sou · GTB395 · 2006-01-01 00:00:00 — Utredningen ser det som en förutsättning för att de utredda och analyserade rättsliga lösningarna skall bidra till ett ökat nyttig- görande att forskarna också bibringas de nödvändiga kunskaperna. Det sker lämpligen genom att doktorandutbildningen tillförs moment med information om grundläggande patenträtt (nyhets- krav och övriga patenterbarhetskrav), upphovsrätt och anslutande frågor om sekretess med särskild uppmärksamhet på problem som kan finnas i just högskolemiljön. Sådana moment bör ingå som ett obligatorium vid medicinsk, naturvetenskaplig, odontologisk, teknisk eller annan berörd högskola. Även grundläggande förut- sättningar för ingående av avtal och särskilt förståelse för parternas rättigheter respektive skyldigheter, bör omfattas av utbildningen. Sådana frågor berör för övrigt inte bara dem som presterar paten- terbara uppfinningar, utan högskoleforskare i gemen. Det vore enligt utredningens mening också angeläget att uppmärksamhet riktades på vissa avtalsfrågor inom ramen för anställningsavtalet, bland annat i syfte att skydda högskolan mot ovälkomna konsekvenser. Övriga frågor om nyttiggörande av högskoleuppfinningar Utredningen föreslår vidare att det vid högskolan regelmässigt erbjuds vidareutbildning med patenteringsrelevant kunskap för anställda forskare. Det bör också finnas lättillgängliga och sökbara svar på grundläggande frågor i form av så kallade FAQ (Frequently Asked Questions), som täcker in vanligt förekommande frågor och svar om patent, sekretess och avtal. Sådan information utformas i förekommande fall lämpligen tillsammans med information som ges av patentbolag, holdingbolag eller andra kommersiellt inriktade enheter som är knutna till högskolan. Det skall slutligen påpekas att de förslag till åtgärder som lämnas i avsnittet är av sådan art att de föreslås bli genomförda oberoende av utredningens förslag i övrigt. Det är dock uppenbart att behovet förstärks av ett eventuellt genomförande av de övriga förslagen. De grundläggande kunskapsbrister om de aktuella frågorna som har visat sig i kontakterna med högskoleforskare är skäl nog för att föreslå utbildning. Att en sådan utbildning behöver kompletteras med särskild kunskap om eventuellt nya förhållanden är underför- stått, liksom att särskilda informationsinsatser då är särskilt motiverade för att effektivt föra ut information om ett eventuellt nytt regelsystem. Detta är som utredningen uppfattat det i grunden samma sak som att bibringa behövlig ny kunskap. Det behövs alltså inte sär- skilt omfattande ytterligare åtgärder för att föra ut kunskapen om en eventuellt förändrad ordning. Däremot är det generellt så att det är väsentligt att kunskapen om de här påtalade, och för många anställda vid högskolan , centrala frågorna måste komma forskarna till del. Det bör också innebära samhällsvinster i form av ett säkrare och ökat nyttiggörande av forskningsresultaten vid högskolan. Sist men inte minst bidrar de föreslagna utbild- ningsinsatserna till medvetandegörande om att också den forskning som skapas vid högskolorna kan ha stor samhällelig värdepotential, som kanske först kommer fullt till sin rätt om den exploateras kommersiellt. Övriga konsekvenser Avsnitt 9 9Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag För kommittéers och särskilda utredares arbete gäller bestäm- melserna i kommittéförordningen (1998:1474). I förordningen anges bland annat att konsekvenserna i olika hänseenden av utred- ningsförslag skall redovisas. Av 14 § kommittéförordningen följer att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller enskilda skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, skall dessa också redovisas. För ökade kostnader och minskade intäkter för staten, kommuner eller landsting skall utredningar föreslå en finansiering. Utredningen har haft i uppdrag att utreda de rättsliga konse- kvenserna av bland