sou · GTB373d7 · 2006-01-01 00:00:00 — Kvinnan/modern utgör det back-upsystem som, tvångsmässigt, tilldelar mannen/pappan en nästan- mamma-position – en position vars ramar är vidare, präglade av större valfrihet och där de egna önskemålen får en mer fram- trädande plats. En position som av just dessa skäl emellanåt kan innebära ett begränsat förhandlingsutrymme för de män som vill och önskar ett jämställt föräldraskap. Önskan och viljan att etablera en nära relation till barnet är också en viktig drivkraft i mäns beslut att vara föräldralediga. fann i en alldeles ny studie att relationen till barnet var den viktigaste faktorn för männens beslut att vara föräldralediga (, 2004). Brandth och Kvande menar att det till syende og sidst bara är barnet som kan få hem pappan – andra argument är i realiteten alltid är underordnade (Brandth & Kvande, 2002). Kvinnors drivkrafter för att dela Statistik som presenteras i princip och praktik indikerar att kvinnor i högre utsträckning än män anger praktiska skäl till delad föräldraledighet och att detta skäl är vikti- gast för kvinnor ur LO-kollektivet. Bland de högutbildade kvin- norna anger majoriteten vikten av att båda föräldrarna får lika bra kontakt med sitt barn som skäl till delad föräldraledighet. Jäm- ställdhet kommer långt ner på prioritetslistan för alla grupper (, 2004). Siffrorna strider i viss mån mot vad som framkommer i mer kvalitativa studier. visar i en studie som omfattar föräldrar i , och , att mödrar generellt framhåller jäm- ställdhet som ett argument för delat föräldraskap (Ellingsæter, 1997). I studie av par som delat föräldraledigheten är kvinnornas motiv för delning huvudsakligen att de inte vill stå ensamma med ansvaret för barnet, utan dela jämställt med mannen (, 2004). Brandth och Kvande beskriver högutbildade kvinnors argu- mentation för att dela grundar sig i en önskan om att komma till- baka till arbetet och i en önskan om jämställdhet Brandth & Kvande, 2002). Samma mönster har jag sett i en intervjustudier med yrkes- arbetande mammor, vilka genomgående uttryckte en önskan om större delaktighet från mannens/pappans sida (, 1999; 2001). Skälet till att jämställdhet inte framkommer som grund för delad föräldraledighet i statistiken hänger troligen samman med hur uttrycket jämställdhet uppfattas. Hos många föräldrar finns ett motstånd mot att tala om ansvaret för barn utifrån jämställdhet då det uppfattas som att man intar ett instrumentellt förhållningssätt till barnet och till varandra. Genom barnet är tvåsamhetens kärleks- relation synligt bekräftad och förhandlingar kring vem som ska göra vad passar dåligt in bilden av kärleken som lösning på varda- gens problem. Det är lättare att tala om önskningar och behov än om jämställdhet. Men när kvinnor talar om lusten att komma till- baks till jobbet, önskan om att få mer egen tid eller behovet av att bli praktiskt avlastad, handlar det om jämställdhet på en mer ana- lytisk nivå. På individnivå behöver sådana faktorer emellertid inte inte uttryckas som, eller uppfattas som jämställdhet (för en intres- sant diskussion kring detta utifrån barnlösa pars diskussioner, se , 1993). Kvinnor som inte vill släppa ifrån sig I debatten om delad föräldraledighet eller jämställdhet i största allmänhet, kommer argumentet eller frågor kring huruvida kvinnor faktiskt är beredda att släppa ifrån sig förstahandsförälderskapet alltid upp. Svaret på den frågan är inte entydigt. I enlighet med genussystemets logik har män och sådant som kopplas till manlighet en tendens att värderas högre än kvinnor och sådant som kopplas till kvinnlighet (se t.ex. , 1988). I takt med att föräldraskapet blivit en jämställdhetsarena har det blivit allt mer uppenbart att just här utgör kvinnor i många avseenden det första könet. Den kvinnlighet som skapas genom moderskap är extremt bekräftande och samhället bygger till stora delar på kopp- lingen mellan väntande av barn, födande av barn och vårdande av barn. Mammor tilltalas som förstahandsföräldrar