sou · GTB399d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Vissa fastighetstyper kan vara mindre lämpliga för förpackning, exempelvis småhus. Slutligen skall noteras att de föreslagna reglerna om återföring av nedskrivningar vid avyttring innebär att en intäkt, den återförda nedskrivningen, skall tas upp, medan förlusten inte alltid kan dras av. Den skatteminskning som tidigare erhållits genom nedskriv- ningen bör täcka skattebetalningen för intäkten.12 Beskattningen kan dock medföra att en tidigare inte existerande inlåsningseffekt kan uppstå för förlustfastigheter. Möjliga utvidgningar av avdragsrätten. I punkt 2 ovan anges att för de fall där kvittningsmöjlighet saknas är det symmetriska alter- nativet att skatteminskningen procentuellt bör motsvara den effektiva skattesatsen, x % för förpackade fastighetsvinster. En sådan regel kan enkelt konstrueras som en kvotering av för- lusten. Om exempelvis x är 10 så skall kvottalet vara 10 dividerat med 28 (bolagsskattesatsen) eller . av förlusten skall dras av. Även den praktiska tillämpningen av en sådan regel bör bli enkel. Problemet är i stället, som framhållits tidigare, att hitta ett rimligt x för beräkningen. Några exempel visar på utgångspunkterna för bedömningen: En värdeökning på en fastighet på 100 realiseras inte genom avyttring utan i stället säljs fastigheten förpackad. Den skatt som kommer att utgå är då resultatet av bortfallet av värdeminskningsavdrag på 100. Antag att det är värdeminskningsavdrag á 4, och således 25 skattebetalningar á 1,12. Nuvärdet av de framtida skattebetalningarna är vid diskonteringsränta 15,78 (jfr föregående avsnitt). x är här 15,78 och kvottalet blir 15,78/28 = . En förlust om 100 leder då till en skatteminskning av samma storlek (100 x x = 15,78) som skatten på den förpackade vinsten. Om en förutsättning ändras och övriga hålls konstanta erhålls en annan procentsats för kvoten. Två varianter kan anges: -värdeminskningsavdrag ger ett kvottal på . -diskonteringsränta ger ett kvottal på . 12 Genom reglerna för vinstutdelning i aktiebolag etc. bör medlen vara inlåsta i företaget. Däremot kan de ha minskat eller ökat i värde beroende på hur de investerats. Utfallet i förpackningsexemplen 1 och 2 i avsnitt 8.3.1.2 motiverar kvottal på 36 respektive . Byggnader, mark och andra delar av fastigheter kostnadsförs olika snabbt eller inte alls. Även förändringar av diskonteringsräntan på- verkar beräkningen väsentligt.13 Det finns ett stort intervall för vad som är rimliga kvottal för det enskilda företaget. Det finns även ett intervall för antaganden om vad som är rimlig nivå för att fållnings- regeln skall få den åsyftade effekten. Ett möjligt antagande är att fållningsregeln syftar till att uppnå symmetri i den meningen att i samma utsträckning som förluster realiseras direkt skall vinster realiseras direkt. Om exempelvis de förpackningsbara vinsterna är 1000 och förlusterna 400, så bör vinster om 400 realiseras genom direktavyttring och kvittas mot förlusterna. Resterande vinster förpackas. Kvittning är även det rationella valet eftersom det resulterar i en skattesats på på vinsterna, medan den effektiva skattesatsen vid förpackning skulle blivit x %. Det ovan antagna syftet med fållningsregeln äventyras om kvottalet sätts så att ett förlustavdrag ger en skatteminskning på mer än x % eftersom det då blir lönsammare att förpacka även vinsterna om 400. Om detta är syftet med fållningsregeln är det motiverat att kvottalet blir lågt, mindre än x %. Ett annat möjligt antagande är dock att syftet för fållningsregeln endast är att förluster skall resultera i samma relativa skatteminsk- ning som de vinster som förpackas, dvs. den teoretiska symmetri som beskrivits i punkt 2. Det förefaller praktiskt svårt och inte helt önskvärt att försöka bestämma kvottalet lika med eller mindre än ett antaget genom- snittligt x. En mer pragmatisk bedömning får göras. Eftersom så- dana överväganden inte går att redovisa kvantitativt och ofrån- komligen är skönsmässiga