sou · GTB367 · 2006-01-01 00:00:00 — Kunskap om olika typer av utrustning i fastigheter som använder el, t.ex. pumpar, fläktar, elvärmande utrustning, samt i flerbostadshus hissar, utrustning i tvättstugor och belysning (såväl inre som yttre). Vidare erfordras kunskaper om energibesparande åtgärder och hur olika åtgärder samverkar eller motverkar varandra. I småhusfallet erfordras kunskap om elanvändning för hushålls- ändamål som t.ex. vitvaror, belysning (såväl inre som yttre) och andra större användningsområden. Vidare erfordras kunskap om hushållselens variation i förhållande till antalet personer som bor i hushållet samt vilka åtgärder som är möjliga att genomföra för att minska energianvändningen. Övrig el- och energianvändning Kunskap om andra typer av el- och energianvändning som t.ex. motorvärmare, garage, bastu, swimmingpool etc. Kunskap om lagar och förordningar m.m. samt om de speciella regler och förhållanden som gäller för respektive byggnad, bl. a. om det finns skyddsföreskrifter, kravet på att åtgärder inte får förvanska byggnaders utseende och att alla åtgärder skall utföras varsamt. Ovanstående kompetenskrav gäller i huvudsak också för experter som bedömer enkla lokalbyggnader, medan byggnader med komplexa system som t.ex. inkluderar komfortkyla kräver ytter- ligare kompetens. Dessa experter ha kunskap om system för kom- fort- och processkyla samt styrsystem för sådana anläggningar. En energiexpert bör också ha dokumenterad kunskap om vilka faktorer som bestämmer inomhusklimatets kvalitet samt om olika effektiviseringsåtgärders allmänna inverkan på inomhusmiljöns kvalitet. Det kan i vissa fall dessutom vara en fördel om energiexperten har elbehörighet, för att t.ex. kunna mäta energianvändningen för pumpar, fläktar, elvärmande utrustning eller fastighetsel. Vi be- dömer det dock inte vara ett realistiskt krav att ställa generellt, varför sådan kompetens får tas in från fall till fall. För byggnader med lokaler är det en fördel om en naturlig specialisering kan ske för t.ex. följande: byggnader för undervisning och barnomsorg, Vi förutsätter också att vissa experter blir särskilt kompetenta när det gäller rådgivning om åtgärder för byggnader med kultur- historiskt värde. Det ställs dock inte bara krav på teknisk kompetens. Experten måste även känna till relevanta lagar och förordningar som styr byggande och förvaltning och inte minst de speciella regler och rutiner som deklarationsförfarandet är förknippat med, såsom att utföra in- och utmatning av uppgifter till registret. Experten skall också kunna hantera programvaror som syftar till att beräkna byggnaders energiprestanda utifrån uppgifter om bygg- naders energianvändning eller egenskaper, utföra energibalansbe- räkningar manuellt och med stöd av normalt förekommande data- program samt föreslå lämpliga energieffektiviseringsåtgärder på basis av besiktning/beräkning. Dessutom skall denne kunna utföra lönsamhetsberäkning av energieffektiviseringsåtgärder enligt an- givna metoder. Dessa kunskaper är inte minst viktiga i den roll experten har när det gäller att beräkna energiprestanda vid nybygg- nad. Vår bedömning är att få personer har all denna kompetens. Vi tror därför dels att det är nödvändigt att utbilda experterna, dels att detta sker i två steg. Den första nivån bör ge behörighet att deklarera bostäder och enkla lokaler, medan påbyggnadsnivån bör ge behörighet för byggnader med komplexa system. Fler nivåer än så bedömer vi inte vara ändamålsenligt eller lämpligt. Vi anser att det har stor betydelse att experternas kunskap är hög. Det är en viktig förutsättning för att systemet med energi- deklarationer skall accepteras och det är också av största vikt för att få rätt åtgärder utförda, som i sin tur leder till minskad energian- vändning i bebyggelsen. Detta ställer stora krav på i rollen som föreskrivande myndighet som vi föreslog i delbetänkandet. Det är angeläget att kraven formuleras tydligt i föreskrifter, men vi anser också att de bör ställas