både av omgiv- ningen och av sig själva (se t.ex. , 1993; Bassin, Honey & , 1994; Hayes, 1996). När det gäller mammors relation till barn är det inte helt lätt att skilja mellan ansvar och makt. Resonemanget kring att kvinnor inte skulle vilja släppa ifrån sig ansvaret för barn bygger på att kvinnor har makt att bestämma hur ansvarfördelningen ska se ut. I viss mån har kvinnor det i kraft av den starka psykologiska och materiella kopplingen mellan födande och vårdande. vet vi via forskning och statistik att pappors intresse för delad föräldra- ledighet och ett ansvarstagande för barn som ligger på samma nivå som mammors, är begränsat. Kvinnor har alltså inte makt att bestämma att män ska ta mer ansvar i de fall mäns vilja inte finns. Men makt kan vara mer än att bestämma. Den diskursiva makten handlar om ett slags tolkningsföreträde – om rätten att bestämma vad som är självklart och normalt. Här handlar det inte om enskilda människors uppfattning om vad som är rätt och fel utan om ett slags gemensamma överenskommelser kring vad som är naturligt och rätt (Parker, 1994). En sådan gemensam och kulturellt etable- rad överenskommelse som har normalitetsstatus handlar om att kvinnor som blir mammor vill ta hand om sina barn – något som kvinnor i regel är mycket noga med att bevisa. I en mindre intervjustudie av män och kvinnor på ledande poster framkom att flera av kvinnorna anlitat barnflickor. Kvinnorna var ofta noga med att poängtera att de bara gjort det när det varit absolut nödvändigt. En kvinna säger att hon mer eller mindre sparkade ut barnflickan så snart hon kom hem. uttalanden säger en del om kraven och förväntningarna på att kvin- nor ska sköta relationsarbetet med barnen parallellt med yrkes- arbetet och inte ersätta sig själv med någon annan – utom barnets pappa. Och om han inte kan eller vill blir nödlösningen att ersätta sig själv med en annan kvinna och då kan skulden ligga nära till hands (, 2004). Men kvinnor möter alltså anklagelser även från andra hållet. , pappa barn – tid och pengar vilken visade på en liten skillnad mellan kvinnor och män med avseende på fördelningen av föräldraledigheten där av männen och av kvinnorna i efterhand önskat att de skulle ha delat mer lika, föranledde en omfattande debatt. Kvinnor anklagades förhållandevis okritiskt för att undanhålla män sin del av föräldraledigheten. Kopplingar saknade nästan helt till skillnader i materiella omständigheter (kvinnors sämre anknytning till arbetsmarknaden, lägre löner etc.), skillnader i krav och förvänt- ningar på mammor och pappor eller till psykologiska faktorer och identitetsbekräftande processer. Det är dock ett faktum att kvinnor vill ta hand om sina barn och att många kvinnor ser föräldraledigheten som en rättighet som följer på moderskapet. Utifrån en psykologisk förståelse som säger att människor inordnar sig utifrån de positioner som är mest bekräftande och som självklart kan samspela med vissa biologiska funktioner, är det inte det minsta konstigt (se till exempel Hare- Mustin & Marecek, 1990; , 2002). Det är lika självklart som att mäns relation till yrkesarbete producerar frånvarande fäder. Maskulinitet konstrueras i relation till andra män genom jämförel- ser och prestationer framförallt inom ramen för yrkesarbete (Brandth & Kvande, 2003). Den feminitet som görs genom moderskap sker i hög grad i relation till andra kvinnor. Som mödrar jämför sig kvinnor med andra kvinnor och som mödrar bedömer kvinnor andra kvinnor (, 2001). Svaret på frågan om kvinnor tar ifrån män rätten till föräldra- ledighet måste således bli både ja och nej. Föräldraledighet för kvinnor är både en rättighet och en skyldighet. För män är det en rättighet som de ibland blir förvägrade. Föreställningen om det goda faderskapet Den svenska och nordiska föräldralagstiftningarna bygger på före- ställningen om det jämställda föräldraskapet (, 1998; Ferra- rini, 2003). En underliggande tankegång är att det jämställda för- äldraskapet, där barnet få tillgång till båda