sou · GTB398 · 2006-01-01 00:00:00 — Huvudregeln förutsätts vara att en veterinär har undersökt djuret, ställt diagnos och inlett behandling, vilket dock inte hindrar att rutinbehandlingar såsom vissa vaccineringar kan överlåtas till djurägare eller besättnings- ansvarig. Läkemedel som är förknippade med särskilda djurskydds- mässiga eller etiska aspekter (t.ex. smärtstillande och beroende- framkallande medel samt hormoner) skall dock alltid administreras av veterinär. Tillsyn, disciplin- och straffansvar Tillsynen över veterinärer och annan djurhälsopersonal utövas av Mattilsynet dels genom uppsökande verksamhet och dels genom granskning efter klagomål från allmänheten. Det finns ingen motsvarighet till den svenska . I stället ligger uppgiften att meddela varningar, återkalla auktorisationen eller licensen eller frånta yrkesutövaren dennes förskrivningsrätt på Mattilsynet. Emellertid har i inrättats ett veterinärmedicinskt rättsråd, ett rådgivande organ som har till uppgift att uttala sig om veterinärmedicinska frågor i t.ex. domstolsprocesser. I ärenden om disciplinåtgärder mot veterinärer inhämtas regelbundet yttranden från rådet. Den norska djurskyddslagen innehåller liksom den svenska motsvarigheten vissa regler som begränsar möjligheten för den som inte är veterinär att behandla djur. I lagen anges att ingen annan än en veterinär får utföra kirurgiska ingrepp eller medicinsk behandling av djur om ingreppet eller behandlingen kan antas förorsaka djuret lidande. Motsvarande behandling av fisk och andra vattendjur får även utföras av fiskhälsobiologer. Vidare anges att vid åtgärder som kan vara mycket smärtsamma skall bedövning användas. Inte heller denna bestämmelse innebär att veterinärens möjlighet att delegera uppgifter begränsas, annat än när det gäller kirurgiska ingrepp i egentlig mening. En veterinär som överlåter uppgifter till någon annan anses ändå ha utfört behandlingen. Någon motsvarighet till det svenska förbudet mot ingrepp som inte är veterinärmedicinskt befogade finns inte i den norska lagen men av förarbetena framgår att den ovan nämnda bestämmelsen endast reglerar åtgärder av kurativ art. Vissa åtgärder som inte är kurativa anges i 13 §. Enligt bestämmelsen är det förbjudet att kastrera handjur av ren, hund och fjäderfä. Veterinär får dock kastrera ren och hund när särskilda omständigheter gör att det är nödvändigt (exempelvis då ren används som drag- djur). Departementet kan föreskriva att andra än veterinärer får utföra ingreppet, men även då skall det ske under bedövning. Gris omfattas inte av förbudet men en lagändring har antagits som innebär att ett sådant förbud träder 2009. får kastrering av gris göras upp till fyra veckors ålder om det sker under bedövning och utförs av veterinär. att avhorna djur med undantag dels för ren vars övre del av hornet får kapas utan bedövning (av vem som helst) och dels för andra djurslag upp till sex veckors ålder som under bedövning får avhornas av veterinär. att stympa svans och öron på djur. att klippa eller bränna näbben och att klippa kammen på fjäderfä. att ta bort stämband på hund. Varken hovslagare eller djursjukgymnaster är reglerade yrken i . Däremot är semintekniker ett reglerat yrke. Enligt de norska seminföreskrifterna7 får bara den som är auktoriserad semintekniker (eller veterinär) utföra insemination och dräktig- hetskontroller. Auktorisation ges av Mattilsynet till den som har genomgått utbildning vid och kan återkallas om den auktoriserade inte följer seminföreskrifterna. Regleringen innebär emellertid inte att seminteknikerna räknas till djurhälso- personalen. I har Jord- och skogsbruksministeriet ansvaret för veterinära frågor. Liksom i finns i en behörighets- lag8 som reglerar rätten att verka som veterinär i och en djurskyddslag9 med bestämmelser om hur djur skall hållas, skötas och behandlas. Endast veterinärer är föremål för behörighets- reglering inom djurens hälso- och sjukvård. 7Landbruksdepartmentets föreskrift 1995.03.06 nr 239. 