sou · GTB394 · 2006-01-01 00:00:00 — Kunskap om metoder för bevarande och hållbart nyttjande Identifiering av ängs- och betesmarker Kunskapsbehoven för att uppnå delmålet är tydligast inom ramen för den operativa fasen av miljömålsarbetet. För att kunna åstad- komma en sådan skötsel som bevarar ängs- och betesmarkernas biologiska mångfald krävs, förutom tillgång till styrmedel och ak- tiva jordbrukare, kunskap om vilka värden som ska bevaras, dessas geografiska läge samt de lämpligaste brukningsmetoderna. För att underlätta för jordbrukaren är det viktigt att värdena kan uttryckas så objektivt och konkret som möjligt (t.ex. artinnehåll, strukturer i landskapet). Det är olyckligt om de baseras på mer övergripande bedömningar. I de delar av landet där jordbrukets tillbakagång varit kraftigast och där nedgången fortsätter behövs kunskaper om alternativa former för brukande så att den biologiska mångfalden i ängs- och betesmarker kan bevaras. Detta kunskapsbehov kan kopplas till det generella behovet av bedömningar av styrmedlens effektivitet. Mängden småbiotoper i odlingslandskapet skall bevaras i minst da- gens omfattning i hela landet. Senast skall en strategi finnas för hur mängden småbiotoper i slättbygden skall kunna öka. (Av regeringen föreslagen förändring av delmålet) Underlag för att bedöma småbiotopernas betydelse för den biologiska mångfalden, vilka biotoper som ger bäst effekter samt hur mycket småbiotoper som behövs Var finns småbiotoperna? Precisering av objektvisa värden i småbiotoper Kunskap om metoder för bevarande och hållbart nytt- Uppföljning av antal småbiotoper och deras värde för Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt Kunskapsbehoven för att uppnå delmålet finns främst inom mål- formuleringsfasen samt i det operativa arbetet. har i sin redovisning lyft fram att en samlad kunskap saknas om hur mycket småbiotoper som behövs och hur dessa ska vara utformade för att ge störst effekt för den biologiska mångfalden. För det operativa arbetet är det viktigt att ha kunskap om vilka småbiotoper som ska bevaras och brukas samt vid ny- och återska- pande om vilka lägen som är lämpliga med hänsyn tagen både till biologisk mångfald och kulturmiljövärdet i form av landskapets historiska utseende och kontinuitet. Mängden kulturbärande landskapselement som vårdas skall öka med . (Av fastställt delmål) Var finns landskapselementen? Uppföljning av landskapselementen och deras värde Delmålet är formulerat så att det främst berör kulturbärande land- skapselement. I många fall är dessa också av stor betydelse för den biologiska mångfalden genom att de sammantaget skapar ett varie- rat och mångformigt odlingslandskap med livsutrymme och kom- munikationsvägar för många arter och djur. Kulturbärande land- skapselement och småbiotoper är ofta samma sak. Det traditionellt svenska odlingslandskapet har till stor del präglats av småskalighet och mångformighet. De utvärderingar som har gjorts visar att för- lusterna av biologisk mångfald kan kopplas till bristen på mång- formighet i landskapet. Ett bevarande av odlingslandskapets land- skapselement är alltså en viktig del i arbetet med att uppnå miljö- målen. I det operativa arbetet behövs främst kunskap för att identifiera och precisera landskapselementens läge. Det behövs även kunskap om lämpliga bevarandemetoder. Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt skall det nationella programmet för växtgenetiska resurser vara utbyggt och det skall finnas ett tillräckligt antal indi- vider för att långsiktigt säkerställa bevarandet av inhemska hus- djursraser i . (Av fastställt delmål) Identifiering av vad som omfattas av målet samt vilket antal individer som krävs Det behövs främst kunskap för att precisera vilka åtgärder och vil- ken omfattning som krävs för att uppnå delmålet. skall åtgärdsprogram finnas och ha inletts för de hotade arter som har behov av riktade åtgärder. (Av fast- ställt delmål) Kunskap om vilka riktade åtgärder som är nödvändiga för att bevara en hotad art Kunskap om de