sina föräldrar, löper parallellt med det som är bäst för barnet. Det finns dock ingen självklar koppling mellan dessa båda utgångspunkter och det finns definitivt fall där jämställdhetsintentionen står i direkt motsättning till barnets bästa. Den norska professorn i kriminologi har, utifrån hur samhället förhåller sig till barn som far illa, intresserat sig för hur föräldrars förhållande till barnen historiskt rört sig från makt och rätt till ansvar och omsorg. I denna process har samhällets intresse för familjen förflyttat sig från far till mor. Splittringen av familjen i individer med egna samhällsmedborgerliga rättigheter har lett till att kvinnan från att ha varit ett bihang till mannen gått i riktning mot att bli ett bihang till barnet. De positioner som blir kvar åt pappan är den goda fadern som går på pappkurs och har tid för barn eller, i det fall pappan bedöms som dålig (missbrukare etc.) ska rensas ut från hemmet. Dessa föräldrapositioner tilldelas ut- ifrån barns behov (, 2002). Flera forskare har påpekat att utvecklingen från föräldramakt till föräldraomsorg och ansvar har en könsdimension. I takt med att barnet blivit allti mindre viktigt i ekonomiskt avseende har faders- makten minskat till förmån för ansvar – ett ansvar som i hög grad är knutet till modern (se t.ex. , 1999). Nordiska forskare som har ägnat sig åt att studera familjer där barn är utsatta för en pappas våld eller övergrepp har visat hur det yttersta ansvaret för barnet alltid hamnar på mamman. Kvin- nan/mamman görs ansvarig för kvaliteten på faderskapet och man- nens övergrepp översätts lätt till att mamman agerar fel på något sätt (, 1996; Sundfaer, 1992, , 2002; , 2004). Den svenska sociologen som studerat pappor och våld menar att det, i jämställdhetsintentionens namn, finns en farlig föreställning om att pappor alltid är bra för barn. Att pappor är fredliga medan en del män är våldsamma. och en del andra våldsforskares resultat har använts för att ifrågasätta För- äldrabalkens reglering av vårdnad och umgänge mellan föräldrar och barn i samband med separation. Lagen syftar till att sätta barnets behov av båda föräldrarna i fokus bland annat genom att kräva att båda föräldrarna tar gemensamt ansvar för barnet även efter en separation. Ett passivt faderskap ska inte vara möjligt och inte heller ett moderskap som inte tillåter pappan att ta aktiv del i barnens liv. Utgångspunkten är barnets bästa. Lagen understödjer jämställdhetsintentionen och uppmuntrar efter separation ett för- äldraskap som så mycket som möjligt liknar den heterosexuella kärnfamiljens – eller kanske snarare bilden av det goda och delade föräldraskapet. Utifrån såväl barnets bästa som utifrån tanken om ett jämställt föräldraskap, är en sådan reglering naturligtvis bra. I de flesta fall behöver juridiken heller aldrig aktiveras. Men ibland blir det kon- flikt och i en del av dessa fall finns det våld med i bilden. Och det är, enligt , i dessa fall som de olika måttstockarna för faderskap respektive moderskap kommer . Såväl svensk som nordisk forskning visar att pappor ofta av de sociala myndigheterna uppfattas som tillräckligt bra ända fram tills kvinnan/mamman har bevisat motsatsen. Fokus riktas mot pappornas möjligheter, snarare mot deras våldshandlingar, vilket fråntar pappan det verkliga ansva- ret för sina handlingar. I dessa fall blir barnet en del i en process som har sin utgångspunkt i idén om det jämställda föräldraskapet och som står helt i strid med barnets bästa (, 1996; Sund- faer, 1992, , 2002; , 2004). Pappor som varit lediga – erfarenheter och avgöranden Målsättningen att öka mäns uttag av föräldraledighet handlar, som tidigare påpekats, om barns rätt till båda sina föräldrar och om jäm- ställdhet mellan kvinnor och män. Målet är dock inte en temporär förändring utan en jämnare fördelning av föräldraledigheten upp- fattas som grunden för en långsiktig förändring. Händer det då något med män som är föräldralediga som har bäring på än just den tid de är hemma? och