8Lag om utövning av veterinäryrket nr 29/2000. 9Lag nr 247/1996 om djurskydd. 4.2.1Lagen om utövning av veterinäryrket Den finska behörighetslagen har stora likheter med den svenska. Här skall dock beröras några skillnader mellan de båda lagarna. Behörighetslagens syfte är att säkerställa att utövare av veterinäryrket har adekvat kompetens samt att ordna tillsynen över yrkesverksamheten. Jord- och skogsbruksministeriet prövar frågan om legitimation och bestämmelserna om vem som kan få legitimation motsvarar de svenska bestämmelserna. En finsk veterinär måste emellertid också avlägga en veterinärförsäkran. Veterinärer har ensamrätt till yrke och skyddad yrkestitel. Legitimerade veterinärer kan bli specialister genom en tilläggs- utbildning vid . Specialistutbildning finns i smådjurssjukdomar, hästsjukdomar, hälso- och sjukvård för produktionsdjur, miljöhälsovård, livsmedelshygien i produktion samt smittosamma djursjukdomar. Veterinärens rättigheter och skyldigheter I fråga om veterinärens rättigheter och skyldigheter anges dessa, till skillnad från den svenska regleringen, i lagen. Således regleras veterinärens förskrivningsrätt, skyldighet att iaktta föreskrifter, att fullgöra anmälnings- och upplysningsskyldigheter, att ge akut hjälp till djur när det är nödvändigt av djurskyddsskäl, att föra journal, att iaktta tystnadsplikt samt att utfärda intyg på heder och samvete. Slutligen har varje veterinär en skyldighet att fortbilda sig och dessutom en rättighet att beredas möjlighet till detta av sin arbetsgivare. I den finska lagen finns dessutom veterinärens yrkesetiska åtaganden reglerat: Målet för yrkesutövningen i fråga om utövare av veterinäryrket är att upprätthålla och främja djurens hälsa och välbefinnande, förebygga och bota sjukdomar bland djuren, lindra deras lidande samt bibehålla folkhälsan och eftersträva säkra livsmedel. En utövare av veterinär- yrket skall i sin yrkesutövning tillämpa allmänt godtagna, beprövade och motiverade metoder i enlighet med sin utbildning som han eller hon fortlöpande skall försöka komplettera. Begränsningar för annan än veterinär i rätten att behandla djur Precis som den svenska behörighetslagen anger den finska att endast legitimerade veterinärer är behöriga att utöva veterinäryrket. Området för veterinärernas ensamrätt är emellertid större i än i . Enligt den finska lagen får endast veterinärer besluta om veterinärmedicinsk undersökning av djur och om diagnostik samt om anknytande behandling och medicinering. Den som obehörigen utövar veterinäryrket döms till böter, eller, om verksamheten bedrivits yrkesmässigt, till böter eller fängelse . Bestämmelser om veterinärers rätt att överlåta läkemedel till djurägare eller till annan personal finns i en förordning10. Huvudregeln är att läkemedel får ges av både veterinär och djurägare/djurhållare samt av den som någon av dessa personer bemyndigat, med undantag för bl.a. hormoner. Överlåtelse av läkemedel kan ske efter det att veterinären antingen själv undersökt djuret eller på annat tillförlitligt sätt inhämtat uppgifter om att medicinering är nödvändig. Läkemedel som skall administreras via injektion får överlåtas bara om veterinären själv undersökt djuret. Vaccin får överlåtas till djurägaren men om det skall utfärdas ett vaccinationsintyg måste djuret vaccineras under direkt uppsikt av veterinären. På en veterinärmottagning får veterinären låta annan personal sköta överlåtelsen av läkemedel under förutsättning att personalen ges anvisningar om medicinen av veterinären. Tillsyn, disciplin- och straffansvar Jord- och skogsbruksministeriet samt länsstyrelserna utövar tillsyn över veterinärerna. Tillsynen är främst inriktad på kvaliteten i veterinärernas yrkesutövning samt veterinärernas förmåga att utöva sitt yrke. I finns ingen motsvarighet till Veterinära ansvars- nämnden. Den veterinärmedicinska skadenämnden har samma uppgifter som det norska veterinärmedicinska rättsrådet, alltså att uttala sig om veterinärmedicinska