sou · GTB3112 · 2006-01-01 00:00:00 — De saknar vissa kom- petenser på grund av sina kulturer och måste därmed utbildas och disciplineras – för att bli inkluderade. Inom ramen för denna homogeniserade kategoribildning görs vissa distinktioner mellan olika grupperingars föreställda förmågor och kompeten- ser, där somliga anses mer företagsamma eller pålitliga än Andra. Denna sortering har, vilket framgick tydligt ovan, använts som ett argument för att inkludera och exkludera utrikes födda i folkbildningens beslutsfattande organ. Men som en rad forskare Folkbildning i "integrationens" tjänst har påpekat har denna sortering konsekvenser för utrikes föddas position på arbetsmarknaden (Schierup, et al. 1994; , 2002). Folkbildningen är således inget undantag. Sorteringen av den fungerar som ett sätt att legitimera olika discipline- rande åtgärder riktade mot de Andra. Men, och det är viktigt att understryka, disciplineringen och internaliseringen av specifika etos är beklädd i språket om dialog, tolerans och förståelse av den . Kulturbristparadigmet är utgångspunkten för hur de traditio- nellt organiserade studieförbunden uppfattar integrationsprakti- ken för och av utrikes födda. Denna föreställning om exklude- ringen av utrikes födda lägger inte endast grunden för deras rela- tion till kategorin utrikes födda, utan även deras arbete med invandrarföreningar. Denna kunskap om den påverkar och begränsar i sin tur invandrarföreningars arbete i deras olika sam- hällsgrupper, eftersom dessa föreningar är beroende av det tradi- svenska organisera aktiviteter bland deras grupper. Men som jag kommer att tydliggöra nedan anpassar invandrarföreningar sig till dessa relationer och begränsningar. Tre porträtt av studiecirklar organiserade av och för utrikes födda Trots studiecirklarnas varierande innehåll eller ämne, kan man grovt urskilja tre grundläggande typer av studiecirklar och relate- rade aktiviteter organiserade av olika föreningar, grundat på vilka deltagarna är. a)En studiecirkel och relaterade aktiviteter som huvudsakligen är initierade av invandrarföreningar och som vänder sig till deras egna grupper, språkgrupp eller religiösa samfund. Dessa typer av studiecirklar och relaterade aktiviteter är likaså varierande och har olika fokus, innehåll och mål. Men bortsett från den varierande karaktären av aktiviteterna organiserade av dessa föreningar, fungerar de också som diskussionsklubbar om problem eller frågor som gruppen står till mötes med. Oavsett vilken typ av aktiviteter det rör sig om, delar deltagarna for- mellt eller informellt relevant information, problem, erfaren- heter etc., de möter, som grupp eller som individer. Folkbildning i "integrationens" tjänst b)Den andra typen av studiecirklar är ofta mångetniska i sin sam- mansättning. Det vill säga, deltagarna utgörs ofta av olika utri- kes födda grupper och etniska svenskar. Karaktären av dessa cirklar är informativ, med utbyte av erfarenheter gällande aktu- ella sociala eller politiska frågor, såsom den senaste folkom- röstningen om EMU i . Fokus är på ett gemensamt intresse och syfte. Till exempel spelade det traditionella svenska förbundet och invandrarföreningar en betydande roll i sprid- ningen av EMU-relaterad information till allmänheten. c)Den tredje typen av aktiviteter organiserad av traditionella som vänder sig till utrikes födda grupper är av utbildande karaktär. En rad traditionella förbund som ABF organiserar utbildnings- (såsom SFI) eller orienterings- program för olika kategorier av utrikes födda. Dessa åtgärder, utbildande eller inte, är ofta organiserade i projektform och finansierade av externa aktörer såsom kommunen, eller satsningar som eller Storstadssatsningen. Det vill säga, de är inte finansierade inom studieförbundets ordinära budget. Generellt organiseras inte dessa utbildningsaktiviteter av invandrarföreningar, utan av etablerade studieförbund. De traditionella studieförbunden har blivit en aktör