sou · GTB337 · 2006-01-01 00:00:00 — Samhällets tolkutbildning på grund- och högskolenivå, liksom tolkservice och auktorisation av tolkar och translatorer, har varit föremål för ett flertal utredningar . har bl.a. tillsyns- och statsbidragsfrågor granskats av Statskontoret. Resultatet av denna granskning redovisas i rapporten Ny organisation för tolk- och översättarutbildning (Statskonto- ret 2002:11). Tolkutbildningen i dess nuvarande form har inte tidi- gare utvärderats. Utvecklingen på detta område har kännetecknats av en viss ryckighet och brist på helhetssyn, vilket framgår av vår beskrivning av kontakttolkutbildningens utveckling i kapitel 7. problemkomplex har behandlats var för sig när de blivit akuta och krävt anpassning till nya förutsättningar och behov. Sambandet mellan invandring, behovet av och tillgång till kvalificerade tolkar, förmedlingstjänster, utbildning av tolkar och auktorisation av dessa har naturligtvis stått klart för de flesta. Detta samband har oftast inte beaktats som en helhet i utredningssammanhang. Enda gången man kan säga att så var fallet skedde i samband med Invandrar- utredningens arbete (SOU 1972:83). Inte heller vår utredning gör anspråk på att ta ett helhetsgrepp på detta stora och komplicerade område. Det finns flera förklaringar till varför utvecklingen skett på detta sätt. Den kanske viktigaste orsaken har varit att tolkservice aldrig varit någon politiskt prioriterad fråga. De politiska partierna har inte lagt någon större tyngd på tolkservice och det har inte kunnat konstateras några partiskiljande åsikter i dessa frågor. Inte heller har visat något större intresse för tolkutbildning, tolk- ning och tolkförmedling, med undantag för vissa reformer som skett inom området, exempelvis införande av auktorisation av tolkar . Tolkservice, och därmed förknippade frågor, har ofta betraktats som ett instrument i det dagliga arbetet i myndighetsutövningen och inte som en integrerad del av integra- tionspolitiken. Däremot har medierna ibland uppmärksammat tolkningens kvalitet och allvarliga konsekvenser av felaktig tolk- ning till följd av bristande kompetens hos personer som anlitas som tolk. Detta har lett fram till en situation där samhället saknar klara språkpolitiska mål när det gäller tolkauktorisation, tolkutbildning och en övergripande politik avseende tolkservice. I det senare fallet har (SOU 2004:15) tydligt visat på behovet av reglering av tolkförmedlingsverksamheten. Bilden kan även illustreras med att det råder ett splittrat ansvarsförhållande för dessa frågor inom . har sju departement ansvar för tillgången på tolkar, tolkutbildning och auktorisation: Utbildnings- och kultur-, Justitie-, Finans-, Jord- bruks-, Utrikes-, Försvars- och Socialdepartementen. Denna splitt- ring försvårar samordningen inom av frågor som rör detta komplexa område. Utbildning av tolkar är ett av samhällets främsta instrument för att se till att tolkservicen utförs av för uppdraget väl kvalificerade tolkar. Därför finns ett behov av att nationellt styra utbildningen dels i kvantitativa former genom statsbidrag, dels i kvalitativa former genom mätbara nationella kunskapsmål, kursplaner, ut- värdering, dokumentation av kunskaper efter slutförd utbildning samt tillsyn av utbildningen. Under vårt arbete har vi konstaterat att behovet av tolkar och därmed tolkutbildning är svårt att både förutse och beräkna. Som framgår av kapitel 6 har vi kunnat konstatera att det råder brist på tolkar i vissa språk, särskilt gäller det auktoriserade tolkar men även icke auktoriserade tolkar med dokumenterade kunskaper. Detta var något som redan slog fast. Det är många faktorer som spelar in när det gäller att bedöma framtida tolkbehov. Utvecklingen av flyktingströmmar såväl som flyktingarnas/invandrarnas skolunderbyggnad har stor betydelse. I kapitel 6 har vi utifrån det underlag som funnits tillgängligt beskri- vit tillgången till och behovet av tolkar på såväl kort som lång sikt. För att