frågor. I stället har ministeriet befogenhet att i förebyggande syfte ingripa mot en veterinär om det kan antas att denne har blivit oförmögen att utöva sitt yrke (åläggande om att genomgå läkarundersökning) eller har bristande 10 Jord- och skogsbruksministeriets förordning nr 23/VLA/2002. yrkesskicklighet (åläggande att genomgå förhör eller arbetsprov). En veterinär som har handlat felaktigt, exempelvis genom att inte fullgöra sina skyldigheter eller genom att utföra åtgärder som han eller hon inte har tillräcklig kompetens för, kan av ministeriet åläggas en varning eller få sin rätt att utöva yrket begränsad eller upphävd. Andra brister såsom t.ex. försummelse att utföra uppdrag eller otillbörligt uppförande anses vara en uppgift för veterinärens arbetsgivare och inte för tillsynsmyndigheten. Den finska djurskyddslagen har till syfte att skydda djur mot lidande, smärta och plåga samt att främja djurens välbefinnande och en god behandling av djur. Lagen innehåller bestämmelser om hur djur skall hållas, skötas och behandlas. Operationer och därmed jämförbara åtgärder som åsamkar djur smärta får utföras på djur endast om de behövs på grund av djurets sjukdom eller av någon därmed jämförbar orsak och får endast utföras av veterinär. Om den smärta som åtgärden vållar är lindrig och kortvarig eller om åtgärden inte tål uppskov, får den dock utföras även av någon annan än veterinär. Undantag från djurskyddslagen finns i djurskyddsförordningen11 som anger att det är tillåtet att märka djur om åtgärden utförs av en kompetent person och åsamkar djuret kortvarig och lindrig smärta. I vissa fall får åtgärden bara utföras av veterinär eller under tillsyn av en sådan (t.ex. inoperering av mikrochips på häst), att kastrera djur om det utförs av veterinär (getter, hästar, nötkreatur samt sällskapsdjur) eller av annan kompetent person (svin och får samt, om Burdizzotång använd även ren), att avhorna nötkreatur, får och getter genom kirurgi om det utförs av veterinär samt genom förstöring av hornanlaget på nötkreatur om det utförs av kompetent person, att klippa eller slipa vassa tandspetsar på svin som är yngre än om det utförs av kompetent person, att sätta nosring på nötkreatur om det utförs av veterinär samt att kapa bakåt eller inåt pekande tår hos avelstuppar om det utförs av kompetent person. 11 Djurskyddsförordningen (nr 396/96). Med kompetent person avses en person som har tillräckliga kunskaper i den teknik som används för åtgärden. Ytterligare undantag får föreskrivas av ministeriet, dock får inte sådana åtgärder som syftar till att göra ett djur stumt eller ändra djurets utseende tillåtas. Djur som har utsatts för en förbjuden åtgärd kan förbjudas att delta i tävlingar eller förevisningar. Tillsyn över djurskyddslagen utövas av ministeriet samt av länsstyrelserna och kommunveterinären. Tillsynsmyndigheterna har rätt att verkställa inspektion och kan besluta om förbud eller ålägganden i förening med vite. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot lagens bestämmelser kan dömas för djurskyddsförseelse till böter om inte gärningen är straffbar som djurplågeri enligt strafflagen. I har ministeriet för livsmedel, lantbruk och fiske ansvaret för veterinära frågor. Veterinäryrket regleras i veterinär- lagen12 som ersatte 1990-års veterinärlag. Av betydelse för djurens hälso- och sjukvård är dessutom djurskyddslagen13 samt lagen om djurhållning14. Den senare lagen är en sammanslagning av fem gamla lagar och innehåller bestäm- melser om bl.a. smittsamma sjukdomar och husdjursavel. Lagen antogs som den nya veterinärlagen och kompletterar denna i fråga om såväl veterinärers som djurägares skyldigheter. Den nya veterinärlagen reglerar rätten att utöva veterinäryrket samt veterinärens skyldigheter. Dessutom omfattar lagen bestämmelser om veterinära laboratorier och Det veterinära sundhetsrådet. Den nya lagen innehåller en mycket utförligare reglering av läke- medelsanvändning än den gamla. 