på utbild- ningsmarknaden, och konkurrerar med andra utbildningsinsti- tutioner om att organisera vuxenutbildning (se bidrag i denna antologi). Ovanstående skiss ska inte ses som allomfattande och den ena kategorin utesluter inte den andra. Idealiskt sett är studiecirklarna utbildande i bemärkelsen att grupper av individer som är intresse- rade av en social fråga går samman för att lära sig mer om den frå- gan. Med andra ord, det är en process av självbildning. Min avsikt är här att beskriva aktiviteter organiserade av dessa föreningar och försöka komma åt den intersubjektiva kunskap som aktörerna baserar sina aktiviteter på. Vad organiseras, hur och varför? Jag kommer även att försöka identifiera den explicita och implicita uppfattningen av den sociala exkluderingen av utrikes födda från invandrarföreningars perspektiv. Med andra ord, hur uppfattar invandrarföreningar exkluderingen av utrikes födda? Folkbildning i "integrationens" tjänst a) Den interreligiösa studiecirkeln Den interreligiösa studiecirkeln startades av boende i ett område i en av de större svenska städerna. När den muslimska föreningen önskade bygga en moské i området hördes starka protester. Enligt en av deltagarna var detta det främsta skälet till att initiera dialog- cirkeln mellan de kristna och muslimska samfunden. I följande citat beskriver en av initiativtagarna upprinnelsen till cirkeln: och så var det en banklokal som var ledig och då fanns det män- niskor här i området som satte upp sådana här protestlistor så att det inte skulle bli en moské i banklokalen. Och bland annat blev jag påringd på dörren av en kvinna som ville att jag skulle skriva på någon lista och då blev jag så fruktansvärt upprörd så jag blev nästan galen. Så då tänkte jag göra någonting, så jag kontaktade [prästen, förfat- tarens anmärkning]. Prästen kontaktade i sin tur den muslimska föreningen i syfte att påbörja en interreligiös dialog. Samtalet mellan samfunden myn- nade ut i en studiecirkel med åtta aktiva deltagare (tre män och fem kvinnor), där prästen valdes till cirkelledare. Målet med studiecir- keln var att öka förståelsen mellan personer som omfattar den kristna respektive den muslimska tron, vilket deltagarna i cirkeln var överens om. Studiecirkelns innehåll fokuserade därför på lik- heter och olikheter mellan de olika samfunden och vad dessa inne- bär för individer i olika samfund, vilket också framgår i följande citat, från en av deltagarna: I studiecirkeln har vi diskuterat helgerna och deras betydelse och också de krav som ställs på medlemmarna och hur man värderar olika saker. För att öka förtroendet mellan deltagarna, ägnades tid åt att blott- lägga och diskutera olika fördomar om de olika samfunden. Fokus i dialogen var att finna gemensamma utgångspunkter mellan de olika samfunden, eller att försöka uppnå ömsesidig förståelse. Bildandet av denna cirkel var således en reaktion på extern påtryckning och spänningar i bostadsområdet. Cirkelns fokus och innehåll Denna studiecirkel är organiserad som vilken annan studiecirkel som helst. Den har en studieledare och som många andra studie- cirklar träffas gruppen en gång . Men till skillnad från Folkbildning i "integrationens" tjänst många andra cirklar fanns det inget förplanerat program beträf- fande vad som skulle diskuteras vid varje möte, hur långt varje möte skulle vara eller studiecirkelns varaktighet. Enligt en av de intervjuade deltagarna tog det gruppen att komma överens om studiecirkelns mål, vad som skulle studeras och dess relation till samhället. Efter många diskussioner och meningsskiljaktigheter, kom majoriteten av deltagarna överens om att syftet med studiecir- keln var att snabbstarta en interreligiös dialog mellan den islamiska och kristna tron. Därmed var deltagande i cirkeln begränsat till aktiva medlemmar av de kristna och islamiska samfunden i områ- det. Dock är det viktigt att framhålla att inte alla deltagare var över- ens om cirkelns begränsade