lämnar utredningen ett förslag om kvo- tering till utan ytterligare motivering. Den effektiva skatte- satsen för ett kvoterat skatteavdrag blir av = . Utredningen föreslår att en regel införs i en ny 25 kap. 13 § IL. Ett kvoterat avdrag på skall kunna yrkas för förluster i fållan – helt eller delvis – som inte kunnat kvittas. Ett exempel visar hur en sådan regel fungerar: I fållan finns förluster på och företaget väljer att utnyttja av dem. Avdrag medges med (av 13 Nominella räntor skall användas eftersom skattebetalningarna som skall diskonteras är nominella. ) och kvarstår i fållan. Avdraget medför en skatte- minskning på av lika med 1,68 mnkr. En ytterligare möjlig utvidgning vore att medge avdrag för förluster vid försäljning av sådana fastigheter som typiskt sett inte brukar för- packas. Ett exempel är fastigheter som bebyggts med småhus och som säljs direkt till konsumenten. Utredningen anser att de fall som går att avgränsa med tillräcklig precision blir så få och speciella att det inte motiverar en särskild regel. Ett förhållande av mer generell karaktär, som angetts ovan, är att mindre företag oftare torde kunna hamna i situationer utan kvitt- ningsmöjligheter. De torde även ha mindre marginaler för att hantera förluster än större företag. Såväl teoretiskt som praktiskt sett är det inte lämpligt att skilja ut små och stora företag. Ett sätt att uppnå den eftersträvade effekten är att ge alla företag ett årligt mindre avdragsutrymme för förluster vid fastighetsavyttringar. Ett sådant avdrag skulle ha rela- tivt sett större betydelse för små företag än för stora företag. Ut- redningen föreslår att i 25 kap. 13 § IL införs ytterligare en be- stämmelse som innebär att avdrag medges för förlust vid fastig- hetsavyttring med högst ett bestämt belopp . Om en förlust återstår efter kvittning och beloppsavdraget, rullas enligt 25 kap. 12 § IL förlusten över varvid ett nytt beloppsavdrags- utrymme kan utnyttjas. En sådan teknik är enklare att tillämpa än exempelvis en regel som medger ett fem ggr större beloppsavdrag fördelat på en femårsperiod. Beloppets storlek får bedömas tämligen schablonartat och prag- matiskt. En utgångspunkt är att beloppet skall bestämmas efter små verksamheter där storleken på andra inkomster, såsom från fastig- hetsuthyrning, begränsar möjligheten att utnyttja en utökad av- dragsrätt för förluster. Vidare är avsikten att avdraget skall hålla sig inom ramen för vad som är förluster av eget kapital och att av- draget syftar på mer sällan återkommande förluster. Utredningen anser att ca är ett rimligt belopp. Det kan möjlig- göra kostnadsföring av mer beaktansvärda förluster inom en över- blickbar period. Exempelvis kan en förlust på dras av . I linje med den teknik som i huvudsak används i IL bör beloppet uttryckas som prisbasbelopp. är pris- basbeloppet varför beloppet bör anges till 15 prisbas- belopp (). Fållning av fastighetsförluster är väl motiverat för många situationer, men mindre motiverat för andra. Utvidgningen av fållningsregeln till byggnadsrörelse innebär sannolikt att fler situationer tillkommer där fållning kan vara mindre motiverad. Utredningens förslag som innebär att ned- skrivningar återförs och tas upp vid förlustavyttringar ökar pro- blemet. De ovan föreslagna reglerna har till syfte att försöka ge vissa lättnader i de ovannämnda situationerna. Utredningen har inte kunnat utforma regler som ger lättnader just och enbart i de moti- verade fallen. Utredningen anser dock att förslagen typiskt sett bör ha störst betydelse för dessa fall och att de är så att de i andra fall inte väsentligt motverkar fållningsregelns syfte. Skälen för en nyansering av fållningsregeln är starka. Skälen för just de föreslagna reglerna är dock inte lika starka, dels då precisionen inte är fullständig och dels då de innebär rätt små nyanseringar av fållningsregeln. Skälen för att lägga fram förslagen överväger dock. Utredningen anser att avdragsrätten bör utvidgas både genom en regel om kvotering och en regel om