med kort varsel, bl.a. när det kommer nya flykting- grupper till vårt land, kunna anordna tolkutbildning och anpassa utbildningen efter deltagarnas skilda förutsättningar krävs en ut- bildning med hög flexibilitet. Vår bedömning är att folkbildningen har de största förutsättningarna att snabbt anordna utbildning när nya och delvis oväntade behov uppstår. Utbildningar som t.ex. vuxenutbildning, kvalificerad yrkesutbildning och hög- skoleutbildning kräver betydligt längre framförhållning när det gäller planering och genomförande beroende på de skilda regelverk som styr dessa utbildningsformer. Under utredningsarbetet har vi även analyserat och diskuterat möjligheten att anordna kontakttolkutbildning som uppdrags- utbildning. Ett sådant system skulle bl.a. bli betydligt mer kostsamt för staten, jämfört med en statsbidragsfinansierad utbildning där utbildningsanordnarna ofta direkt eller indirekt skjuter till av egna resurser via sina huvudmän. Själva upphandlingsprocessen skulle även leda till att försvåra och försena insatser för att tillgodose behov av att snabbt utbilda tolkar. Vi har dock under arbetets gång funnit att den nuvarande utbild- ningen inom folkbildningen – varken organisatoriskt eller inne- hållsmässigt – uppfyller de krav som säkerställer att tolken efter slutförd utbildning har fått den kompetens som erfordras för att kunna erbjuda fullgod tolkning. Vi anser därför att nuvarande kontakttolkutbildning inom folkbildningen bör reformeras. Mot bakgrund av den flexibilitet som folkbildningen erbjuder – kombinerat med den långa erfarenhet, tradition och kompetens av att utbilda kontakttolkar som finns inom folkbildningen – har ut- redningen kommit fram till att en reformerad utbildning även fort- sättningsvis bör förläggas till denna. I ett längre perspektiv anser vi att TÖI bör sträva efter att hög- skoleutbildningen till kontakttolk utökas till fler utbildningsplatser och till att omfatta fler språk. En sådan utveckling stämmer också väl överens med övriga nordiska länders utbildningssystem för kontakttolkar. Även i vissa länder inom EU sker utbildning av kontakttolkar på universitets- och högskolenivå. Fortsatt satsning på distansutbildning bör också ingå i en strategi för att kunna erbjuda utbildning som svarar mot olika målgruppers behov. Utredningen har tagit del av Statskontorets rapport med förslag om förändring av (Statskontoret, 2002) och delar många av Statskontorets slutsatser och ställningstaganden. Det har inte varit vår uppgift att ta ställning till Statskontorets för- slag. Vi vill emellertid påpeka att våra förslag innebär att TÖI får nya och vidgade arbetsuppgifter, som kräver organisatoriska och administrativa förändringar. I synnerhet gäller detta förslagen om den reformerade grundutbildningen av kontakttolkar, införande av tvåspråkighetstest, registerhållning av ett nationellt register över tolkar och samordningsansvaret för statistikproduktion. Dessa för- ändringar är av sådan omfattning att de sannolikt bör föregås av en ny organisationsöversyn. Om FoU-frågorna får en större tyngd i TÖI:s verksamhet blir detta ytterligare ett argument för en organi- satorisk förändring. Högre krav på TÖI när det gäller behovsanalys och dimensione- ring av utbildningen, utvecklingsinsatser, uppföljning, utvärdering samt tillsyn måste ses som en kortsiktig lösning. Under en över- gångstid, tills den reformerade grundutbildningen av kontakttolkar funnit sin form och TÖI:s analyser av bl.a. ett nationellt register och statistikproduktion genomförts, bör dock den nuvarande organisatoriska strukturen bibehållas. Vi ställer oss bakom TÖI:s uttalande i planeringsunderlaget där TÖI poängterar att det finns ett behov av att analysera var och hur ett samlat nationellt ansvar för tolk- och översättar- frågor kan organiseras. har TÖI ett övergripande men ganska löst formulerat ansvar inom utbildningsområdet (TÖI, 2004b). Vårt förslag: Kontakttolkutbildningen inom folkbildningen föreslås