som studerat norska föräldra- lediga pappor menar att det avgörande för om pappors föräldra- ledighet har någon effekt för den framtida ansvarsfördelningen för barnet och en förändring i den individuella uppfattningen kring vad det innebär att vara man, är om ledigheten leder till utvecklandet av omsorgsrationalitet. Förutsättningen för detta är, i enlighet med Kvande och , att männen har ensamt ansvar för barnen under en längre sammanhängande period (hur lång är framgår inte helt klart). I de fall där barnets mamma varit hemma tillsamman med pappan eller i de fall där pappan tagit ut föräldraledighet i form av reduce- rad arbetstid, positionerades pappan som en lekfull supporter (supportig player) medan mamman positionerades som huvud- ansvarig för barnet såväl känslomässigt som praktiskt (Brandth & Kvande, 2003; Brandth & Kvande 2003). Poängen med Brandth och Kvandes resonemang är att det handlar om barnets påverkan på pappan. Forskarna menar att det avgörande för föräldrars engagemang i sina barn är att de känner sig full- ständigt ansvariga för sina barn och detta inträffar endast när man uppfattar sig själv som helt och hållet avgörande för barnets om- vårdnad och överlevnad. Det är i sammanhängande samvaro med barnet som omsorgsrationaliteten utvecklas. Om mamman är hemma med barnet som pappan har inte barnet tillräcklig påverkan på pappan för att han ska utveckla den omsorgsratio- nellitet som ligger till grund för ett föräldraskap jämställt det som mammor i regel utvecklar av det enkla skälet att de försätter sig i en position av totalt emotionellt och praktiskt ansvarstagande. Sociologen utgår på liknande sätt från att helhetsansvar för barn är en förutsättning för att pappor ska ut- veckla en genuin barnorientering vilket i nästa steg kan ses som ett led i ett mer jämställt förhållningsätt till de gemensamma barnen (, 2004). genomfördes tidsmätningar på för- äldralediga män i . Syftet med den kvalitativa delen av dessa studier var att få en bild av hur/om tiden hemma påverkat männens sätt att se på faderskap och hur/om relationerna mellan kvinnorna (mammorna) och männen (papporna) förändrats på något sätt (, 1992; 1997). Studierna visade att föräldraledig- hetens längd påverkade i vilken utsträckning männen förändrade sin tillvaro och hittade en roll som mer liknade kvinnornas med avseenden på helhetsansvar för barn och hushåll (, 2001). Sociologen har i jämförande studier mellan bland annat och funnit att familjer där mannen varit för- äldraledig med det första barnet har en ökad benägenhet att skaffa ytterligare ett barn. Hennes studier visar vidare att visar vidare att i familjer där mannen varit föräldraledig är benägenheten för för- äldrarna att separera lägre än i familjer där mannen inte tagit ut någon föräldraledighet. (Oláh, 2001). Vad kan man dra för slutsatser? Utifrån denna genomgång av forsknings- och kunskapsläget kan man konstatera att orsakerna till att föräldrar fördelar föräldra- ledigheten mellan sig som de gör finns på många olika nivåer. Materiella förutsättningar och omständigheter översätts till indivi- duella beslut som i sin tur är en del i kvinnors och mäns gemen- samma projekt för att bli bekräftade som tillräckligt bra föräldrar blandat med föreställningar om vad barn behöver för att utvecklas till välmående vuxna. Med denna röriga utgångspunkt blir det dock uppenbart att föräldraskapets position är synnerligen föränderlig – att innebörderna i moderskap och faderskap successivt förskjuts mot större likhet men att retoriken i många avseenden föregår praktiken. Vem och vad påverkar föräldrar? Blivande och nyblivna föräldrar är föremål för massiva informa- tionskampanjer från såväl offentliga instanser som den kom- mersiella marknaden. När det gäller den offentliga retoriken och tilltalet till föräldrar finns det anledning att ifrågasätta dess positiva konsekvenser. Om målet är att föräldraskapet ska vara en ansvars- position som angår båda föräldrarna i samma utsträckning, måste tilltalet