ett beloppsavdrag. Reglerna kan tillämpas tillsammans. Turordningen blir att först utnyttjas kvittning om möjligt, sedan beloppsavdrag och slutligen kvoterat avdrag om så yrkas. Bestämmelserna införs i 25 kap. 13 § IL. I byggnadsrörelser utförs ofta byggnadsverksamhet inte bara på egna fastigheter utan även som entreprenadarbeten på annans fastighet. Detta är likartade verksamheter och ibland är de konkreta alternativ i en avtalssituation. Neutralitetsaspekter är därför viktiga. Utredningen har i avsnitt 8.3.2.3 konstaterat att förpacknings- möjligheter innebär en fördel för byggande i egen regi jämfört med entreprenadbyggande. Utredningen antar nämligen att entrepre- nadarbeten inte kommer att säljas i förpackningsbolag. Det skulle kräva så konstlade avtalskonstruktioner att det bör vara avhållande. Entreprenader har å andra sidan den fördelen att förluster inte omfattas av fållningsregeln. Utredningen ser inte heller skäl att föreslå att förluster på entreprenader skall omfattas av fållning. Symmetriskäl för en fållning saknas nämligen så länge entreprena- der inte förpackas i någon beaktansvärd utsträckning. 2.Entreprenadarbeten och fastighetsavyttringar kan vara kopplade. Ett alternativ till bebyggande av en fastighet för försäljning, är att sälja en obebyggd fastighet och ingå ett entreprenadavtal om be- byggande med köparen. Innebär avtalen att en förlust realiseras för marken medan en vinst förväntas på entreprenaden, finns skäl att överväga om inte vinsten skall få beaktas för kvittning i fållan. Hade alternativt fastigheten avyttrats efter att ha bebyggts skulle en automatisk kvittning inom ramen för en enda resultatberäkning nämligen ha erhållits. Om entreprenaden i stället resulterar i förlust kan diskuteras om det motiverar fållning av förlusten. Det grundläggande skälet för fållan – att man inte skall kunna välja att realisera förluster direkt när man kan förpacka vinster – talar inte direkt för det. Vid be- slutstidpunkten – bindande avtal om entreprenaden – föreligger inte någon förlustsituation eftersom varje entreprenadavtal mellan oberoende parter bör ingås med en förväntad vinst. Möjligen skulle det vara motiverat att anlägga ett enhetsperspektiv även vid detta utfall. Det skulle innebära att en entreprenadförlust först skulle kvittas mot en eventuell vinst på den kopplade markavyttringen. Överskjutande förlust skulle därefter behandlas som en vanlig ofållad entreprenadförlust. Det förefaller dock praktiskt omoti- verat att reglera en sådan antagligen marginell företeelse. Vid kopplade avtal finns en risk för att priserna inte fördelas på ett helt marknadsmässigt sätt. Förluster på markavyttringen kan reduceras genom ett för högt pris som entreprenadavtalet tas till ett för lågt pris. En viss motverkande faktor föreligger genom att detta oftast innebär ett minskat avskrivningsunderlag för köparen. Problemet är större när avtalen träffas inom en intresse- gemenskap. Inom en intressegemenskap kan även tänkas mer avancerade konstruktioner som innebär att ett förlustutfall hänförs till entre- prenadavtalet, medan ett vinstutfall hänförs till fastigheten. Det är komplicerat och inte heller motiverat att reglera alla dessa aspekter på entreprenadavtalens koppling till fastighetsavyttringar. Korrigeringar av oriktig prissättning får ske på sedvanligt sätt i rättstillämpningen. Utredningen anser dock att två frågor bör regleras i lagförslaget. 