så detaljerade att framtagandet av en handbok är motiverad. bör dels fylla funktionen av en lärobok, som den anger vilka kompetenskrav ställer. Därutöver kan den fylla funktionen som ett stöd vid deklarationsarbetet. Behovet av en detaljerad upp- rätthålla en hög och jämn kvalitet i deklarationsarbete är en viktig erfarenhet från den med liknande lagstiftning i . Ackrediterade certifieringsorgan skall enligt vårt förslag kontrol- lera experters kompetens och utfärda ett certifikat i de fall kompe- anses vara uppfylld. Vi bedömer att det kommer att finnas behov av särskild utbildning inför certifieringen. Var och en av de två nivåerna i utbildningen (för bostadsbyggnader respektive för byggnader med lokaler) kan komma att omfatta någon vecka exklusive självstudier och bör innehålla såväl teoretiska som praktiska övningar. Beroende på det vägval som sker beträffande vilka beräkningsprogram som skall kunna användas, kan program- varuföretag komma att ge utbildning i specifika frågor gällande programvaran. Den föreslagna ordningen med certifierade experter i ackredite- rade företag (kontrollorgan) innebär att i vart fall en person – den expert som får upprätta deklarationer – är certifierad. Denne kan ha medhjälpare. Vi anser det inte vara möjligt att ställa krav på att alla som deltar skall genomgå utbildning, även om det i vissa fall är önskvärt. Föreskrifter bör istället utformas så att de garanterar att medverkande personers kompetens är tillräckligt god för varje uppgift de utför. I praktiken torde också företag välja att utbilda delar av sin personal på motsvarande sätt som den utbildning som kommer att föregå en certifiering. Genom ackrediteringsförfarandet säkerställs också att de personer som arbetar inom kontrollorganet har lämpliga kunskaper att genomföra kontrollarbeten genom utbildning, instruktioner, checklistor etc. Ansvaret att medarbetarna har lämpliga kunskaper att utföra sitt arbete åvilar den certifierade energiexperten (i standarden SS-EN ISO/IEC 17020 benämns denne person den tekniskt ansvarige). De detaljkrav som bör ställas på certifierade experter beror till del av vilka arbetsmetoder som tas fram och vilka hjälpmedel en expert har till sitt förfogande. En ambition bör dock vara att ut- forma dessa så att de är lätta att använda och ger experten vägled- ning. Programvaror bör utformas så att de minimerar expertens egna bedömningar så långt det är möjligt med fortsatt höga krav på kvalitet i beräkningsresultaten. Erforderliga färdigheter erhålls normalt genom en kombination av grundutbildning, yrkeserfarenhet och särskild fortbildning samt vidareutbildning (kursverksamhet). Följande kravspecifikation kan utgöra riktlinjer för närmare överväganden. De högre kraven i an- givna spann avser kompetenskrav för experter som skall deklarera komplexa lokaler medan de lägre avser byggnader med bostäder. Allmän teknisk kunskap (grundutbildning) –civilingenjörsutbildning vid teknisk högskola, –ingenjörsutbildning, 120 poäng, –ingenjörsutbildning vid tidigare tre- eller fyraårigt tekniskt gymnasium, –yrkesteknisk högskoleutbildning, YTH, –driftingenjörsutbildning, eller –annan likvärdig utbildning. –person med civilingenjörsutbildning: yrkesverksamhet , varav minst ett bör avse energi- effektivisering, –person med högskolans ingenjörsutbildning, 120 poäng: yrkesverksamhet , varav minst två bör avse energi- effektivisering, samt –person med ingenjörsutbildning vid tidigare tre- eller fyra- årigt tekniskt gymnasium: yrkesverksamhet , varav minst två bör avse energi- effektivisering, samt –person med annan likvärdig utbildning: yrkesverksamhet , varav minst två bör avse energief- fektivisering. För personer som arbetat professionellt med energieffektivisering och som har åtminstone ingenjörsutbildning vid tidigare tre- eller fyraårigt tekniskt gymnasium, eller likvärdigt, bör gälla att yrkes- verksamhet som varat godtas, förutsatt att verksam- heten helt har varit inriktad på byggnader inom tillämpnings- området. För