roll och vision, vilket illustreras av en av deltagarna. Vi hade, en muslimsk man som då var från början och det tog mycket tid för han ville någonting helt annat än vi andra det blev mycket diskussioner om detta för tycker då att man skulle gå ut mer och vi skulle bjuda in folk ha ett öppnare sätt. [] Det är inte vår uppgift att gå ut att försvara muslimer som islam utan man måste gå och fråga muslimer så direkt själv, alltså istället för att prata om vi ska med och det är vad vi försöker göra med den här samtalsgruppen då. I den bemärkelsen hade cirkeln en blygsam ambition. Ambitionen var inte att förändra attityder gentemot i samhället. Men cir- kelmedlemmarna hoppades att denna cirkel skulle statuera ett exempel för resten av samhället, att olika religiösa, etniska och kulturella grupper, trots sina skillnader, kan tala med varandra och förstå varandras positioner och nå en konsensus i frågor eller pro- blem, verkliga eller föreställda. Denna fokusering illustreras ytterli- gare av följande uttalande av cirkelledaren och hans reflektion kring effekten av 9/11 på gruppens diskussioner och dess inverkan på muslimerna i gruppen. Som nu här , här var det jättejobbigt för den här gruppen... efter New York-händelsen när de kom dit så var det precis som de trodde att vi tyckte att alla muslimer var terrorister och då kom de lik- som med en slags försvarande inställning och vi tyckte snarare många av oss i den här gruppen att det var orättvist bild av islam som fram- ställdes i media Men det visste inte de riktigt och kunde inte för de hade upplevt att det var jättejobbigt att gå med slöja på stan och mådde dåligt över detta. Och så viste de inte vad de hade oss riktigt så. De muslimska deltagarna var särskilt måna om att inte bidra till den stigmatiserande bilden om muslimer, vilket också starkt påverkade Folkbildning i "integrationens" tjänst den roll de antog i cirkeln. Det är uppenbart i uttalandena nedan att de muslimska deltagarna var väldigt försiktiga med hur de presente- rade i gruppen. De tog sällan ställning eller presenterade sin syn på i gruppen, utan istället tenderade de att hänvisa frågor och ämnen till de lokala islamiska skriftlärda. Denna försiktiga hållning kan ses som en följd av den mittemellanposition som de islamska representanterna i cirkeln antog. Denna position fick de islamiska medlemmarna att å ena sidan presentera en positiv bild av och å andra sidan undvika konflikt inom församlingen. Denna balansakt är tydlig i de muslimska cirkeldeltagarnas motvilja till att uttrycka sina individuella åsikter i ämnen eller frågor som tagits upp i cirklarna av deras motparter. Handlingen att hänvisa ämnen och frågor till den lokala Imamen var och är således en strategi för att undvika konflikt i församlingen. Dessutom var det tydligt i intervjuerna att de muslimska deltagarna inte var islamiskt skriftlärda och därmed saknade legitimitet för att uttrycka åsikter i frågor eller svara på frågor, i enlighet med islamisk lära. De icke- muslimska medlemmarna tolkade denna dynamik inom gruppen som ett tecken på kulturell skillnad mellan de två religionerna, vilket exemplifieras i intervjuer med två kristna cirkelmedlemmar: Det var ju länge som de inte hade någon imam eller någon kunnig, och jag tycker att de som är med är kunniga men de tycker att det måste vara någon kunnig med, annars vågar de inte svara. Kristna är ju, man märker det är två olika kulturer och religiösa kulturer det här att vi är väldigt mycket, vi har väldigt mycket privatiserat religionen. De som kommer hit har ju inte bara med sig religionen. De har med sig traditioner och sedvänjor och patriarkatet. Den kulturella betydelse som tillskrivs den Andres handling (cir- kelns muslimska medlemmar) är också en god illustration av hur skillnad homogeniseras och kulturaliseras. Liksom kategorierna ras, etnicitet och klass, är således religion ett begrepp som homo- geniserar en varierad grupp. De enskilda individerna