3.Utredningen anser att vid en entydig koppling mellan en fastig- hetsavyttring och ett entreprenadavtal om bebyggande av fastig- heten skall en vinst på entreprenadavtalet öka kvittningsutrymmet i fållan med maximalt ett belopp lika med den eventuella förlust som fållades vid markavyttringen. Av praktiska skäl bör det ske först när entreprenaden avslutats så att totalresultatet tagits upp i redo- visningen och vid beskattningen. Regeln skall tillämpas om säljaren och entreprenören är samma person eller ingår i samma intressegemenskap och samma för- hållande gäller för köparen och beställaren. Om avtalsparter på motstående sidor däremot ingår i samma intressegemenskap skall regeln inte tillämpas. Regeln skall endast omfatta avtal som ingås med nära tidssamband. Tillämpningen förutsätter att en fastighet avyttras till en extern köpare. Givetvis kan denna avyttring inte ske i form av andelar i ett förpackningsbolag. En regel föreslås införd i 27 kap. 25 § IL. Utredningen anser av skäl som anförts ovan att det däremot inte är motiverat att fålla entreprenadförluster i motsvarande situation. I ett fall bör dock fållning gälla och det är om en entreprenad- förlust uppkommit på ett avtal med en person i samma intresse- gemenskap. Eftersom olika behandling gäller för förlust på entre- prenad respektive avyttring av fastighet finns ett incitament att om möjligt omvandla sistnämnda slags förluster till förstnämnda slags förluster. Vid avtal med oberoende personer är denna risk liten, men vid avtal inom en intressegemenskap kan sådana möjligheter finnas. En bestämmelse härom föreslås därför i 27 kap. 26 § IL. 8.3.2.6Underprisöverlåtelser, fusioner etc. Lagerfastigheter kan överlåtas på sådant sätt att bestämmelserna i 23 kap. IL om underprisöverlåtelser, 37 kap. IL om fusioner och fissioner eller 38 kap. om verksamhetsavyttringar är tillämpliga. Det innebär att överlåtelse kan ske utan beskattning av eventuellt övervärde (latent vinst). Är en lagerfastighet nedskriven medför en överlåtelse till bokfört värde inte någon beskattning. Det kan ofta även ske utan tillämp- ning av ovannämnda regler, då marknadsvärde och bokfört värde ofta sammanfaller för nedskrivna fastigheter. Regeln som utred- ningen föreslår i 27 kap. 22 § IL om separat återföring av avdrag för nedskrivning kan innebära en förändring så att dessa överlåtelser medför beskattning. Återföringen motsvaras i och för sig av en lika stor resultatminskning enligt 25 §, men det är inte alltid dessa poster neutraliserar varandra. Om resultatet enligt 25 § är en för- lust som fållas och som helt eller delvis inte kan dras av enligt 25 kap. 12 § blir nettoeffekten att överlåtelsen medför beskattning. En beskattning skulle både strida mot EG-direktivet om fusion m.m. och vara ett omotiverat hinder för överlåtelser av omstruktu- reringskaraktär generellt. Utredningen föreslår därför att regler införs för att undvika effekten. Om en överlåtelse sker i form av en kvalificerad fusion eller fission enligt 37 kap. IL, kvalificerad verksamhetsavyttring enligt 38 kap. IL eller kvalificerad partiell fission enligt 38 a kap. IL bör en fullständig kontinuitet gälla vid överlåtelser av lagerfastigheter. En fullständig kontinuitet gäller redan vid kvalificerad fusion eller fission (se 37 kap. 17 och 18 §§ IL). Vid verksamhetsavyttring (se 38 kap. 11 och 14 §§ IL) är kontinuiteten däremot inte fullständig. Utredningens förslag, i delbetänkandet (SOU 2005:19) till be- stämmelser i 38 a kap. IL för partiell fission, är utformat efter mönster av 38 kap. IL. Utredningen föreslår därför ändringar av reglerna för verksam- hetsavyttring i 38 kap. 11 och 14 §§ IL för att fullständig kontinuitet skall tillämpas vid överlåtelse av lagerfastigheter. Motsvarande ändring bör göras i 38 a kap. IL för partiella fissioner. En fullständig kontinuitet innebär att övertagaren/köparen inträder i överlåtarens/säljarens skattemässiga situation med av- seende på anskaffningsvärde, värdeminskningsavdrag och ned- skrivningar. Övertagaren/köparen skall då fortsätta på över- låtarens/säljarens värdeminskningsplan och även beräkna eventuell återföring av nedskrivningar på grundval av överlåtarens/säljarens anskaffningsvärde och nettoförsäljningsvärde på lagerfastigheten. Det innebär att även de föreslagna bestämmelserna i 27 kap. 21 och 22 §§ IL skall tillämpas. Det finns andra överlåtelser än de i punkt 2 angivna där det är motiverat att de inte skall medföra att nedskrivningar skall tas upp på grund av 27 kap. 22 § IL. Utredningen anser att en bestämmelse bör införas för att undanta sådana överlåtelser från