yrkeserfarenheten gäller att den bör vara förvärvad inom verksamhet av följande slag: energieffektivisering eller annan verksamhet med direkt anknytning till energieffektivisering, projektering av energirelaterade installationssystem, besiktning av byggnader eller installationssystem, besiktning och entreprenadkontroll enligt AB eller mot- svarande, samt 6 Register för energideklarationer Förslag: Ett register för energideklarationer skall ha till ändamål att ge offentlighet till den information som ingår i registret samt att tillhandahålla uppgifter för verksamhet för vilken staten eller en kommun ansvarar enligt lag eller annan författning och a)som avser sådana byggnader som registreras i energi- deklarationsregistret, b)som för att kunna utföras förutsätter tillgång till energian- knuten byggnadsinformation, c)som avser fullgörande av underrättelseskyldighet, omsättning av sådana byggnader, lägenheter och lokaler som registreras i energideklarationsregistret, allmän eller enskild verksamhet där energianknuten byggnadsinformation utgör underlag för bedömningar och beslut, fastighetsförvaltning, byggande eller annan liknande åtgärd. Vi föreslog i vårt delbetänkande att en databas bör utvecklas för att registrera och lagra upprättade energideklarationer. Bakom för- slaget fanns flera syften. Till de viktigare hör en effektiv tillsyn över att deklarationsskyldigheten fullgörs, att underlätta upprättandet av deklarationer och att utgöra underlag för bland annat forsknings- och statistikarbete samt analys och framtagande av styrmedel rörande energianvändningen i byggnadsbeståndet. Vi föreslog att skall vara registermyndighet och även ansvara för data- basens övriga funktioner. uppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen (1998:204) för den be- handling av personuppgifter som skall utföras i registret. Därutöver föreslog vi att en avgift tas ut i samband med att energideklara- tioner registreras. Föreskrifter om registret och avgifter för registerhållningen föreslog vi bör meddelas av regeringen. I tilläggsdirektiven till denna del av utredningen anges att vi skall utreda och lämna närmare förslag om hur ett register för energideklarationer bör vara utformat samt vilka ändamål och funktioner registret skall ha. Vi skall därvid beakta behovet av att utforma ett administrativt effektivt och ändamålsenligt register- system för såväl myndigheter som övriga aktörer. Utredaren skall också beakta de krav som med hänsyn till personuppgiftslagens bestämmelser bör ställas på ett sådant register. Vår utgångspunkt i arbetet har varit att bygga vidare på de idéer som vi förde fram i det första betänkandet. Dessa har detaljut- vecklats och bedömts från teknisk, juridisk och ekonomisk syn- punkt. Kontakter har också tagits med bland andra de berörda myndigheterna , och Lantmäteri- verket (LMV), som också tillhandahållit experthjälp för att ta fram underlag. LMV har på uppdrag av utredningen genomfört en förs- tudie av systemuppbyggnaden med en översiktlig bedömning av resursbehovet för utvecklingsarbetet. Förstudien har under hand överlämnats till . Ett databaserat register innebär att hänsyn måste tas till enskildas integritetsskydd. måste den enskildes skydd vägas mot andra legitima behov hos t.ex. myndigheter att behandla uppgifter om den enskilde. Bestämmelser som skall skydda den enskildes personliga integritet finns bl.a. i personuppgiftslagen. Lagen inne- håller bestämmelser om när behandling av personuppgifter är tillåten. Ett grundläggande krav på sådan behandling är att den bara får ske för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Ändamålsbeskrivningen får på så sätt betydelse för vilken insamling och annan behandling av personuppgifter som skall vara tillåten. Uppgifter som samlas in för ett ändamål får sedan inte behandlas för ett annat, oförenligt ändamål. I vårt delbetänkande angav vi några grundläggande ändamål med ett offentligt energideklarationsregister. och byggnadsnämndernas behov av en effektiv