Vidare framstår inte skälen för en förändring som särskilt tunga, åtminstone om man bortser från förmögenhetsskatteskäl. Utred- ningen lämnar därför inte ett förslag med mer generell begränsning av begreppet värdepappersrörelse eller av begreppet lagertillgångar i finansiell verksamhet. I stället överväger utredningen i följande av- snitt förslag med mer särskild och begränsad omfattning. 1.Utredningens fortsatta överväganden gäller ändringar med in- riktning på risker för särskilt omotiverade rättsföljder. I detta av- snitt gäller övervägandena möjligheten att undantaget från skatt- skyldighet för skatteprivilegierade subjekt kan omotiverat begrän- sas av att värdepappersinnehavet bedöms vara en värdepappersrö- relse.