hotade arternas utbredning och lokalisering Kunskapsbehovet inom ramen för arbetet med åtgärdsprogrammen utgår främst från behoven inom de operativa verksamheterna. Delmålet kommer efter utgången av 2006, under förutsättning att regeringens förslag antas av , att ersättas av delmål 2 om minskad andel hotade arter under det föreslagna miljökvalitetsmå- let Ett rikt växt- och djurliv. skall ett program finnas för hur lantbrukets kultur- historiskt värdefulla ekonomibyggnader kan tas till vara. (Av riks- dagen fastställt delmål) Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt Delmålet berör endast indirekt biologisk mångfald och värderas därför inte i detta sammanhang. Beröringspunkter finns dock där odlingslandskapets ekonomibyggnader bidrar till att utveckla land- skapets mångformighet och därigenom skapar förutsättningar för en bevarad och utvecklad biologisk mångfald. Vilken kunskap finns och vem tar fram den? Ängs- och hagmarksinventeringen genomfördes –1992. var huvudman och i de flesta fall stod länsstyrelserna för utförandet. Urvalsgrunderna för de områden som inventerades var kunskap inom myndigheter, kommuner, bru- kare m.fl. Inventeringen genomfördes i princip med en enhetlig metod men uppläggningen av datafångsten skiljde mellan länen. I viss utsträckning skedde ett förarbete med fjärranalys, dock i be- gränsad omfattning. För ytterligare detaljer se kapitel 4. Ängs- och betesmarksinventeringen genomfördes –2004. var huvudman och i de flesta fall stod länsstyrelserna för utförandet. Totalt inventerades ca 300 000 hek- tar. Urvalsgrunderna för dessa områden var att markerna funnits med i ängs- och hagmarksinventeringen, haft miljöersättning eller på annat sätt kommit att bli uppmärksammade. Ca 270 000 ha be- dömdes som värdefulla (ängar, betesmarker samt restaurerings- bara). För ytterligare detaljer se kapitel 4. utarbetades inom många län re- gionala bevarandeprogram för odlingslandskap med höga natur- och kulturmiljövärden. Som underlag för dessa program, nyttjades både ängs- och hagmarksinventeringen, riktade specialinventeringar och översiktliga undersökningar. I många fall baserades urvalet på bedömningar. I de län där regionala bevarandeprogram arbetades fram, finns dessa redovisade i rapportform. Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt Inventeringar till stöd för åtgärdsprogrammen för hotade arter Inom ramen för arbetet med åtgärdsprogram för hotade arter, genomförs olika former av inventeringar och undersökningar kopplade till de specifika arterna. Arbetet med åtgärdsprogrammen har som huvudman och i de flesta fall är länssty- relserna utförare. Objektvisa inventeringar och utredningar I samband med operativt arbete för att uppnå miljömålen och inom ramen för nyttjande av olika styrmedel (olika ekonomiska stödsy- stem, äldre och nyare, tillståndsärenden, samråd inom ramen för och skötsellagen, MKB-undersökningar, KULM m.fl.) har genomförts och genomförs ett stort antal insatser som innebär att kunskaperna om enskilda objekt ökar. ökade insatserna för bevarande i odlingslandskapet. Dessa insatser ökade ytterligare efter EU-inträdet 1995 som en del i den gemensamma jordbrukspolitiken. De insatser som gjorts under pe- rioden –2005 har resulterat i omfattande underlag som kan nyttjas i dagens arbete för att uppnå miljömålet. Materialen finns hos de olika länsstyrelserna i form av arkiverade beslut, avtal, in- venteringar, rapporter m.m. De äldre materialen är sannolikt mer svårtåtkomliga än nyare, bl.a. beroende av att de inte föreligger i digital form. Efter EU-inträdet har den digitaliserade ärendehand- läggningen inneburit att samlade nationella databaser med stödre- laterad information byggts upp av . I dessa databa- ser finns material som – ned på artnivå och lägessatt – beskriver miljövärden på enskilda gårdar. Inom ramen för olika miljöövervakningsinsatser, inklusive (Nationell inventering av landskapet), sker insatser för uppföljning av miljötillståndet. SLU har i dialog med tagit fram förslag till kompletterande insatser för att förstärka övervak- ningen av ängs- och betesmarker och småbiotoper inom ramen för . Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt För arbetet med miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap finns ett stort antal kunskapsunderlag i form av nationellt täckande in- venteringar, länsvisa inventeringar, länsvisa bevarandeprogram, rapporter från centrala verk och organisationer samt underlag för tillståndsgivning, ekonomiska ersättningar m.m. En bedömning av materialets omfattning sett i relation till behoven av kunskapsun- derlag kopplade till miljömålsarbetets olika faser talar för att hu- vuddelen av behoven är tillgodosedda genom befintligt material. De behov som framförts har främst en koppling till behovet av att tydligt definiera vilka bevarandenivåer som krävs för att det ska anses säkerställt att den biologiska mångfalden bevaras. För att tillgodose dessa behov behövs främst forskning och sammanställ- ningar av befintlig kunskap. Det behövs även bättre kunskap om kostnadseffektiva åtgärder. Framtagna förslag till övervakning av ängs- och betesmarker och småbiotoper inom ramen för bör genomföras. I utredningens webbenkät har redovisats behov av kunskapsupp- byggande insatser. Så har t.ex. SLU framfört behov av att kvali- tetsindikatorer för jordbrukslandskap på gårdsnivå, för beståndsut- veckling i lövträdsbestånd samt för beteskvalitet i hävdad . SLU har även redovisat behov av uppföljningssystem för markbio- logi i . i län har efterlyst uppfölj- ningar av miljöersättningarnas inverkan på biologisk mångfald. Kunskapsläget om den biologiska mångfalden i fjällmiljön är mindre tillfredställande. Brister finns vad gäller kunskapen om den biologiska mångfalden i fjällen och var särskilt värdefulla områden (nyckelbiotoper) finns i fjällmiljön. Genom att så stora arealer av fjällmiljön omfattas av ett starkt skydd som national- park eller naturreservat, föreslås dock inga större yttäckande in- satser. Det finns anledning att se över miljöövervakningen i fjällen så att den svarar upp mot behoven i miljömålsarbetet. Fungerande metod för renbetesinventering behöver tas fram. Fjällmiljöns känslighet för klimatförändringar är mycket stor, som kunskapen om vilka förändringar som kommer Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt att ske och hur vi ska anpassa oss till dem är begränsad. Möjlig- heterna att definiera nyckelbiotoper för fjällen och en av detta följande fjällnyckelbiotopsinventering bör övervägas. 1.Miljöövervakningen för fjällmiljön ses över så att den ger bra underlag för uppföljning av tillståndet för biologisk mångfald. 2.Sametinget och Fjälldelegationen ges i uppdrag att i samver- kan utreda och föreslå hur en renbetesinventering kan genomföras, och om det är möjligt att genom förändringar i renbetets struktur motverka klimatförändringens negativa effekter för fjällmiljön. Fjällen skall ha en hög grad av ursprunglighet vad gäller biolo- gisk mångfald, upplevelsevärden samt natur- och kulturvärden. Verksamheter i fjällen skall bedrivas med hänsyn till dessa vär- den och så att en hållbar utveckling främjas. Särskilt värdefulla områden skall skyddas mot ingrepp och andra störningar. 1.Skador på mark och vegetation (Miljökvalitetsmål och delmål är fastställda av ) Regeringen har gjort följande precisering av vad miljökvalitets- målet bl.a. innebär i ett generationsperspektiv: Fjällens karaktär av betespräglat storslaget landskap med vidsträckta sammanhängande områden bibehålls. Fjällens biologiska mångfald bevaras och utvecklas. Främmande arter och stammar och genetiskt modifierade organismer som kan hota den biologiska mångfalden intro- duceras inte. Kulturmiljövärden, särskilt det samiska kulturarvet, bevaras och utvecklas. Rennäring, turism, jakt, fiske och annat nyttjande av fjällen liksom bebyggelse och annan exploatering bedrivs med hän- syn till naturens långsiktiga produktionsförmåga, biologisk Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt mångfald, natur- och kulturmiljövärden samt