tillsyn av att deklarationsskyldigheten fullgörs är ett ändamål som vi be- skrivit i vårt delbetänkande. För detta ändamål krävs en skyldighet för att underrätta andra myndigheter om att energidekla- rationer har upprättats och registrerats i registret. Till detta kommer behov av en samlad information om energianvändningen i vårt byggnadsbestånd. är central förvaltningsmyndighet för frågor om användning och tillförsel av energi. Myndigheten skall bl.a. verka för en effektiv och hållbar energianvändning och en kostnads- effektiv energiförsörjning med låg negativ inverkan på hälsa, miljö och klimat. är ansvarig myndighet för officiell statistik inom energiområdet och har behov av att sammanställa och jämföra uppgifter om energianvändningen i våra byggnader, för att generellt förbättra statistiken över sådan energianvändning. () är en statlig myndighet med ett mer generellt ansvar att tillhandahålla nationell statistik inom en rad ämnesområden, varav energiområdet är ett. Statistiken omfattar såväl energibalansberäkningar och priser på energi som tillförsel och användning av densamma. Även om en stor del av energiunder- sökningarna sker på uppdrag av , genomförs även andra sammanställningar om nationens energitillstånd i olika avseenden, som finansieras på annat sätt och har en mer allmän spridning. SCB samt universitet och högskolor har behov av under- lag för statistik- och forskningsarbete på området. En samlad infor- mation om denna energianvändning är även ett värdefullt underlag för analysen och utvecklingen av energideklarationerna som styr- medel och de effekter dessa har på den samlade energianvänd- ningen. Den kan också utgöra underlag för överväganden om kompletterande styrmedel på området. Ett mycket viktigt ändamål med registret är att underlätta de oberoende experternas arbete med energideklarationerna. Registret möjliggör att byggnadsanknuten information överförd från fastig- hetsregistret kan hämtas vid upprättandet av energideklarationen och att grundläggande data om byggnaderna och deras energi- prestanda lagras och kan återanvändas när det blir aktuellt att upp- rätta nya deklarationer. Ett grundläggande intresse i systemet som sådant är konsumenternas behov av vederhäftig information om byggnaders energiprestanda. Energikostnaden och energianvändningens miljö- påverkan har blivit ett viktigt beslutunderlag i valet av olika Presumtiva köpare av byggnader och bostadsrätter samt hyresgäster har ett berättigat intresse av att på ett enkelt sätt få tillgång till uppgifter som har betydelse för en tidig bedömning och värdering av de energikostnader som följer av olika boende- alternativ. Informationen bidrar till att underlätta omsättningen av byggnader, lokaler och bostadslägenheter och utgör underlag för beslut i sådana processer. Den information som ett register kan ge är även värdefull för byggnadsägare, som i jämförande syfte kan se vilka effekter energieffektiviserande åtgärder har. Informationen är således betydelsefull som underlag för den löpande fastighetsför- valtningen och för de beslut som skall fattas i byggandet av nya hus och vid tillbyggnads- eller ändringsåtgärder i befintlig bebyggelse. Förslag: skall vara behörigt att föra in, ändra och ta bort uppgifter i energideklarationsregistret. Uppgifter om byggnadsbeteckning, byggnadstyp, area och adresser får hämtas från fastighetsregistret och föras in i energideklarationsregistret. Övriga uppgifter skall hämtas från inlämnade energideklara- tioner. I vårt delbetänkande föreslog vi att uppgifter i energideklarations- registret skall få hämtas från fastighetsregistret och från ingivna energideklarationer. Vi har tidigare angivit att fastighetsregistrets byggnadsdel utgör en bra grund för identifikation och komplet- terande basdata för energideklarering. Varje byggnad i byggnadsdelen innehåller ett stabilt identitets- nummer – en teknisk identitet. Detta nummer kallas riksnyckel. En byggnad får ett födelsenummer (riksnyckel) när den byggs. Detta