12Lov om dyrelaeger, lov nr 433 av . 13Dyrevaernslov, lov nr 386 av . 14Lov om hold av dyr, lov nr 432 av . Rätt att utöva veterinäryrket och att kalla sig veterinär har bara den som är auktoriserad veterinär (dyrlaege). Frågan om auktorisation prövas av Ministeriet för livsmedel, lantbruk och fiske och kan meddelas den som har dansk eller utländsk veterinärexamen. Ministeriet godkänner specialister som har genomgått en av den danska veterinärföreningen anordnad specialistutbildning. Till veterinär yrkesutövning hör enligt lagen behandling av djur som misstänks lida av en allvarlig smittsam sjukdom eller annan sjukdom som kräver veterinär kompetens, att behandla djur med receptbelagda läkemedel, att utöva livsmedelskontroll och livs- medelstillsyn samt att utöva annan verksamhet där veterinär kompetens är av väsentlig betydelse. Inom dessa områden har veterinären ensamrätt till yrke. Veterinärstudenter kan emellertid få tillstånd att bistå en veterinär i dennes yrkesutövning om behovet av veterinär inte kan täckas av auktoriserade veterinärer. Andra yrkesgrupper kan också ges rätt att assistera veterinären i dennes yrkesutövning (förutom i fråga om behandling av smittsamma sjukdomar). Departementet kan bestämma vilken utbildning sådan personal skall ha, vilken titel de skall använda och att sådan titel skall vara skyddad. När en veterinär överlåter uppgifter till sådan personal utförs dessa fortfarande på veterinärens ansvar. Veterinärens rättigheter och skyldigheter Veterinären skall i sin yrkesutövning vara omsorgsfull och samvetsgrann och har en skyldighet att, om djurets hälsa är i fara, göra djurägaren uppmärksam på förhållandet. Veterinären har dessutom skyldighet att vidta åtgärder vid akuta situationer då ett djur är skadat eller sjukt samt att rapportera smittsamma sjukdomar och delta i samhällets bekämpning av sådana sjukdomar. Veterinären får ordinera och lämna ut läkemedel endast efter egen diagnos. Diagnosen skall ställas antingen efter personlig undersökning av djuret eller efter egen eller laboratoriums granskning av prover från djuret. Om det är försvarligt med hänsyn till veterinärens kunskap om ägaren och djuren, får diagnos också ställas efter att veterinären har gått igenom sjukdomens symptom med ägaren eller vårdaren. Till djur i besättningar som står under olika former av hälsokontrollprogram kan såväl diagnostisering som administrering av läkemedel överlåtas till djurägaren i större utsträckning. Begränsningar för annan än veterinär i rätten att behandla djur Som angetts ovan har veterinärer ensamrätt till veterinäryrket och den som inte är veterinär kan inte på eget ansvar utöva sådan verksamhet. Den som utövar veterinäryrket eller kallar sig veterinär utan att ha rätt till det kan dömas till böter. Den som gör detta efter att ha blivit fråntagen sin auktorisation kan dömas till fängelse i högst . Det finns dock ett betydande utrymme för veterinären att använda sig av assisterande personer. I finns ett rådgivande organ, Veterinära sundhetsrådet, som kan lämna regeringen sakkunskap inom det veterinär- medicinska området. Veterinära sundhetsrådet har bl.a. uttalat sig i frågan om vad så kallade hästtandläkare (ej reglerat yrke) får göra i sin yrkesutövning. Enligt uttalandet får en sådan yrkesutövare endast utföra enklare behandlingar såsom raspning och slipning och inga ingrepp om hästen visar symptom på sjukdom eller annat lidande (exempelvis blödning, svullnad m.m.). Beträffande akupunktur har rådet uttalat att det är en verksamhet som bara veterinärer får ägna sig åt. Tillsyn, disciplin- och straffansvar Veterinärer står under tillsyn av Ministeriet för livsmedel, lantbruk och fiske som kan vidta åtgärder mot veterinärer som inte längre har förmåga att utöva yrket eller som har visat grov oduglighet i sin yrkesutövning. Ministeriet kan upphäva legitimationen eller helt eller delvis inskränka exempelvis förskrivningsrätten. Innan beslut om sådana åtgärder fattas inhämtas yttranden från Veterinära