behandlas som om de alla vore likadana och görs därmed till offer för sin reli- giösa tillhörighet. Den konstrueras som irrationell eller ett passivt offer för en auktoritär, patriarkal kultur, i relation till den underförstådda – dvs.en fri, rationell, tänkande och upplyst individ. I den förståelse som kommer till uttryck här, impliceras att avvikelsen från är något negativt laddat. Men bemötan- det av dem som utgör avvikelsen är inte avvisande, utan snarare väl- Folkbildning i "integrationens" tjänst villig men patroniserande. Genom att alliera sig med studieförbun- den försöker invandrarföreningarna att vända detta bemötande till sin fördel, för att kunna göra sina röster hörda. Detta visar även hur invandrarföreningar formar allianser med etablerade dominerande sociala aktörer för att främja sin egen dagordning. Men denna strategi kan leda till att utrikes födda successivt blir delaktiga i sin egen underordning. Även om dessa föreningar eller aktiviteter kan fungera som en mötesplats mellan olika grupper kan de också leda till fortsatt underordning och förstärkt stigmatisering av den . bildade medlemmar av olika invandrarföreningar före- ningen Dallo. Majoriteten av de ledande medlemmarna i föreningen har akademisk bakgrund. Några har lång erfarenhet av arbete med utrikes födda grupper i kommunen. Föreningen är också en del av det svenska antidiskrimineringsnätverket och samarbetar med lik- nande föreningar och grupper i , , och . Föreningens mål är: Att informera och mobilisera information om diskriminering och rasism. Att informera diskriminerade grupper eller individer om deras juridiska eller övriga rättigheter. Att stödja och ge råd till individer som har blivit diskrimine- rade av institutioner etc. Att aktivt arbeta för att skapa ett brett nationellt och internationellt antidiskrimineringsnätverk. Att koordinera antidiskrimineringsarbete i regionen. Att arbeta för etableringen av ett referensbibliotek med littera- tur om mångfald, integration, xenofobi och diskriminering. Föreningen har ett mycket ambitiöst program, som de ännu inte implementerat. Under mina intervjuer med medlemmar från Dallo befann de sig i processen av att etablera ett partnerskap med ett studieförbund. Med andra ord samarbetade föreningen inte ännu med något studieförbund. Men från aktiva föreningsmedlemmars berättelser var avsaknaden av partners delvis orsakad av deras misstro till institutioner, offentliga eller allmänna. Denna misstro var, enligt ordföranden, en följd av hur det gick till när föreningen Folkbildning i "integrationens" tjänst Under denna etableringsprocess antog de, enligt ordfö- randen, en öppen strategi och inbjöd föreningar, kommunala insti- tutioner, politiska föreningar och intresserade individer att bli aktiva medlemmar i deras föreningen. Men enligt ordföranden och andra medlemmar i föreningen var några av de inbjudna deltagarna inte ärliga i sina intensioner i den inledande processen. De tog de idéer som diskuterats och startade en liknande förening. Detta, enligt ordföranden, hände inte en gång, utan två gånger. Vi arbetar mycket öppet. Alla som intresserade är välkomna och en gång kom det en politiker, där socialdemokrat och det skulle samar- betas, det skulle vara det ena och den andra, men sedan fick vi höra att socialdemokraterna öppnar byrå liksom diskriminering någonting. Det var våra idéer och borde nappa på våra idéer och ansluta sig. Trots de svårigheter som föreningen till en början mötte, med att etablera kontakter och samarbete med olika kommunala institutio- ner och lokala politiker, lyckades föreningen få en del finansiellt stöd från för att organisera en antidiskrimine- ringsutställning. Genom personliga kontakter tog föreningen kon- takt med ett studieförbund. försedde föreningen med en tillfällig kontorsplats och användning av deras faciliteter för att organisera utställningen. Men var före- ningen och studieförbundet i en process av att förhandla