upphöra i sin nuvarande form fr.o.m. . Vi föreslår att en sammanhållen grundutbildning om två terminer införs fr.o.m. . Utbildningen bör omfatta halvtidsstudier och bestå av ett antal sammanhängande block, 500–schemalagd undervisning, med mellan- liggande perioder av distansstudier. I utbildningen föreslås att handledd praktik som tolk ska kunna ingå. Utbildningen dimensioneras till ca 75–100 studieplatser . TÖI ges i uppdrag att planera utbildningen. Utbildningen till kontakttolk inom folkbildningen anordnas i olika former. Det vanligaste är vecko- och veckoslutskurser vid folkhög- skolor eller studiecirklar vid studieförbund. Som redovisas i kapitel 7 innehåller utbildningen sex delkurser som tillsammans ska omfatta . Ambitionen från TÖI är att samtliga kurser ska ingå i utbildningen och att de ska läsas i en bestämd ordning för att ge den kompetens som tolken bör ha till- ägnat sig efter slutförd utbildning. Av tillgänglig statistik framgår inte hur många personer som genomgått en fullständig grund- utbildning. I praktiken fungerar det så att alltför få deltagare genomgår samtliga kurser, vilket bekräftas av våra enkätundersök- ningar. Resultaten av enkätsvaren (bilagorna 5 och 6) visar att mer än hälften av de auktoriserade tolkarna uppgav att de inte deltagit i samtliga kurser som ingår i grundutbildningen. Eftersom vissa har kryssat i mer än ett alternativ på frågan är resultatet något svår- tolkat. Som skäl till varför man inte deltagit i alla kurser anger knappt hälften av dem som besvarat frågan att man inte behövt alla kurser, därefter anges begränsad tid, geografiska hinder och ekono- miska hinder. Av stickprovsundersökningen bland de icke auktoriserade tolkarna framgår att mycket få av dem som besvarat enkäten gått samtliga delkurser inom kontakttolkutbildningen. En fjärdedel av de svarande har inte gått någon introduktionskurs. Även dessa har kryssat i mer än ett svarsalternativ. Begränsad tid anges av knappt hälften av de svarande, därefter anges ekonomiska hinder, att man inte behövt alla kurser och geografiska hinder. I avsnitt 7.6.5 har vi redovisat den försöksverksamhet, med krav på förkunskaper och omdömen i kontakttolkutbildningen, som pågår på ett par folkhögskolor. I försöksverksamheten ingår också att utbildningen erbjuds som sammanhållen. Erfaren- heterna av denna verksamhet bör utvärderas och läggas till grund för den fortsatta planeringen av en reformerad utbildning till kontakttolk. Utbildningen föreslås omfatta halvtidsstudier och innehålla intro- duktion och de huvudområden som ingår i grundutbildningen enligt TÖI:s studieplaner, men delas in i ett mindre antal samman- hängande block. I utbildningen bör man ta upp och förbereda tolken på att uppdraget som tolk innebär att kunna möta svåra situationer. Exempel på situationer som tolken ska behärska är när besked ges om allvarlig sjukdom och död eller att uppehållstillstånd inte beviljas. Tolken möter också människor med svåra och trau- matiska upplevelser från sitt hemland. Allt detta påverkar tolken. Det är viktigt att dessa frågor tas upp och diskuteras under utbild- ningen så att tolken blir förberedd på dessa aspekter av tolkyrket. Kvaliteten på tolkutbildningen är bl.a. beroende av adekvata och aktuella ordlistor och faktamaterial. Tolkordlistor är terminolo- giska ordlistor som består av specialtermer, som tolken använder vid olika tolkuppdrag. Som vi redovisar i avsnitt 7.6.7 har det tagits fram tolkordlistor på 17 språk. Detta ska ses mot bakgrund av att ca 140 språk varit representerade i kontakttolkutbildningen. Ett flertal ordlistor är slut på förlaget. Upplagorna är små och behöver revideras kontinuerligt. Vi vill särskilt framhålla betydelsen av terminologi och aktuella tolkordlistor. Detta är av stor betydelse för att utbildningen ska kunna hålla en hög kvalitet. TÖI bör därför i sin budget ges utrymme att kontinuerligt ta fram nya och uppdaterade ordlistor i alla språk där det behövs. Aktuella