värden för friluftsliv. Låg bullernivå eftersträvas. Förslitningen av fjällvegetationen minskar och lavtäckets ut- bredning ökar i omfång och tjocklek. Hotade arter och arter som drabbats av stark tillbakagång har möjlighet att sprida sig till nya lokaler inom sina natur- liga utbredningsområden så att långsiktigt livskraftiga po- pulationer säkras. Lokala bestånd av fisk och andra vattenlevande arter i fjäl- lens sjöar och vattendrag bibehålls. Arealen områden med stora upplevelsevärden eller höga na- tur- och kulturvärden som är fria från buller och andra stör- ningar ökar. Främmande arter och stammar och genetiskt modifierade organismer som kan hota den biologiska mångfalden intro- duceras inte Regeringen har i miljömålspropositionen (2004/05:150) bedömt att arbetet med att uppnå miljökvalitetsmålet går i rätt riktning men för långsamt när det gäller att uppnå delmålet om buller. Genom naturreservat och nationalparker är stora områden som innehåller kulturvärden skyddade, men kunskapen om dessa värden, deras representativitet och behov av skötsel är relativt dålig. Ytterligare åtgärder behövs för att utveckla förvaltningen och användningen av kulturmiljön. Uppgifter från uppföljnings- och utvärderingsfasen Vad är ursprunglighet? Klimatförändringens påverkan på fjällmiljön Hur påverkas dagens åtgärder i fjällområdet av klimatför- ändringen och hur måste de anpassas? Identifiering av områden som behöver ett starkare skydd Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt Utvärdering av om styrmedlen är de rätta för att nå de Uppföljning av styrmedlens effektivitet Hur påverkar dagens markanvändning fjällmiljön, och hur förändras denna påverkan ? Objektvis uppföljning i tillräcklig omfattning för att ge underlag för bedömning av om den biologiska mångfalden Miljökvalitetsmålet för fjällen utgår ifrån att fjällmiljöns värde vad gäller biologisk mångfald finns i dess ursprunglighet. För att miljö- kvalitetsmålet ska kunna uppfyllas måste därför begreppet ur- sprunglighet vara tydligt definierat. En definition möjliggör en be- skrivning av fjällmiljön med en identifiering och senare en lokalise- ring av de områden som är särskilt värdefulla på grund av sin ur- sprunglighet och vilka kräver särskilt hänsynstagande, skötsel eller restaurering. En del i definitionen framgår av regeringens förklar- ingstexter: fjällen är ett betespräglat landskap, dvs. den biologiska mångfalden kan sägas vara hävdgynnad i många områden. Ursprungligheten har i stor utsträckning värnats genom att stora arealer är skyddade i fjällområdet i form av nationalparker och na- turreservat, men ursprungligheten kan ha påverkats av den pågå- ende markanvändningen, främst renskötsel och turism, som får be- drivas även inom skyddade områden. Ytterligare en annan faktor som påverkar den biologiska mång- falden i fjällområdet är klimatförändringen. Det behövs ytterligare kunskap om vilken roll markanvändningen respektive klimatet har för de förändringar vi ser i fjällen, och om det finns en samverkan mellan olika faktorer. Det är också väsentligt att veta hur och i vil- ken omfattning den biologiska mångfalden blir påverkad av klima- tet, och inte minst hur skydd och andra naturvårdsinsatser ska de- signas för att motverka effekterna av en klimatförändring. I vissa delar av fjällen är ekosystemen känsligare och effekterna av markanvändning och klimatförändringar blir mer drastiska. Det finns därför ett behov av kunskap om fjällmiljöns naturgivna förut- sättningar för exempelvis renbete. Uppföljningar av tillståndet måste genomföras med vissa inter- vall för att kunna bedöma förändringar i fjällmiljön. Förändringar som behöver följas i fjällmiljön kan ske över långa tidsintervall. Ett verktyg för att registrera dessa förändringar kan vara fjärranalys. Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt Skador på mark och vegetation orsakade av mänsklig verksamhet skall vara försumbara . (Av regeringen föreslagen för- ändring av delmålet) Hur påverkar olika skadetyper på mark och vegetation den biologiska mångfalden? Vilket betestryck behövs för att uppnå eller behålla den Var finns skadorna på vegetation och marken, vilken typ av skada är det och vad är det som orsakat dem? Hur tar det för skadorna att läka och vegetatio- nen att återhämta sig? Vilken är omfattningen av skadorna, fördelningen av skadetyperna och hur tar det för marken och ve- getationen att återhämta sig? Vilken effektivitet har dagens styrmedel för t.ex. att mini- mera terrängkörningen med fyrhjuling för nyttoändamål (rennäring)? Skador på mark och vegetation förekommer i fjällområdet. Ska- dorna är av olika typer och förekommer i varierande omfattning. Uppkomsten, typen och omfattningen har olika orsaker. En annan dimension av skadebilden är lokaliseringen av skadan. Finns den i ett högalpint eller i ett lågalpint område? Finns den i de norra eller i de sydliga delarna av fjällområdet? Det senare är viktigt eftersom förutsättningarna för återhämtning av skadorna kan variera med breddgrad och höjd över havet. Identifieringen och lokaliseringen är en del av det operativa arbetet i kunskapsuppbyggnaden. Natur- vårdsverket pekar på att det är angeläget att de praktiska förutsätt- ningarna för att ta fjärranalysmetoder i bruk tillvaratas både natio- nellt och regionalt. Fjällområdet är ett betespräglat landskap och förutsättningen för att det skall behålla sin karaktär är renskötsel. Renbetet påverkar vegetationen och renskötseln påverkar både vegetation och mark. Det är viktigt att renskötseln har ett tillräckligt bra underlag för att kunna använda betestillgångarna utan att ge upphov till skador på mark och vegetation. En renbetesinventering skulle kunna vara det underlaget. Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt För det strategiska arbetet behövs kunskap för att klargöra om och hur skadorna på mark och vegetation påverkar fjällområdets karaktär eller den biologiska mångfalden. Exempelvis kan vissa ty- per av skador vara försumbara och en del av en dynamisk process som är en förutsättning för biologisk mångfald. Buller i fjällen från motordrivna fordon i terräng och luftfartyg skall minska och uppfylla följande specifikation, nämligen att av terrängskotrar i trafik skall upp- fylla högt ställda bullerkrav (lägre än ), buller från luftfartyg skall vara försumbart både inom regleringsområde klass A enligt terrängkörningsförord- ningen (1978:594) och inom av nationalparksarea- (Av regeringen föreslagen förändring av delmålet) Är buller ett problem för djurlivet? Är aktiviteten som orsakar buller ett problem för djurli- Var kör man skoter och var flyger man i fjällområdet? Hur mycket kör man skoter och hur mycket flyger man i Hur mycket buller är det per skoter och per flyg? Ökar eller minskar bullret inom fjällområdet och hur är En bedömning är att motordrivna fordon och luftfartyg påverkar djurlivet inom fjällområdet inte genom bullret som sådant utan ge- nom aktiviteten i sig. Den kunskap som behövs för att minimera dessa störningar är kunskap om var särskilt bullerutsatta områden finns. Det behövs en utvecklad kunskap om var man kör skoter eller flyger och hur frekvent man färdas. Det behövs även teknik- utveckling för lägre bullernivåer. Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt skall merparten av områden med representativa höga natur- och kulturvärden i fjällområdet ha ett långsiktigt skydd som vid behov omfattar skötsel och restaurering. (Av fast- ställt delmål) Hur definieras representativa höga naturvärden inom Vilken effekt har olika skötsel- och bevarandemetoder för de höga naturvärdena inom fjällområdet? Vilka styrmedel behövs för att säkerställa biologisk mångfald genom skötsel av naturvärden inom områden med långsiktigt skydd? Var finns områden med representativa höga naturvärden Vilka av dessa områden har ett långsiktigt skydd? Hur skall dessa naturvärden skötas? Hur stor andel av de områden som har representativa naturvärden är långsiktigt skyddade? som har högst naturvärden inom områden med långsik- Områden med höga naturvärden