relationen och denna process var inte lätt, till följd av Dallos tidigare erfaren- heter, som noterades ovan. Dallos aktiva medlemmar kände - rätt eller fel - att studieförbundet var mer intresserat av pengarna de fick från , än att diskutera sin roll i den planerade utställningen, framtida relationer och vad de kunde bidra med. Dallos medlemmar såg relationen som ensidig och asymmetrisk. Med andra ord, studieförbundet definierade unilateralt villkoret för samarbetet, vilket var till deras fördel och inte i Dallos intresse. Trots begränsade resurser fokuserade föreningen till en början sin huvudsakliga uppmärksamhet på diskrimineringen av utrikes födda på arbetsmarknaden. Men föreningens ordförande betonade att detta var ett misstag och underströk att detta var grundat på en begränsad förståelse av de sociala villkor som utrikes födda grupper måste hantera. Ordföranden påpekar: Vi blev översköljda av Folkbildning i "integrationens" tjänst klagomål över diskriminering på varje arena i samhället, på bostadsmarknaden, i arbetslivet, på restauranger etc.. En stor del av föreningens tid och kraft gick därför åt till att stödja utrikes födda som upplevde sig diskriminerade. De flesta av dessa fall involverade juridisk rådgivning eller information om vad som ska göras. I vissa fall tog föreningen rättsliga åtgärder mot institutioner för individers räkning, men enligt ordföranden hade de ännu inte vunnit ett fall. Dessutom försökte de aktivt främja och uppmuntra dialog om diskriminering och rasism i olika institutio- ner, vilket noteras nedan. Men de upplevde sin ansträngning i detta område som en kamp i motvind. Med andra ord, alla institutioner de bemötte avvisade otvetydigt ett deltagande i denna aktivitet. Enligt flera av informanterna var institutionerna rädda för att delta, eftersom detta i sig skulle vara ett slags erkännande av dis- kriminering inom institutionerna. Två av informanterna betonar att alla de organisationer och institutioner de närmade sig inte tycktes vilja bli förknippade med frågan om antidiskriminering: Vi har pratat med stadsdelsnämnden i området en gång och de sa att vi ska vända oss till dem som diskriminera. Det finns igen diskriminer- ing här. Vi jobbar med integration. Alla organisationer diskriminerar, tror jag. Jag tror att det är en ut- gångspunkt, min organisation diskriminerar , det tror jag. Alltså mitt kontor och vi är ett medborgarkontor, vi jobbar mot diskriminering, men vi diskriminerar självklart Folk gör det genom att säga nej, ni ska inte ha den eller den, eller den här frågan är inte rätt för eller på något sätt. På grund av detta motstånd har föreningen således haft svårigheter med att implementera sitt antidiskrimineringsprogram i den offentliga och privata sektorn. De påpekade dock att detta mot- stånd inte utgör hela historien. Deras arbete försvårades även på grund av bristen på resurser för att utveckla utbildningsmaterial i detta område. Dessutom hindrade bristen på resurser deras ambi- tion att övervaka och dokumentera fall av diskriminering i kom- munen och att koordinera sina aktiviteter med liknande organisa- tioner på den lokala, regionala, nationella och internationella nivån. Denna brist på resurser, enligt föreningens ordförande, är delvis en konsekvens av det faktum att deras förening leds av utrikes födda och är partipolitiskt oberoende. Han framhåller att denna brist på allianser eller anknytning till etablerade sociala rörelser, politiska eller inte, marginaliserade föreningen. Det vill säga, det fanns en stark känsla bland några av de aktiva föreningsmedlemmarna att om Folkbildning i "integrationens" tjänst någon annan etablerad folkbildningsförening eller social rörelse initierade denna typ av projekt eller program skulle de inte stöta på samma motstånd. Alla de frågor, motstånd och problem som rör processen att ini- tiera föreningens olika planerade program, uppfattas av föreningens ledande medlemmar som en indikation