sundhetsrådet. Liksom övriga nordiska länders djurskyddslagstiftning innehåller den danska lagen bestämmelser om hur djur skall behandlas. Lagens syfte är att skydda djur från smärta, lidande, ångest, lyte och men. Operativa ingrepp som kan innebära ett lidande för djuret som inte är oväsentligt och snabbt övergående, får endast utföras av veterinär och operativa ingrepp i syfte att ändra ett djurs utseende är förbjudna. För vissa ingrepp finns särskilda bestämmelser. När det gäller kastrering av djur anges i föreskrifter att sådana ingrepp som huvudregel skall ske under bedövning samt att det skall utföras av veterinär, med undantag för smågrisar, lamm och kalvar. Avhorning får också göras av annan än veterinär om bedövning har lagts av veterinär. Lagen om djurhållning innehåller bestämmelser om hur djur skall hållas, samt om märkning, avel och sjukdomar. Bl.a. finns där bestämmelser om veterinärers skyldigheter i samband med allvarliga smittsamma sjukdomar. 4.3.3Övriga yrkesgrupper inom djurens hälso- och sjukvård Provtagningstekniker är en yrkesgrupp som samarbetar med veterinärer inom olika kontrollprogram. Den som vill få auktorisation som provtagningstekniker skall först genomgå viss fastställd utbildning hos den veterinär som han eller hon arbetar för15. Auktorisationen kan återkallas och upphör automatiskt om anställningen hos veterinären upphör. Inseminatörer (kvaeg- inseminør kan efter särskild utbildning och genomgången examen få tillstånd att inseminera i annan än egen besättning16. I finns en treårig yrkesutbildning till djursjuksköterska (veterinaer- sygeplejerske). Yrket är inte reglerat och alla arbetsuppgifter utförs under en veterinärs vägledning och ansvar. I har , Food and Rural Affairs (Defra) ansvaret för djurens hälsa. Inom ansvarsområdet ligger både djurskyddsfrågor och den veterinärmedicinska verksamheten. Bestämmelser som har betydelse för djurens hälso- och sjukvård är dels veterinärlagen17 och dels djurskyddslagen18. 15Bekendtgörelse (nr. 43 af 23/01/2003) om autorisation af teknikere til udtagning af blodpröver m.v. 16Bekendtgörelse (nr. 432 af 09/06/2004) om tyresaed og inseminering af kvaeg. 17Veterinary Surgeons Act 1966. (), som är den organisation som bl.a. registrerar veterinärer, ger dessutom ut etiska riktlinjer19 som har betydelse för veterinärväsendet. I har man konstaterat att veteri- närernas ensamrätt till yrket i många avseenden är för restriktiv och att andra yrkesgrupper bör kunna utföra vissa åtgärder som är förbehållna veterinärer. Därför pågår nu en omfattande översyn som förväntas resultera i en ny lag där fler yrkesgrupper regleras, får utföra åtgärder på eget ansvar och kan bli föremål för disciplinära åtgärder. Av de utredningar som Defra redovisar kan man dra slutsatsen att det finns ett starkt önskemål om att lätta på den nuvarande lagens restriktiva inställning till vad som kan utföras av icke-veterinär personal. Utöver en avreglering för vissa yrkesgrupper vill man också avreglera vissa åtgärder, bl.a. olika former av provtagning. Det diskuteras också om alla veterinärer skall ha rätt att utföra alla slags behandlingar på alla slags djur utan krav på specialistutbildning, samt om krav på obligatorisk kontinuerlig fortbildning av veterinärer bör införas eller att legitimationen skall vara föremål för omprövning exempelvis . Man vill också modernisera bestämmelserna om disciplinansvar och tillsyn så att förfarandet blir mer öppet, bl.a. diskuteras möjligheten att införa en självständig tillsynsmyndighet i stället för att yrkesverksamheten regleras och övervakas av yrkesorganisa- tionerna. 4.4.1Veterinary Surgeons Act of 1966 (veterinärlagen) I veterinärlagen finns regler om behörighet för veterinärer, om procedurer vid disciplinärenden och om veterinärers ensamrätt till veterinäryrket. För vissa yrkesgrupper, bl.a. registrerade djursjuksköterskor, har undantag införts vilket innebär att yrket blivit delvis reglerat. 18The Animal Welfare Act of 1911. 