tillämpning av 27 kap. 22 § IL. Det gäller främst den typ av organisatoriskt moti- verade överlåtelser som omfattas av bestämmelserna i 23 kap. IL om de sker till underpris. En anknytning till 23 kap. IL är dock inte en lämplig avgränsning eftersom överlåtelser av nedskrivna lager- fastigheter ofta inte sker till underpris, på grund av att marknads- värde och bokfört värde (anskaffningsvärde minus nedskrivningar) sammanfaller. Utredningen anser att avgränsningen kan göras så att alla över- låtelser mellan parter som står i intressegemenskap med varandra bör omfattas. Denna kategori av överlåtare sammanfaller även i stort med de överlåtare som företar underprisöverlåtelser. Den enklaste utformningen av bestämmelsen vore att såsom för de i punkt 2 angivna fallen föreskriva fullständig kontinuitet. Det är dock inte lämpligt att föreslå fullständig kontinuitet. Exempelvis vore det olämpligt när en lagerfastighet överlåts från en person som bedriver byggnadsrörelse till en förvärvare som inte bedriver bygg- nadsrörelse, såsom ett förvaltande dotterbolag, eftersom fastig- heten då blir en kapitalfastighet. Det skulle då krävas ytterligare regler om återföring av nedskrivning på kapitalfastigheter. Vidare kan rätten för att beskatta en återföring upphöra i några, om än ovanliga, situationer. Utredningen föreslår ett slags uppskovsmetod. Enligt 27 kap. 22 § IL skall en nedskrivning tas upp. Resultatet av överlåtelsen skall minskas med samma belopp. Avsikten är att beräkna en eventuell förlust inklusive det avdrag som redan gjorts genom ned- skrivningen. På grund av fållningsregeln kan nettoeffekten bli en intäktsökning. Det är för detta fall ett uppskov behövs så att för- lusten och mot denna svarande nedskrivning inte dras av respektive tas upp vid överlåtelsen utan först senare hos samma företag när fastigheten inte längre innehas av någon som ingår i intressegemen- skap med företaget (jfr 25 kap. 10 § IL). De föreslagna reglerna skall gälla för tillgångar i byggnadsrörelse etc. Bestämmelserna i 27 kap. IL för klassificering av fastigheter som hör till byggnadsrörelse ändras inte och har fortsatt betydelse för att avgränsa tillämpningsområdet för vissa regler. 27 kap. IL gäller förvärv som skett fr.o.m. beskattningsår som taxerades 1984. För tidigare förvärv gäller klassificering enligt äldre normer; se 4 kap. 39 och 41 §§ i lagen (1999:1230) om ikraftträdande av inkomstskattelagen. Utredningen anser att ikraftträdandelagen bör kompletteras för att det klart skall framgå att bestämmelser som anges omfatta lagertillgångar enligt 27 kap. IL även omfattar de till- gångar som anges i ikraftträdandelagen. Flera av de bestämmelser som föreslagits ovan skall tillämpas för byggnadsrörelse etc. som bedrivs i alla företagsformer. I dessa be- stämmelser har därför inte någon begränsning gjorts till företag. I andra fall kommer redan existerande bestämmelser att innebära av- gränsning till företag. Det gäller främst näringsbetingade andelar. I avsnitten 8.4 och 8.6 lämnas förslag som enbart skall gälla för fysiska personer eller handelsbolag. Avgränsningen sker då genom att detta anges. 2.Ett antal regler i IL har utformats med hänsyn till att det före- ligger avdragsrätt för nedskrivning på lagertillgångar. Utredningens förslag om lagerfastigheter och lagerandelar medför att några regler kan upphävas, men flertalet bör inte ändras eftersom det fort- farande kommer att finnas lagerandelar i andra verksamheter. 22 kap. 10 § andra stycket, 23 kap. 2 § andra punkten och 49 kap. 25§ IL föreslås bli upphävda. 