annat ett avskaffande av lärarundantaget i upp- finnarlagen. Som en följd av uppdraget har utredningen funnit det nödvändigt att lämna förslag på hur den rättsliga regleringen kan se ut om lärarundantaget avskaffas. Det går inte att generellt säga att utredningens förslag har några ekonomiska konsekvenser. Effekterna av utredningens förslag är avhängiga de sätt på vilka rutinerna för nyttiggörandet av forsk- ningsresultat vid de enskilda högskolorna utvecklas. Att enskilda högskolor fortsätter att utveckla och samarbeta kring rutiner för att hantera olika frågor i samband med framför allt kommer- sialiseringen av uppfinningar är, enligt utredningens bedömning, en förutsättning för att utredningens lagförslag skall få avsedd effekt. Det har emellertid inte legat inom ramen för utredningens uppdrag att lämna några förslag till hur sådana rutiner skall utformas. Sådana frågor får i stället utredas i särskild ordning inför ett eventuellt genomförande av utredningens lagförslag. Beträffande vissa av utredningens lagförslag, nämligen de som gäller förändringar i sekretesslagstiftningen, gör utredningen Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag bedömningen att de inte kommer att medföra några beaktansvärda kostnader. Om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsätt- ning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen (se 15 § kommittéförordningen). Utredningen konstaterar att de förslag som lämnas inte kan för- väntas ha någon påverkan på den kommunala självstyrelsen, brottsligheten, den offentliga servicen eller möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Små företags arbetsförutsättningar och konkurrensförmåga i förhållande till större företag kan komma att påverkas av de före- slagna bestämmelserna. I den mån uppfinningar vid högskolan bättre når ut i samhället kan de stimulera småföretagen att i ökad utsträckning dra nytta av dessa. Vidare kan företagsamheten i anslutning till högskolorna komma att öka genom att nya mindre företag startas för att exploatera uppfinningar. Den tydligare regel- strukturen enligt utredningens förslag kan också bidra till att en positiv sådan utveckling kommer till stånd genom att skapa goda förutsättningar för avtal mellan företag och högskolorna samt dess enskilda forskare. Sådana konsekvenser av utredningens förslag kan medföra att sysselsättningen ökar. Det är emellertid högst osäkert i vilken mån detta kommer att ske, eftersom utvecklingen är beroende av faktorer som är svåra att bedöma på förhand. I vilken omfattning kommersiellt intressanta uppfinningar görs vid högskolorna får exempelvis betydelse, liksom om de som exploaterar sådana uppfinningar fattar kommersiellt sett goda beslut. Om en sådan utveckling blir gynnsam eller inte är givetvis till stor del beroende av vilka resurser som initialt tillförs högskolorna och den organisation högskolorna måste förses med för att professionellt kunna hantera de frågor ett nyttiggörande av forskningsresultat ger upphov till. Enligt den nuvarande ordningen har högskoleforskare själva rättigheterna till de forskningsresultat som de gör. De kan därmed efter egen skön förhandla med externa intressenter om överlåtelse av patenterbara uppfinningar. Den ordning som utredningen Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag diskuterat enligt övertagandealternativet innebär att högskolan ges en exklusiv rätt att mot viss ersättning förvärva patenterbara upp- finningar från forskarna. En viktig skillnad är därför att med den senare ordningen kommer alla forskare att komma in i ett system för nyttiggörande och kommersialisering. Den föreslagna lagen om högskoleuppfinningar förutsätter inte på samma sätt som gällande ordning att forskare besitter entreprenörsegenskaper för att deras forskningsresultat skall komma att få uppmärksamhet och i ett senare skede kanske nå ut till externa intressenter. Den nya lagen kan i så avseende