19The Guide to Professional Conduct 2000. Behörighetsregleringen av veterinärerna bygger liksom i på veterinärexamen. I är det dock ingen myndighet som utfärdar en legitimation, utan branschorganisationen . Tillståndsprövningen sker i ett råd () som tar ställning till om personen, utöver veterinärexamen, har en god karaktär och tillräcklig kompetens för att kunna utöva veterinäryrket i . Med tillståndet, som förutsätter medlemskap i , följer en skyldighet att följa de moraliska och etiska riktlinjer som har fastställs av RCVS. Endast den som är registrerad hos RCVS har rätt att utöva veterinäryrket och får kalla sig veterinary surgeon. Begränsningar i rätten att behandla djur Veterinärernas ensamrätt definieras i veterinärlagen och omfattar all veterinärmedicinsk och veterinärkirurgisk verksamhet, bl.a. att ställa diagnos vid sjukdom eller skada hos djur, inklusive provtagning i samband med undersökningen, att ge råd i anledning av en diagnos, att medicinskt eller kirurgiskt behandla djuret, att utföra operationer. Vissa behandlingar och ingrepp får dock utföras av djurägare20. För yrkesutövare med särskild utbildning samt för veterinärstuderande och humanmedicinskt utbildade yrkesutövare finns ytterligare undantag (se nedan under avsnitt 4.4.2). Vem som helst får alltid ge akut sjukvård till sjuka och skadade djur i syfte att rädda liv eller lindra smärta. Djurägaren, samt den som tillhör djurägarens hushåll eller är anställd av denne, får på alla djurslag utföra enklare medicinska behandlingar (any minor treatment) på djuret. På lantbrukets djur får dessutom enklare kirurgiska ingrepp (any treatment or any minor surgery not involving entry into a body cavity) utföras. Personer (om personen genomgår utbildning i djurhållning) får kastrera handjur, kupera svans på lamm, avlägsna sporrar på hund samt, under övervakning av veterinär (eller lärare), 20 The Veterinary Surgeons Act, Schedule 3, part I. För vissa djurslag finns särskilda bestämmelser om bl.a. kastrering21. Tillsyn, disciplinära åtgärder och straffansvar Tillsynen över veterinäryrket utövas av RCVS och disciplinära frågor avgörs av en kommitté inom RCVS. Om en veterinär döms för ett brott som gör honom eller henne olämplig att utöva yrket, har gjort sig skyldig till ett klandervärt beteende i sin yrkesut- övning eller har fått sitt tillstånd under felaktiga förutsättningar, kan kommittén återkalla tillståndet att utöva veterinäryrket eller permanent. Kommitténs beslut kan överklagas till domstol. Den som utger sig för att vara veterinär eller som utövar veterinäryrket utan att vara registrerad hos RCVS kan dömas till böter. 4.4.2Undantag för vissa yrkesutövare m.m. Som ovan nämnts pågår en översyn av den veterinära lagstiftningen som bl.a. förväntas innebära att fler yrkesgrupper regleras. Redan nu finns undantag från veterinärernas ensamrätt för vissa yrkesgrupper. Bestämmelser innebär inte att yrkesgruppen får en självständig yrkesroll med eget ansvar för sina arbetsuppgifter och inte heller att de kan bli föremål för disciplinåtgärder. Emellertid innebär undantagen att vissa utbildningar har identifierats som tillräckliga för att uppnå den kompetens som behövs för att utföra de undantagna undersökningarna eller behandlingarna av djur. Den som har genomgått en godkänd utbildning kan ansöka om att bli registrerad som djursjuksköterska hos RCVS. Endast den som är registrerad får kalla sig djursjuksköterska (nurse). Under utbildningen är eleven anställd av ett djursjukhus eller en klinik som är godkänd som utbildningsplats för djursjuk- sköterskor. Utbildningen består dels av praktisk undervisning på arbetsplatsen, dels av teoretiska kurser. 21 The Veterinary Surgeons Act Schedule 3, part II. Den som är registrerad djursjuksköterska får enligt veterinär- lagen utföra medicinsk behandling och enklare kirurgiska ingrepp som inte innefattar ingrepp i en kroppshåla (any treatment or any minor surgery not involving entry into a body cavity) på alla slags djur22.