3.När avdragsrätt för nedskrivning saknas för förvaltningsfastig- heter begränsas möjligheten att kostnadsföra förlust genom brand- skada m.m. Det motiverar att det i stället skall föreligga möjligheter att utnyttja bestämmelserna i 31 kap. om avsättning till ersätt- ningsfond. Som ett led i behandlingen av förvaltningsfastigheter på ett likartat sätt som kapitalfastigheter föreslår därför utredningen att reglerna om ersättningsfonder blir tillämpliga på förvaltnings- fastigheter. Förslaget innebär ett tillägg i 31 kap. 6 § IL. Vidare måste bestämmelserna för ianspråktagande och återföring av ersättningsfond anpassas. Det föranleder förslag om tillägg i 11, 12 och 18 §§ IL. 8.4Beskattning av byggnadsrörelse för fysiska personer 8.4.1.1Gällande rätt och problem I detta avsnitt skall analyseras problem med beskattningen av byggnadsrörelse etc. bedriven av fysiska personer (benämns fort- sättningsvis enskild byggnadsrörelse etc.), som kan motivera för- ändringar. Gällande rätt har översiktligt beskrivits i avsnitt 8.2. Nedan beskrivs huvudsakligen effekterna av reglerna och de jäm- förs med beskattning av byggnadsrörelse i företag (aktiebolag m.m.), som behandlades i föregående avsnitt, samt beskattningen av andra jämförbara fastighetsinnehav dvs. primärt hyreshus som är kapitalfastigheter. 2.Inkomster i en enskild byggnadsrörelse etc. i form av hyres- inkomster etc. på fastigheter, försäljningsvinster på lagerfastigheter och utdelningar och försäljningsvinster på lagerandelar beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet.14 På dessa inkomster kan utgå och statlig inkomstskatt samt egenavgifter. Vid i inkomstskatt uppgår den sammanlagda skatte- och av- giftsbelastningen till ca 47 %15 om endast inkomstskatt erläggs och till ca 66 %16 om dessutom högsta statliga inkomstskatt erläggs. Genom positiv räntefördelning enligt 33 kap. IL kan en del av inkomsten av näringsverksamhet överföras till inkomstslaget kapital för beskattning där. Vid utdelning och försäljningsvinst på lagerandelar som innehas i enskild byggnadsrörelse skall vid bedömningen av den totala skattebelastningen dessutom beaktas den beskattning som sker i lagerföretaget. 3.I grunden gäller samma regler i IL oavsett företagsform. I flera avseenden blir dock skattekonsekvenserna väsentligt olika på grund av skilda strukturella regler för de olika företagsformerna. En över- siktlig jämförelse mellan enskild byggnadsrörelse etc. och bygg- nadsrörelse etc. som bedrivs av företag (primärt aktiebolag i jäm- förelsen) visar på följande väsentliga likheter och skillnader. Lagerfastigheter klassificeras enligt samma regler i 27 kap. IL och inkomster av innehav och försäljning av dessa beskattas i inkomst- slaget näringsverksamhet i båda företagsformerna. Det är relevant att överväga samma begränsningar i avdragsrätten för nedskrivning av lagerfastigheter i enskild byggnadsrörelse etc. som föreslås i av- snitt 8.3 för företag. Lagerandelar klassificeras likaså i huvudsak på samma sätt oav- sett företagsform. De regler som har samband med dubbelbeskatt- ning av företag har däremot inte relevans och tillämpning i en en- skild byggnadsrörelse etc. För enskild byggnadsrörelse etc. finns det därför inte anledning att överväga omklassificering av lager- 14I byggnadsrörelse etc. kan dessutom innehas fastigheter och andelar som anses som kapitaltillgångar. 1531 (egenavgifter) + 31 (kommunalskatt) = 62 erläggs av en inkomst på 131 = . 1631 + 31 + 25 = 87 erläggs av en inkomst på 131 = . andelar i syfte att medge skattefria utdelningar och försäljnings- vinster m.m. Däremot finns anledning att i andra avseenden över- väga beskattningen av utdelningar och försäljningsvinster på lager- andelar vid avvägning av vad som är en rimlig nivå på beskatt- ningen. Detta görs i avsnitt 8.5. För de följande övervägandena finns även anledning att jämföra skattebelastningen för enskild byggnadsrörelse etc. med vad som gäller för enskild fastighetsförvaltning som inte klassificeras som byggnadsrörelse. I det senare fallet är fastigheterna och andelarna kapitaltillgångar – sådana kan finnas även i byggnadsrörelse etc.17 För kapitalandelar beskattas utdelningar och kapitalvinster i inkomstslaget kapital (och tjänst om 57 kap. är tillämpligt). För kapitalfastigheter be- skattas löpande avkastning i inkomstslaget näringsverksamhet, men kapitalvinster tas upp i inkomstslaget kapital. Enligt 45 kap. 33 § är kapitalvinster och kapitalförluster kvoterade.