och uppdaterade tolkordlistor har även stor betydelse vid anordnandet av prov. Enligt TÖI finns också ett stort behov av att förbättra och utveckla olika utbildningsmaterial, såväl innehållsmässigt som pedagogiskt. De kompendier som används som kurslitteratur för kontakttolkar skulle behöva revideras kontinuerligt, eftersom de ska beskriva aktuella förhållanden i det svenska samhället. TÖI till- handahåller även rollspel för användning vid tolkövningar. finns ett behov av att bearbeta och uppdatera rollspel inom de olika huvudområden som ingår i grundutbildningen. Enligt TÖI har detta av personal- och resursskäl inte varit möjligt. Från lärare vid kontakttolkutbildningen och av våra enkätunder- sökningar framgår att det finns ett uttalat behov av att ta fram ord- böcker i olika språk för den terminologi som förekommer vid tolk- ning i t.ex. domstolar, vid asylärenden och inom sjukvården. Vi ser det som en mycket allvarlig brist att undervisningsmaterial inte uppdateras i takt med de förändringar som sker av språket och i samhället. TÖI som ansvarig för kontakttolkutbildningen bör till- föras resurser som ger möjlighet att uppdatera studiematerial i önskvärd omfattning. Utbildningen bör koncentreras till högst tre folkhögskolor, som sinsemellan samarbetar mycket nära kring rekrytering, språk- grupper, uppläggning, förkunskaper, kunskapsdokumentation etc. Den schemalagda undervisningen bör varvas med perioder av distansstudier. Det bör vara möjligt för folkhögskolorna att sam- verka med studieförbund lokalt i syfte att fånga upp dem som inte har möjlighet att resa till utbildningsorten. För att ge den studerande praktisk erfarenhet av tolkyrket bör del- tagare, företrädesvis de som inte har erfarenhet av att tolka, få möj- lighet att under handledning av en erfaren tolk utföra tolkuppdrag. Resultatet av hur den studerande utfört sitt uppdrag bör följas upp och utvärderas i samråd med den handledande tolken. Praktiken ska genomföras utanför de schemalagda undervis- ningstimmarna och kunna omfatta ett eller flera tillfällen, beroende på individuella behov. De folkhögskolor, som av TÖI utses till utbildningsanordnare, bör genom samverkan med tolkförmedlingar och/eller offentliga tolkanvändare ha möjlighet att i samråd med dessa ordna praktik- platser med erfarna tolkar som handledare. Praktiken bör kunna genomföras på den ort där den studerande är bosatt. Vi har övervägt frågan om praktik borde vara ett obligatoriskt inslag i den grundläggande kontakttolkutbildningen, men föreslår att den ska vara frivillig. För studerande som saknar erfarenhet av att tolka bör det enligt vår mening ingå i studieplaneringen att lägga in praktik i den omfattning som kan anses nödvändig. Vårt förslag: TÖI bör ges i uppdrag att analysera behovet av kontakttolkar och mot bakgrund av denna analys planera och dimensionera utbildningen. Vi har i inledningen till detta kapitel konstaterat att det saknas ett samlat nationellt ansvar för frågor som rör tolkservice. Vidare har vi konstaterat att det saknas uppgifter om antalet verksamma tolkar. Detta leder till svårigheter att bedöma kommande behov av tolkar och därmed utbildning av tolkar, auktorisation m.m. Att långsiktigt kunna göra prognoser och dimensionera utbildning, bedöma behov av kompletterande utbildningar eller andra insatser samt planera för de språk där det krävs flera tolkar låter sig inte göras så lätt. Behovet av tolkar beror som redovisas i kapitel 5 av många faktorer som snabbt kan förändras. Förändringar i vår omvärld leder till att nya behov med kort varsel kan komma att uppstå. Ett viktigt motiv för vårt förslag att ge TÖI i uppdrag att se över tillgång och behov av statistik inom tolkserviceområdet är att utan tillgång till tillförlitlig statistik försvåras utbildningsplaneringen. Uppgifter om antal verksamma tolkar och i vilka språk det saknas tolkar är därför mycket viktig kunskap för den som har ansvar för utbildningen av kontakttolkar. Vi anser