anses verka för en större jämlikhet mellan alla forskare, oberoende av näringslivskontakter eller kunskaper om kommersialisering. För utredningar gäller även att bedöma hur lämnade förslag för- håller sig till personuppgiftslagen (1998:204). Utredningen har föreslagit att det skall införas en skyldighet för lärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter vid högskolorna att anmäla i patenterbara uppfinningar till sin arbetsgivare, dvs. den högskola där de är anställda. Det innebär att en behandling av personuppgifter kommer att ske. Det kan också antas att behand- lingen kommer att ske i datoriserade system. Att bestämmelser om anmälningsskyldighet föreslås, innebär också att arbetsgivaren, som är personuppgiftsansvarig, har en rättslig skyldighet att behandla personuppgifterna. Respektive högskola har därför rätt att behandla de personuppgifter som anmälningarna innehåller (se 10 § b personuppgiftslagen). Den behandling som sker måste sedan uppfylla de grundläggande krav på behandlingen av person- uppgifter som gäller enligt 9 § personuppgiftslagen. 10.1Anmälningsalternativet: lärarundantaget behålls med en anmälningsskyldighet 10.1.1Förslag till lag om ändring i lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar Denna lag avser här i riket patenterbara uppfinningar av arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. För lärare i denna egenskap och övriga arbetstagare med 4 a §. Lärare vid andra inrättningar som tillhör undervisningsväsendet än de som anges i andra stycket skall inte i denna egenskap anses såsom arbetstagare enligt denna lag, dock att lagen skall tillämpas på sådana lärare vid Försvarsmaktens skolor som är yrkesofficerare. Inte heller officerare på reservstat, reservpersonal, reservofficerare eller de som fullgör värnplikt eller civilplikt enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt skall i denna egenskap anses såsom arbetstagare enligt denna lag. Ändringen i bestämmelsens andra stycke innebär att högskolelärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter skall omfattas av anmälningsskyldigheten i 4 a §. I övrigt är lagen inte tillämplig på dessa arbetstagare. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.1.3. Med lärare avses de arbetstagare som enligt högskolelagstiftningen innehar en befattning som lärare (se 3 kap. högskolelagen och 4 kap. högskoleförordningen). Det är endast i sin läraranställning som arbetstagaren omfattas av bestämmelsens andra stycke och är undantagen från de flesta bestämmelserna i lagen. Avgränsningen markeras med uttrycket i denna egenskap. Bestämmelsen är alltså inte tillämplig på alla de uppfinningar som en lärare gör. Om läraren vid sidan av sin anställning vid högskolan även är anställd hos en annan arbetsgivare, eller gör en uppfinning utanför sina forskningsuppgifter vid högskolan, gäller uppfinnarlagen fullt ut för de uppfinningar arbetstagaren gör hos den andra arbetsgivaren. Arbetstagare med forskningsuppgifter avser t.ex. laboratorieassistenter och teknisk personal som medverkar i forskningsprojekt utan att vara anställda som lärare. Även doktorander som är anställda vid högskolan kan omfattas av bestämmelsen i den utsträckning de bedriver forskning. För att bestämmelsens andra stycke skall bli tillämplig är det inte tillräckligt att arbetstagaren utfört forskningsuppgifter, utan forskningsuppgifterna skall regelbundet ingå som ett element i anställningen. Den uppfinning som är aktuell måste ha gjorts när arbetstagaren utförde forskningsuppgifter inom ramen för sin anställning. Gör arbetstagaren en uppfinning utanför sina forskningsuppgifter vid högskolan, är bestämmelsen inte tillämplig. I sak motsvarar tredje och fjärde styckena i övrigt bestämmelsens nuvarande andra stycke. Gör en lärare eller annan arbetstagare med forskningsuppgifter vid universitet och högskolor en uppfinning som kan hänföras till arbetsgivarens