rimligtvis bygga på samma princip. Jämställdhet innebär att kön inte ska ge några anvisningar och i enlighet med detta går det inte att inkludera män i föräldraskapet genom ett särartstilltal. Ett sådant tilltal har effekter för individuella mäns upplevelser av vad det innebär att vara förälder och försätter lätt män i en andra- handsföräldersposition. Arbetsgivarens attityd till föräldraledighet har visat sig vara en förhållandevis viktig faktor för hur beslut kring ledighet fattas. Detta gäller emellertid bara män där problem som kan uppstå i samband med frånvaro allt för lätt omtolkas till hinder. I det offentliga samtalet är det viktigt att tala klarspråk och fastslå att frånvaro alltid är ett problem sett ur arbetsgivarens ögon. Det är bättre att fokusera på hur problemen ska lösas och hur man kan undvika att problem blir hinder än att hänfalla till övertalnings- kampanjer på temat föräldraledighet ger så mycket. När det gäller pappors ledighet finns oerhört mycket att lära av hur kvinnors ledighet planeras, genoförs och följs upp. Här finns klara fördelar för mäns ledighet då män vanligtvis har tillgång till dubbelt så lång planeringstid som kvinnor. Föräldrars förhandlingar och beslut kring hur ledigheten ska fördelas fattas . när den kommande ansvarspositionen processas har blivande föräldrar och i synnerhet blivande mammor, relativt intensiv kontakt med mödrahälsovården och då och då också med . Forskningen visar tydligt att blivande mammor ofta är mer välinformerade kring för- äldralagstiftningens utformning och kring vad det blivande för- äldraskapet kommer att föra med sig. Blivande pappor får ofta information och kunskap via kvinnan. Då forskningen också visar att kvinnors inställning till föräldraledighet och ansvarsfördelning kan vara avgörande för det gemensamma beslutet, är mödrahälso- vårdens och förhållningsätt gentemot kvinnor viktigt. Föräldrautbildningar fokuserar ofta fram till och strax efter förlossningen, men det är fullt möjligt att erbjuda deltagarna diskussioner och reflexioner kring föräldraskapets ansvarsfördel- ning: Vem bestämmer vad? Hur skulle det kännas att bestämma annorlunda? Vad har man att förlora och vad har man att vinna? Vems rättigheter tar man hänsyn till? Vad känns naturligt och var- för? Syftet med ett förändrat innehåll och tilltal i föräldrautbild- ningarna mot ett mer medvetet reflekterande över könspositions- ringar är att uppmuntra blivande föräldrar och föräldrar till med- vetna beslut där konsekvenserna blir tydligare. Även försäkringskassorna har en viktig roll i det att hand- läggarna möter föräldrar när förhandlings- processen fortfarande pågår. Genom ett tilltal som markerar båda föräldrarnas skyldigheter och rättigheter kan man bidra till en mer jämställd positionering av föräldrarna. handläg- gare kan vidare bidra med kunskap kring ekonomiska konsekvenser för att undvika att föräldrar översätter föreställningar om ekono- miska förluster till nödvändiga beslut. De handläggare som möter föräldrar kan också bidra till att initiera en medveten diskussion kring varför man fattar de beslut man gör. Pappans undertecknande av blanketten för överförande av föräldraledighetsdagar till mam- man bör alltid ha föregåtts av en diskussion. Föräldrars beslut påverkas av en mängd faktorer där de flesta inte är föremål för några offentliga interventioner. Vid sidan om lag- stiftning brukar ofta attitydförändringsarbete anföras som en väg till ett mer jämställt föräldraledighetsuttag och ökad jämställdhet Föräldrars hantering av föräldraledighet och var- dagsansvar för barn är dock en mycket tydlig illustration av att attityder inte behöver föregå beteende. Få föräldrar tycker ojäm- ställdhet men de flest gör ojämställdhet i sina aktiva handlingar. Utifrån den psykologiska kunskapshorisonten tycks det omvända resonemanget fungera bättre – beteendeförändringar leder nämli- gen oftast till attitydförändringar. Det är genom att uppmuntra föräldrar till att göra jämställdhet istället