att införandet av ett nationellt register, med TÖI som ansvarig registerhållare enligt vårt förslag, skulle utgöra ett värde- fullt underlag för TÖI vid planering av utbildningsinsatser på både kort och lång sikt. Därför bör TÖI, som ansvarig för utbildningen av kontakt- tolkar, enligt vår mening även ges ett tydligt uppdrag att ansvara för behovsinventering i syfte att planerade utbildningsinsatser till- godoser behovet av kompetenta tolkar. Vårt förslag: Formerna för rekrytering bör ses över. TÖI bör ges ett tydligare uppdrag att aktivt föra ut och marknadsföra information om kontakttolkutbildningen. Vi föreslår vidare att TÖI i rekryteringssyfte ges i uppdrag att samverka med berörda aktörer avseende information kring behovet av rättstolkar i samband med de förändringar som träder i kraft rörande nedläggningen av . Deltagare till utbildningen rekryteras ofta genom tolkförmedlingar och tolkarnas branschorganisationer, som på lokal nivå samarbetar när det gäller planering och uppläggning av kurser liksom rekrytering av lärare. Många anmäler sig också själva till kurserna. Av våra enkätundersökningar framgår att mer än hälften av de auktoriserade tolkarna fick information om tillgänglig tolkutbild- ning genom tolkförmedling, genom TÖI:s hemsida och ca en tredjedel angav på annat sätt. Stickprovsundersökningen bland icke auktoriserade tolkar visade att drygt två tredjedelar fått information genom tolkförmedling, genom TÖI:s hem- sida och övriga uppgav på annat sätt. På frågan om vad som fick personen ifråga att gå utbildningen har en övervägande majoritet bland både auktoriserade och icke auktoriserade tolkar uppgivit att det berodde på eget intresse. Vi är medvetna om att det, åtminstone i inledningsskedet, krävs kraftfulla insatser för att rekrytera tillräckligt antal personer till en sammanhållen grundutbildning. I rekryteringssyfte bör informa- tionen peka på att nedläggningen av kommer att leda till ett ökat behov av kvalificerade tolkar. Information om dessa förändringar bör kunna ge resultat när det gäller att rekrytera studerande till utbildningen. Därför blir det viktigt att marknads- föra detta så brett som möjligt. finns i vårt förslag om nationellt register och fördelarna med att finnas med i detta register. Utbildning i små tolkspråk Ett stort problem är hur behovet av att utbilda tolkar i de små tolk- språken ska kunna tillgodoses. TÖI konstaterar i sin verksamhets- berättelse för (TÖI, 2004a) att det är svårt att rekrytera tillräckligt många deltagare som motiverar kostnaden för en lärare. Det saknas även språkhandledare i flera av dessa små tolkspråk. Vi inser att detta förhållande inte kan åtgärdas så snabbt. En möjlighet att öka antalet språk inom kontakttolkutbildningen kan enligt vår mening vara att etablera ett samarbete med moders- målslärare i ungdomsskolan. förekommer modersmålsunder- visning i 120 språk i . Enbart i handlar det om ett 80-tal språk. I en delkurs på gymnasienivå ingår momentet tolk- ning. Som exempel kan nämnas att i gavs /2005 modersmålsundervisning i assyriska/syrianska, dari, swahili, thai- ländska och bengali, språk som det saknas möjlighet att bli auktoriserad i och där det också är brist på tolkar. Vi anser att en fortsatt satsning på distansundervisning i sam- arbete med modersmålslärare i ungdomsskolan bör kunna leda till att fler tolkar utbildas i de små tolkspråken där det för när- varande saknas möjlighet till auktorisation och där det även råder brist på tolkar. Vårt förslag: TÖI ges i uppdrag att fastställa nationella för- kunskapskrav för tillträde till den reformerade kontakttolk- utbildningen. Kraven bör formuleras som kunskaper på gymnasienivå i svenska och samhällskunskap eller motsvarande samt i det språk utbildningen avser, alternativt godkänt förkunskaps- prov/tvåspråkighetstest. Utbildningen vid folkhögskolor och studieförbund kräver som redovisas i avsnitt 7.6.3 inga formella förkunskaper. Resultatet av våra enkätundersökningar