som speglar den del av fjällområ- det som området är lokaliserat till ska ha ett långsiktigt skydd. För det strategiska arbetet finns ett kunskapsbehov att definiera och beskriva dessa representativa höga naturvärden på ett liknande sätt som gjorts inom skogsbruket. De högsta naturvärdena inom sko- gen benämns nyckelbiotoper. Stora delar av fjällområdet är skyddat i form av nationalparker och naturreservat. Sannolikt finns inget annat ekosystem i som är lika väl skyddat som fjällandskapet. Av 28 natio- nalparker är 9 belägna i fjällområdet. Sarek och i Norr- botten är två största nationalparker på 200 000 ha vardera. Fjällnaturen täcker av parkernas samlade yta. Samman- lagt är skyddade som nationalpark eller naturre- servat i fjällområdet (uppgift ). Alla reservat inom fjäll- området ingår i Natura . För de delar inom fjällområdet som har ett långsiktigt skydd be- hövs kunskap om var de högsta naturvärdena finns och hur de ska skötas för att bevaras. Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt skall åtgärdsprogram finnas och ha inletts för hotade arter som har behov av riktade åtgärder. (Av fastställt delmål) Vilka arter är hotade i fjällen? Kunskap om vilka riktade åtgärder som är nödvändiga för att bevara en hotad art Kunskap om de hotade arternas utbredning och lokalise- Åtgärdsprogrammens effekt på de hotade arterna Kunskapsläget för vissa organismgrupper är svagt och det är därför svårt att veta vilken hotstatus de har. Delmålet kommer efter ut- gången av 2005, under förutsättning att regeringens förslag antas av , att ersättas av delmål 2 om minskad andel hotade arter under det föreslagna miljökvalitetsmålet Ett rikt växt- och djurliv. Vilken kunskap finns och vem tar fram den? Rovdjursinventeringen genomförs med syfte att fastställa antalet föryngringar och förekomst av järv, lo, varg, kungsörn och björn inom renskötselområdet. Inventeringen genomförs av läns- styrelsens personal i nära samverkan med samebyarna. Inventeringar till stöd för åtgärdsprogrammen för hotade arter Inom ramen för arbetet med åtgärdsprogram för hotade arter, genomförs olika former av inventeringar och undersökningar kopplade till de specifika arterna. Arbetet med åtgärdsprogrammen har som huvudman och i de flesta fall är länssty- relserna utförare. Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt Basinventeringen av Natura 2000 och skyddade områden samt uppföljning av Natura 2000 Basinventeringen bör utgöra ett bra underlag för fjällen eftersom så stor del av arealen har någon form av skydd. Även den fortsatta uppföljningen av Natura 2000 kommer att bidra till en förbättrad kunskap om fjällens biologiska mångfald. Det nya delprogrammet (Nationell inventering av landskapet i ) är upplagt så att det ska ge en god bild av tillstånd och förändringar i fjällmiljöns landskap. Eftersom det har startats dröjer det dock innan det avkastar resultat. Av betydelse är också smådäggdjursövervakningen. Inom fjällområdet finns, ur ett nationellt och internationellt per- spektiv, unika miljöer. Dessa miljöer är till stora delar skyddade som nationalparker, naturreservat eller naturvårdsområden. Men ändå vet vi inte så mycket om den biologiska mångfalden i fjällen, om tillståndet eller om hotbilden. Det finns behov av kunskap om exempelvis vilken genetisk variation finns? vilka livsmiljöer och arter är hotade? hur säkrar man livskraftiga populationer av hotade arter? hur sköter man livsmiljöer väsentliga för den biologiska mång- falden? vilka processer förekommer, vilka är nödvändiga för den biolo- giska mångfalden och vilka av dem är hotade? Kunskapsläget är inte heller tillräckligt för att kunna bedöma för- ändringar av den biologiska mångfalden och om dessa eventuella förändringar är orsakade av mänsklig påverkan eller naturlig varia- tion. Miljökvalitetsmålet anger att fjällen skall ha en hög grad av ur- sprunglighet vad gäller biologisk mångfald och naturvärden. Jag anser att begreppet ursprunglighet är olyckligt i detta samman- Kunskap för miljökvalitetsmålen specifikt