på ett misslyckande av regeringens integrationspolitik. Bristen på resurser för att imple- mentera sitt program, betonade de, var eller är också ett tecken på diskriminering och rasism. I mina samtal med några medlemmar i föreningen betonade de att det inte är bara utrikes födda som indi- vider eller grupp som diskrimineras, utan även invandrarorganisa- tioner, speciellt organisationer som leds av utrikes födda. Före- ningsmedlemmarna ansåg, att problemet med exkludering av invandrarföreningar inte är ett resultat av deras kulturella olikhet, språkförmågor eller brist på kompetens, utan en konsekvens av finansierande institutioners diskriminerande praktiker. De ansåg att de finansierande institutionerna gynnade etablerade folkbildnings- institutioner och invandrarföreningar som redan har goda politiska kontakter eller kontakter med . c) Den latinamerikanska kulturföreningen Den latinamerikanska kulturföreningen etablerades i sam- arbete med studieförbundet . Till en början startades föreningen som en chilensk socialistisk organisation. Ett antal av de intervjuade medlemmar betonade att det före etableringen av denna förening fanns ungefär fem ideologiskt olika chilenska socialistiska organisationer som inte hade någon eller lite kontakt med varandra på grund av de ideologiska skillnaderna. Fokus för alla dessa före- ningar oavsett ideologisk orientering, var att ge sina medlemmar och gruppen i övrigt information om deras rättigheter och skyldig- heter i sitt nya hemland. Med andra ord fungerade de som en länk mellan den chilenska gruppen och värdlandet och institutionerna. Dessutom var alla dessa föreningar aktivt involverade i kampen mot militärdiktaturen i . Men enligt ordföranden var dessa före- ningar motvilliga till att samarbeta, på grund av de ideologiska skillnaderna, och detta uppfattades av några aktiva medlemmar som ett problem. Det delade gruppen och gjorde dess aktiviteter i och i ineffektiva. För att överbrygga och ha den ide- ologiska konflikten inom gruppen under kontroll, bestämde sig Folkbildning i "integrationens" tjänst medlemmarna därmed för att skapa en paraplykulturförening, sammansatt av de fem föreningarna. Men även andra latinameri- kanska föreningar inbjöds att gå med i den nya föreningen. Därige- nom skapades den latinamerikanska kulturföreningen. Föreningens syfte har inte ändrats , inte heller dess regler eller programdeklarationer. Översiktligt kan föreningens mål summeras i tre punkter: (a) att arbeta för den kulturella och intel- lektuella utvecklingen av sin samhällsgrupp, både gamla och unga; (b) att mobilisera gruppen och uppmuntra solidaritet och goda relationer med andra latinamerikanska grupper och andra grupper i bostadsområden i kommunen i övrigt; (c) att aktivera medlem- marna med hjälp av olika insatser, för att delta på olika arenor i det svenska samhället. Föreningen har fyra huvudaktiviteter: (1) Den lokala radion, en aktivitet som är oberoende från föreningens aktiviteter och har sin egen verkställande styrelse. Radion har, enligt medlemmarna, ett antal funktioner. Den ger föreningen möjlighet att utvidga sin räckvidd och gör det möjligt för gruppmedlemmar som inte är aktiva och bor utanför bostadsområdet att hålla kontakt med före- ningens aktiviteter. De poängterade att radion och programmens karaktär har en viktig ideologisk funktion – att ge eller presentera för sina lyssnare och medlemmar ett socialistiskt perspektiv på utvecklingen i och . Media i och Latin- är, enligt dem, karaktäriserad av och presenterar nyheter och analys av aktuella händelser, utifrån ett liberalt ideologiskt per- spektiv. (2) Den andra huvudaktiviteten är kulturella aktiviteter, såsom den årliga karnevalen i staden, i samarbete med andra latin- amerikanska föreningar. Detta är en av de största kulturella händel- serna i staden och attraherar tusentals deltagare. (3) Studiecirkeln i latinamerikansk litteratur är en tredje viktig aktivitet för föreningen.