nummer följer byggnaden till dess den rivs. Det gäller även om den byggs om eller till och dess egenskaper ändras, t.ex. vad avser byggnadens storlek. Byggnaden är fortfarande densamma. Basinformation som kopplas till varje byggnad utgörs av följande uppgifter. En levande fastighetsbeteckning måste väljas vid registrering, medan husnummer sätts automatiskt, om detta inte registreras manuellt. SCBs tätorts- och småortsavgränsning redovisas i byggnadsdelen som områdestillhörighet. Kopplingen till adress redovisas, om sådan finns i adressdelen och inte är kopplad till annan byggnad. Uppgift om belägenhet, dvs. koordinater anges i lokalt eller i rikets system och avser en okulär tyngdpunkt i aktuell byggnad. Koordinatuppgifterna kvalitetsmärks genom att dess ursprung, datum m.m. anges. Karthänvisning avser den karta som kommunen använder som referenskarta. Karthän- visningen är inte obligatorisk. Datum som avser senaste förändring av registret åsätts automatiskt. Uppgifter som har fastställts vid fastighetstaxering. Byggnads- delen redovisar uppgifter om taxerings- och värderingsenhet för byggnaden. Taxeringsuppgifter (t.ex. typkod, byggnads- typ, byggnadsår, bostadsarea, lokalarea) hämtas från Skatte- verkets fastighetstaxeringsregister och uppdateras en gång . Uppdateringen innebär i praktiken att dessa uppgifter kan vara upp till gamla och kan således inte redovisas på de byggnader som kommunen nyregistrerar. Följande uppgifter utgör tilläggsinformation, som respektive kommun frivilligt kan komplettera med. Referenser är en hänvisning till andra register/system. Exempel på referenser är diarienummer för bygglov samt kontraktsnummer för arrendekontrakt. De typer av referen- ser som kan anges är skyddsrum eller annat ändamål (övrigt). Aktnummer för skyddsrumsbeslut är exempel på referens. Aktnummer förs in i registret av kommunen i samband med slutbesiktningen av nya skyddsrum. Alternativnamn kan vara bebyggelsenamn från fastighetskarta eller primärkarta. Det kan också vara ett namn som används i folkmun, dvs. byggnaden är känd av kommun- invånare med ett namn. Uppgiften läggs in för att byggnaden skall kunna identifieras på annat sätt än genom beteckningen. Alternativnamn är en egenskap för byggnaden men är inte en del av adressen. Namnet kan vara detsamma som populär- namnet för adressen. LMV rekommenderar att alternativ- namn knyts till byggnader på fastigheter med många byggna- der och byggnader som saknar belägenhetsadress. Behovet kan vara att särskilja byggnader på ofri grund, när flera sådana förekommer på samma fastighet. I första hand bör bebyggelsenamn som finns på allmän karta utnyttjas. Flera byggnader som tillsammans utgör en grupp kan ges samma alternativnamn. Samma bebyggelsenamn kan också före- komma på flera ställen i en kommun. Förutom bebyggelse- namn kan andra alternativa benämningar, populär- eller kvartersnamn registreras. Här är det möjligheten att ajour- hålla namnen som bör vara avgörande. Kommunernas statistikområde (NYKO – nyckelkodsområden) påförs maskinellt av LMV en gång och bygger på digitaliserade statistikområdesindelningar, som ajourförs automatiskt via koordinatuppgifterna. Detta gäller endast för ett 30-tal kommuner som levererat indelningen. LMV har på frivillig väg tecknat enskilda avtal med samtliga kom- muner om ajourföring av byggnadsinformation i fastighetsregistret. Ett avtal innebär i korthet att kommunen åtar sig att registrera nya eller ajourföra förändrade uppgifter. För detta arbete erlägger LMV en årlig ersättning till kommunen. Ersättningen bestäms enligt vissa principer grundade på LMV:s externa intäkter för geografisk information och fastighetsinformation samt aktualiteten och kvaliteten i adress- och byggnadsregistren. Fördelningen mellan kommunerna är i huvudsak baserad på antalet invånare i kommunen. LMV åtar sig att tillhandahålla ett ajourföringssystem samt att vid behov genomföra utbildning. LMV svarar också för handledning och fortlöpande information om förändringar