verksamhetsområde skall arbetstagaren utan dröjsmål lämna arbetsgivaren en skriftlig underrättelse om uppfinningen. Bestämmelsen, som är ny, har behandlats i avsnitten 7.1.2 och 7.2. Den innebär en skyldighet för lärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter att underrätta arbetsgivaren om gjorda uppfinningar. Den förutsättning som måste föreligga för att anmälningsskyldigheten skall inträda är att uppfinningen kan hänföras till arbetsgivarens verksamhetsområde. Med arbetsgivarens verksamhetsområde avses den forskning som bedrivs vid den högskola där uppfinnaren är anställd, inte den verksamhet som staten som helhet bedriver eller den forskning som sker vid andra högskolor i landet. Att uppfinningen går att hänföra till arbetsgivarens verksamhetsområde innebär att uppfinningen skall ha en ämnesmässig koppling till något av de forskningsområden som finns företrädda vid den . En arbetstagare skall utan dröjsmål lämna arbetsgivaren underrättelse om en gjord uppfinning. Uttrycket utan dröjsmål har samma betydelse som motsvarande uttryck i 4 § uppfinnarlagen. 10.1.2Förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) 1 kap. 2 § Staten skall som huvudman anordna högskolor för 1.utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet, och 2.forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samt annat utvecklingsarbete. Högskolorna skall också samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet samt främja nyttiggörande av forskningsresultat tillkomna vid högskolan. I bestämmelsens andra stycke har det lagts till en ny uppgift för högskolorna. Den innebär att högskolan skall främja nyttiggörande av forskningsresultat som kommit till i verksamheten. Högskolornas nya uppgift har behandlats närmare i avsnitt 5. Behovet av utbildning i frågor om immaterialrättsligt skydd för forskningsresultat, särskilt de som rör patentering av uppfinningar har behandlats i avsnitt 8. gäller att högskolorna skall samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. Även om uppgiften att främja nyttiggörande av forskningsresultat har beröringspunkter med den samverkans- och informationsuppgift som redan gäller, innebär den nya uppgiften ytterligare ett åtagande för högskolorna. Begreppet nyttiggörande omfattar alla åtgärder som syftar till att forskningsresultat på något sätt kommer samhället i stort till godo. Hur ett nyttiggörande bäst främjas varierar beroende av vilket forskningsresultat som är aktuellt. Avsikten är att den generellt utformade förpliktelsen skall kunna rymma alla former av åtgärder för främjande av forskningsresultat. Utredningen har föreslagit att det införs en skyldighet för lärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter vid högskolan att underrätta arbetsgivaren om patenterbara uppfinningar som de har gjort. Anmälan är en förutsättning för att högskolorna skall få kännedom om forskningsresultaten och kunna uppfylla sitt nya åtagande enligt bestämmelsens andra stycke. Genom den nya uppgiften att nyttiggöra forskningsresultat, får högskolorna möjlighet att förvärva rättigheter till forskningsresultat, patentera dessa, avyttra rättigheterna, licensiera ut dem eller på annat sätt förfoga kommersiellt över rättigheterna. De kommersiella förfoganden som blir möjliga genom tillägget i bestämmelsen innebär en utvidgning av högskolans behörighet och kompetensområde. Högskolornas uppgift att främja nyttiggörande innebär att högskolorna på olika sätt skall skapa goda förutsättningar för att forskningsresultat kommer till nytta. Främjandet innebär dock inte att högskolorna själva måste vidta åtgärderna, men de skall ha en pådrivande roll i arbetet med att forskningsresultaten får spridning och kan komma till nytta. Sådana förutsättningar finns redan på många högskolor genom etablerade näringslivskontakter, holdingbolag, teknikbyar m.m. För dessa högskolor blir uppgiften att skapa än bättre förutsättningar