visar att tolkarnas utbildningsbakgrund är mycket varierande och att auktoriserade tolkar i större utsträck- ning än icke auktoriserade är högskoleutbildade. Svaren på frågan om utbildningsbakgrund bland de auktoriserade tolkarna visar att kvinnor och män har hög- skoleutbildning antingen från , utlandet eller både och. Högskoleutbildningen kan avse allt från enstaka kurser till akade- misk examen, eftersom vi inte skilt på detta i enkätfrågan. Av vår stickprovsundersökning till icke auktoriserade tolkar framgår att kvinnor och män har någon form av högskoleutbildning. av de auktoriserade och av de icke auktoriserade tolkarna ansåg att det skulle finnas förkunskapsprov eller liknande för att antas till kontakttolkutbildning. Av de aukto- riserade tolkarna uppgav och av de icke auktorise- rade att det inte skulle krävas förkunskapsprov. Övriga hade ingen uppfattning eller hade inte besvarat frågan. Att erbjuda god tolkservice är ett samhälleligt ansvar. Därför bör det också vara ett samhälleligt – nationellt – ansvar att de personer som antas till kontakttolkutbildning har en fastställd kunskapsnivå. Detta gäller både realiakunskaper och kunskaper i svenska språket och modersmålet. Det handlar dels om kvalitetssäkring och att garantera likvärdighet i utbildningen oavsett var och av vem den genomförs, dels ett effektivt utnyttjande av offentliga medel. Krav på förkunskaper måste kunna kombineras med folkbild- ningens frihet och självständighet. Vårt förslag utgår från att TÖI, som kriterier för att bevilja utbildningsanordnare statsbidrag för kontakttolkutbildning, fastställer nationella krav på förkunskaper. Samma krav på förkunskaper, oavsett tolkspråk, måste gälla, efter- som tolkanvändare vid sjukhus, försäkringskassor, domstolar m.fl. ställer samma krav på tolkens kompetens, oberoende av det språk som tolkningen gäller. Det tvåspråkighetstest (avsnitt 2.4) som vi föreslår ska även kunna användas som urvalsinstrument vid antagning till kontakt- tolkutbildning i de fall den sökande inte har dokumenterade kunskaper i svenska och tolkspråket. Ytterligare möjlighet att bedöma en sökandes kompetens bör kunna ske genom att utveckla metoder för validering i syfte att bedöma den sökandes kunskaper, om personen ifråga saknar dokumentation. Vårt förslag: TÖI bör ges i uppdrag att fastställa mätbara natio- nella kunskapsmål för kontakttolkutbildningen. Efter genom- gången grundutbildning till kontakttolk utfärdas ett intyg som visar godkända kunskaper enligt TÖI:s nationella kunskapsmål. Efter slutförd kontakttolkutbildning i folkhögskolor eller studie- förbund sätts inte betyg. Deltagaren får intyg på att de deltagit i utbildningen om de närvarat av tiden. Detta inne- bär att det inte framgår vilken kunskap den som genomgått utbild- ningen har, utan enbart redovisar närvaron i utbildningen, som i sig inte säger något om personen ifråga har tillgodogjort sig utbild- ningen. Av våra enkätundersökningar framgår att en övervägande majo- ritet av de svarande, både auktoriserade och icke auktoriserade tolkar, ansåg att det borde finnas kunskapsprov eller någon form av betyg/examination efter slutförd utbildning. I praktiken syftar den nuvarande utbildningen till att tolken efter slutförd utbildning ska klara Kammarkollegiets auktorisationsprov. I avsnitt 7.5.1 redovisar vi nu gällande övergripande syfte och mål för utbildningen som TÖI har fastställt. Dessa är formulerade som mjuka kunskaper utan koppling till en konkret utvärderingsbar och mätbar nivå. Det har visat sig att mycket få klarar auktorisationsprovet. –2004 deltog 883 personer i auktorisations- prov (exkl. teckenspråkstolkar). auktorisera- des 175 tolkar, i genomsnitt ca 30 . Av dessa har 151 deltagit i auktorisationsprovet och 24 var godkända från grundläggande kontakttolkutbildning från och fick där- igenom auktorisation utan att delta i auktorisationsprovet. I avsnitt 6.7 redovisar vi regelverk och resultat när det gäller auktorisation.