och nyheter i ajourföringssystemet. Kommunen registrerar en ny byggnad när bygglov beviljats. Byggnaden ges då status bygglov och när byggnaden är uppförd, vilket kan dröja upp till från det att bygglov beviljats, ändras statusen till nybyggd. Registreras byggnaden först när den är upp- förd, ges den också statusen nybyggd. En byggnad lever i registret ända till dess den rivs eller av andra orsaker (t.ex. brand) inte längre existerar. Byggnaden avregistreras då i registret. Byggnadsdelens innehåll är definierat på följande sätt: bostadsbyggnader som utnyttjas som helårs- eller fritids- bostäder, byggnader som används för industri, handel, eller annan enskild verksamhet av någon betydelse, samt byggnader som används för sociala eller kulturella ändamål eller för allmän förvaltning. Varje berörd kommun har möjlighet att även registrera ekonomi- byggnader för lantbruk och olika typer av komplementbyggnader (komplement till annan bebyggelse såsom lager, uthus, garage, friggebod, lekstuga etc.). som registermyndighet skall ensamt vara behörigt att föra in, ändra och ta bort uppgifter i energideklarationsregistret. Något behov av att låta andra myndigheter ha denna möjlighet har vi inte funnit. Att uppgifter hämtas från andra myndigheters register eller att energideklarationerna skall få överföras elektroniskt till registret innebär inte att behörighet i detta avseende begränsas. byggnadsdel innehåller en entydig identifi- kation av varje enskild byggnad samt viss grundinformation som är användbar vid energideklarering. föreslås utgå från den byggnads- registrering som kommunerna gör i fastighetsregistrets byggnadsdel. Skälet är bland annat att byggnadsdelen är det enda nationella, offentliga register som innehåller uppgifter om det svenska byggnadsbeståndet. När en ägare vill energideklarera en byggnad kontaktas en energiexpert. Energiexperten får då normalt en uppgift om en adress där byggnaden är belägen. Med adressen som utgångspunkt kan den entydiga beteckningen identifieras, vilken också utgör grund för en senare registreringsåtgärd. När det endast finns en byggnad på en fastighet, eller när gatu- adressen är otvetydig (vanliga tätortsgator), är detta inget problem. Men det finns några kvarstående frågor att lösa. Arbetet med att sätta officiella gatuadresser (belägenhets- adresser) i registret är ännu inte fullständigt genomfört. Det finns luckor vad gäller byggnader utanför tätort samt offentliga byggnader, Byggnadsägaren vet inte alltid vilken adress som finns i registret. Normala tätortsgator innebär inga problem, men byggnader i glesare områden kan ofta sakna en allmänt känd adress (exempelvis stora sjukhusområden eller kyrkor). Dessa frågor behöver lösas för att identifieringen skall bli så enkel och smidig som möjligt för byggnadsägare och energiexperter. Ett tänkbart sätt är att söka med egen uppgiven gatuadress och få upp motsvarande möjliga träffar i registret. För vissa byggnader, ofta offentliga, kan populärnamn (alternativnamn) vara till hjälp vid identifieringen. För att upprätta en energideklaration har experten också nytta av att inhämta andra uppgifter såsom areor och byggnadstyp. Ett alternativ är då att experten får dessa uppgifter från LMV. Ett annat alternativ, vilket vi förordar, är att nödvändiga uppgifter för att upprätta en energideklaration initialt förs över från fastighets- registret till energideklarationsregistret och kontinuerligt upp- dateras. Vi anser det vara mer rationellt, om energiexperten får direkt tillgång till dessa uppgifter i deklarationsregistret. De uppgifter som skall föras över från registret är byggnadsbe- teckning, adress, areor inklusive sort och byggnadstyp. Även om vissa typer av byggnader undantas från kravet på energideklaration, bedömer vi det vara rationellt att föra över upp- gifter om samtliga byggnader till deklarationsregistret med regel- bunden uppdatering. Eventuella undantagsregler för byggnader som inte behöver deklareras bör istället byggas in i registret.