för att högskoleforskare och det omgivande samhället skall få kontakt med varandra. När högskolorna saknar etablerade kontaktytor med näringslivet blir det högskolornas uppgift att på bästa sätt utveckla sådana. Högskolorna skall skapa grunden för att högskolevärlden och forskarna möter industri, marknad och finansiärer och för att lämpliga kontakter etableras. Högskolornas uppgift att främja nyttiggörande av forskningsresultat innefattar också att erbjuda eller anvisa möjligheter till utbildning för högskoleforskare i frågor om immaterialrättsligt skydd för forskningsresultat, affärsplaner, företagsledning, entreprenörskap och liknande utvecklingsarbete. 10.1.3Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 8 kap. 13 § Sekretess gäller i ärende om ansökan om patent för uppgift om uppfinning eller företagshemlighet, om annat inte följer av gällande lagstiftning om patent. Sekretess gäller för sådan uppgift angående uppfinning som har lämnats till myndighet enligt lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar. Sekretess gäller även för uppgift om uppfinning som arbetsgivaren skall underrättas om enligt 4 a § lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar. Om patent har sökts på uppfinningen, gäller dock sekretessen endast om uppgiften omfattas av sekretess enligt första stycket. Sekretess gäller i ärende om registrering av mönster för uppgift om mönstret, om sökanden har begärt det och inte annat följer av gällande lagstiftning om mönsterskydd. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretess enligt andra och tredje styckena i högst . Anmälningar som lämnas till arbetsgivaren enligt den föreslagna bestämmelsen i uppfinnarlagen kommer att omfattas av sekretess enligt bestämmelsens andra stycke. Den nya sekretessbestämmelsen i paragrafens tredje stycke innebär att sekretess också skall gälla för uppgifter om patenterbara uppfinningar som skall lämnas till arbetsgivaren enligt 4 a § lag uppfinnarlagen. Innebörden av tredje stycket är att sekretess gäller för uppgifter om själva uppfinningen redan när det inträtt en skyldighet att anmäla uppfinningen till arbetsgivaren enligt den föreslagna bestämmelsen 4 a §. De uppgifter som omfattas av sekretess i tredje stycket skall avse själva uppfinningen. Föremålet för sekretessen är därför mer begränsat än enligt bestämmelsens andra stycke. Uppgifter om t.ex. produktionsmetoder, kostnadskalkyler m.m. omfattas normalt inte av sekretess. Uppgifterna måste direkt ta sikte på själva uppfinningen, t.ex. beskrivningen av en viss teknisk anordning, en kemisk process eller tidigare okända effekter av ett visst preparat. Det kan antas att det är sådana uppgifter som typiskt sett finns angivna i en anmälan om en uppfinning, som en arbetstagare har sammanställt men ännu inte lämnat till arbetsgivaren. Sådana uppgifter kan också finnas att tillgå det tar för uppfinnaren att sammanställa en anmälan. Sekretess kan därför även gälla innan själva anmälan är upprättad. Redan när exempelvis resultaten av vissa prov visar att det är fråga om en uppfinning som skall anmälas till arbetsgivaren, kan sekretess komma att gälla för provresultaten. Fjärde stycket motsvarar i huvudsak vad som redan gäller, dvs. om patent söks på uppfinning omfattas den av sekretess endast om detta följer av patentlagen. Femte och sjätte styckena motsvarar nuvarande fjärde och tredje styckena. En mer ingående redogörelse för bestämmelsens syfte och innebörd finns i 6.3.2. 