för att vädja till att de ska tycka jämställdhet som processen mot ökad jämställdhet stöds. I den processen har alla som kommer i kontakt med blivande eller varande föräldrar ett stort ansvar. Givet att målsättningen är ett jämnare uttag av föräldraförsäkringen kan man utifrån vad som framkommit i rapportern dra följande slutsatser: Det offentliga tilltalet och information till män och pappor bör utgå från krav på istället för erbjudande om ansvar för barn. En tak- och/eller ersättningshöjning har inga självklara effekter på mäns uttag av föräldraledighet. En ökad individualisering av föräldraförsäkringen är nödvändig då en sådan leder till förändrade beteenden vilket har atti- tydförändrande konsekvenser. En ökad individualisering av föräldraförsäkringen får aldrig gå ut över barn som riskerar att fara illa på grund av våld. & Roman, C. (1997). Hemmet, barnen och makten. För- handlingar om arbete och pengar i familjen. SOU 1997: 139. Andenæs, A. (1996). Forældre og barn i forandring. Akademisk avhandling, Universitet i Aarseth, H. & , B. (2004). Maskulinitet, imagination och livssammanhang. Att nå förändringspotentialer hos män. Kvin- novetenskaplig 1–2, 27–45 Upp till 18 – fakta om barn och ungdom Bassin, D., Honey, M. & , M. (1994). Representations of Motherhood. Bekkengen, L. (1996). Föräldraledighet om man så vill. Arbets- rapport 96, 15. (1999). Män som pappo och kvinnor som för- Kvinnovetenskaplig tidskrift, 1, 33–48 Bekkengen, L. (2002). Man får välja – om föräldraskap och för- äldraledighet i arbetsliv och familjeliv. (2001). Tid, rum, kön och identitet. : Student- litteratur. (2001). Identitet, kön och klass. Hur arbetarflickor formar sin identitet. & , P. (red.) (2002). Modern historisk forskning. Om välfärdsstat, genus och politik. & , B. (2002). Compulsory fatherhood: the codig of fatherhood in the Swedish welfare state. I B. (red. ), Making men into fathers. Men, Masculinities and the Social Politics of Fatherhood. : Uni- versity Press , C. m.fl. (red.). (1999). Kjønn og politikk i . (1997). Swedish dual earler families. Gender, class and policy. I U. , S.J. Aldershot (red. ), Families with small children in Eastern and Western Europé. (2003). Mäns familjeorientering i förändring. I U. m. f.l (red. ), och . (19913). Sedan du har fött. En bok om den nyblivna mammans kropp och själ. Brandth, B. & Kvande, E. (1998). Masculinity and child care: The reconstruction of fathering. Brantdth, B. & Kvande, E. (2003). Home alone fathers. NIKK Magazine, 3, 22–25 Brantdth, B. & Kvande, E. (2003). Maskulinitet, arbejd, velferdsstat. Bremberg, H. (2003). De nya mödrarna. I , M. & , T. ), Nätverksfamiljen. (1994). Deconstructing developmental psychology. & , B. (1997). Det moderna föräldra- skapet. En studie av familj och kön i förändring. & , T. (red.) (2003). (1998). Men on parental leave – how men use parental leave in the Nordic countries. (2004). Mäns erfarenheter av delad föräldraledighet. , J., , R, & Friebel, G. (2004). Short- and long- term effekts of Sweden´s daddy-month reform. Ellingsæter, A. (1997). Forældreskab og økonomisk forsørgelse: Fra mandsnorm til ligedelning. . I J. Bonke (red. ), Dilemmaet arbejdsliv – familieliv i . Socialforksningsinstituttet 97:5, Nordisk Ministerråd Tema Nord 1997:534 , Y (2001). I sällskap med skulden. Om den moderna mammans vardag. & Thomsson, H. (2002). Att göra kön. Om vårt våldsamma behov av att vara kvinnor och män. & Thomsson, H. (2004). Att ha kul och visa vad man går för. Om kvinnors och mäns karriärer. & Thomsson, H. (2201). Motherhood as idea and practice: A diskursive understanning of employed mothårs in . , 2, s. Mamma, pappa, barn – en historia om att göra rätt. Kapitel i Lärare i (2002). Mamma får inte bete sig som vilken pappa som helst. (2002). Nästan-mamman och Back-up-mam- man. Om faderskaps- och moderskapspositioner i det jäm- ställda . Presentation vid konferensen , politikk og kjønnskonstruktioner, (1999). Accompanied by guilt. Modern mother- hood the Swedish way.