10.2Övertagandealternativet: lärarundantaget avskaffas 10.2.1Förslag till lag (xxxx:xx) om rätten till uppfinningar av lärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter vid universitet och högskolor Denna lag innehåller bestämmelser om rätten till här i landet patenterbara uppfinningar som är gjorda av lärare i denna egenskap och av övriga arbetstagare med forskningsuppgifter vid universitet och högskolor. Bestämmelsen anger lagens tillämpningsområde och har närmare behandlats i avsnitt 7.1.3. I bestämmelsen klargörs inledningsvis att lagen endast omfattar uppfinningar som är patenterbara i . En uppfinning som inte går att patentera i men i något annat land omfattas alltså inte av lagens bestämmelser. Vad som är patenterbart i framgår av patentlagen, som närmare beskrivits i avsnitt 3.5. Med lärare avses de arbetstagare som enligt högskolelagstiftningen innehar en befattning som lärare (se 3 kap. högskolelagen och 4 kap. högskoleförordningen). Det är endast i sin läraranställning som arbetstagaren omfattas av lagen. Denna avgränsning markeras med uttrycket i denna egenskap. Lagen är alltså inte tillämplig på alla de uppfinningar som en lärare gör. Om läraren vid sidan av sin anställning vid högskolan även är anställd hos en annan arbetsgivare, eller gör en uppfinning utanför sina forskningsuppgifter vid högskolan, gäller i stället uppfinnarlagens övriga bestämmelser för de uppfinningar arbetstagaren gör. Arbetstagare med forskningsuppgifter avser t.ex. laboratorieassistenter och teknisk personal, som medverkar i forskningsprojekt utan att vara anställda som lärare. Även doktorander som är anställda vid högskolan kan omfattas av lagen i den utsträckning de bedriver forskning. För att lagen skall bli tillämplig är det inte tillräckligt att arbetstagaren utfört forskningsuppgifter, utan forskningsuppgifterna skall regelbundet ingå som ett element i anställningen. Den uppfinning som är aktuell måste ha gjorts när arbetstagaren utförde forskningsuppgifter i sin anställning. Gör arbetstagaren en uppfinning utanför sina forskningsuppgifter vid högskolan, är i stället uppfinnarlagen tillämplig. Den grupp av arbetstagare som omfattas av bestämmelserna i lagen överensstämmer helt med den grupp arbetstagare som enligt utredningens förslag skall undantas från bestämmelserna i uppfinnarlagen. De arbetstagare som avses i 1 § har samma rätt till sina uppfinningar som andra uppfinnare om annat inte framgår av denna lag eller lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar. Bestämmelserna i denna lag tillämpas inte i den mån annat uttryckligen avtalats eller kan anses framgå av anställningsförhållandet eller omständigheterna i övrigt. Som framgår av 8 § tredje stycket kan dock villkor i avtal om rätten till arbetstagares uppfinningar förklaras ogiltigt eller jämkas. I första stycket föreskrivs att de arbetstagare som avses i lagen har samma rätt som andra uppfinnare, om inte annat framgår av lagen. I klargörande syfte har det också tagits in en hänvisning till uppfinnarlagen, eftersom även uppfinnarlagen kan vara tillämplig för de arbetstagare som omnämns i 1 §. Av andra stycket följer att lagens bestämmelser i huvudsak går att sätta åt sidan genom en uttrycklig eller underförstådd överenskommelse. För att skydda arbetstagaren, som normalt är den svagare parten, har det föreskrivits att arbetstagaren inte genom ett avtal innan uppfinningen är gjord kan avstå från rätten till ersättning enligt 8 §. Ett sådant avtal är ogiltigt, men det är möjligt att avtala om att ersättning inte skall utgå sedan uppfinningen väl är gjord. I övrigt råder avtalsfrihet. I avtal kan exempelvis regleras vem som är att anse som arbetstagare i lagens mening, förutsättningarna för ett förvärv av en uppfinning, utformningen av en anmälan om en uppfinning m.m. Bestämmelsen har närmare behandlats i avsnitt 7.3.2. Om en arbetstagare gör en uppfinning, som kan hänföras till arbetsgivarens verksamhetsområde, skall arbetstagaren utan dröjsmål i en skriftlig anmälan underrätta arbetsgivaren om uppfinningen. I anmälan skall anges om arbetstagaren förbehåller sig rätten att publicera uppgifter om uppfinningen. Har arbetstagaren ansökt om patent på uppfinningen skall även det anges i anmälan. Bestämmelsen innehåller en skyldighet för arbetstagaren att underrätta arbetsgivaren om gjorda uppfinningar.