sou · GTB34 · 2006-01-01 00:00:00 — alla intäkter och kostnader av produktion och konsumtion kan knytas till producenter och konsumenter. Såväl producenter som konsumenter kan obehindrat ändra sin produktion och konsumtion av en viss vara. På en marknad med perfekt konkurrens finns många företag vars sammanlagda produktion utgör utbudskurvan (U) i figur 2.1. Efter- som de enskilda företagen är pristagare kommer priset att vara givet, och hur mycket de producerar avgöras av företagets produk- tionskostnader. Om ett enskilt företag höjer sitt pris kommer näm- ligen ingen konsument att vilja köpa deras produkter, eftersom de kan få en identisk produkt till ett lägre pris från någon annan. Det innebär att inget företag kommer att kunna ta ut ett pris som är högre än marginalkostnaden. Priset på marknaden kommer på kort sikt att vara Pk och den producerade kvantiteten Kk. Företagens totala vinst kommer att vara A. Eftersom det inte finns några hinder för företag att träda in på marknaden på en marknad med perfekt konkurrens, kommer vins- ten (A) i figur 2.1 endast att finnas på kort sikt. På kom- mer fler företag att gå in på marknaden och varje enskilt företag kommer då att producera den kvantitet där produktionskostnaden är lägst. Detta kommer att innebära att marginalkostnaden sjunker till genomsnittskostnaden och vinsterna kommer därmed att för- svinna. Figur 2.1 – En marknad med perfekt konkurrens För att förstå vilka effekter ökad konkurrens förväntas ge är det viktigt att analysera vilka egenskaper ett monopol har. Ett företag har en monopolställning om det är den enda producenten av en produkt som det inte finns något nära substitut till, dvs. en vara som inte enkelt kan ersättas av någon annan. När ett företag inte utsätts för konkurrens har det total marknadsmakt, vilket innebär att det själv kan bestämma hur mycket som ska produceras. Intäkten av att producera ytterligare en enhet sjunker ju mer som produceras (marginalintäktskurvan lutar nedåt), och för att maximera vinsten väljer vinstmaximerande monopol att sluta pro- ducera när ytterligare produktion inte innebär någon ökad vinst. I figur 2.2 visas att företaget maximerar vinsten genom att producera kvantiteten Km till priset Pm. Att producera ytterligare en enhet skulle innebära minskad vinst, eftersom marginalkostnaden då skulle vara större än marginalintäkten. Priset kommer alltså att vara högre och produktionen lägre än om det rådde perfekt konkurrens (Pm och Km jämfört med på kort sikt Pk och Kk). Detta förutsätter dock att monopolet inte kan ta ut det pris av varje konsument som denne är beredd att högst betala – perfekt prisdiskriminering. Då skulle monopolet nämligen producera den samhällsekonomiskt effektiva kvantiteten och ta ut hela utrymmet under efterfrågekurvan i vinst. Efterfrågekurvan visar hur mycket konsumenten skulle vara vil- lig att betala för ytterligare en enhet. Betalningsviljan är större än marginalkostnaden för alla kvantiteter mellan Km och Kk, dvs. det finns någon som är beredd att betala mer än vad det kostar att pro- ducera den extra enheten. Den effektiva nivån på produktionen är när ingen är beredd att betala mer för en ytterligare enhet än vad det kostar att producera denna. Område A är den monopolvinst som uppstår vid ett monopol, dvs. den vinst som inte är möjlig för producenterna att tillgodogöra sig vid en prissättning som karaktäriseras av fri konkurrens. Områ- det uttrycker påverkan på inkomstfördelningen mellan konsumen- terna och producenterna och säger inget om den samhällsekono- miska effektiviteten. Monopolvinsten kan antingen gå till de anställda i form av högre löner eller till ägarna i form av högre utdelning; vanligtvis delas monopolvinsterna mellan ägarna och de anställda. Område B är den vinst som även företag på en marknad med per- fekt konkurrens kan ta ut på kort sikt. Eftersom denna vinst inte finns på lång sikt på en marknad med perfekt konkurrens är det också en monopolvinst. Det finns två huvudförklaringar till uppkomsten av monopol – dels att de uppkommer via olika typer av offentlig reglering (t.ex. patent eller lagstiftade monopol), dels att de uppkommer till följd av stordriftsfördelar – s.k. naturliga monopol. Naturliga monopol beskrivs mer utförligt i kapitel 3. Figur 2.2 – Monopolmarknaden I vilken utsträckning ett monopolföretag kan utöva marknadsmakt beror på huruvida det är lätt för andra producenter att gå in på marknaden och genom lägre pris ta över hela marknaden. Då kan inte monopolföretaget ta ut de priser det önskar utan måste agera som om det fanns konkurrens på marknaden – marknaderna är utmaningsbara. En viktig förutsättning för att denna typ av potentiell konkur- rens ska fungera väl är att det inte finns några stora inträdeskostna- der som inte går att återta på marknader, på engelska sunk costs. Exempelvis behövs vagnar och lok för att man ska kunna producera transporttjänster på järnväg. Detta är kostnader som vid ett utträde från marknaden inte garanterat kan återfås eftersom vagnar och lok har en begränsad alternativ användning, vilket skapar en risk att gå in på en marknad. Förekomsten av inträdeskostnader som inte kan återfås innebär att en potentiell konkurrent inte nödvändigtvis finner det lönsamt att gå in på en marknad även om företaget/företagen som finns på marknaden tar ut monopolvinster. Företagen som redan finns på marknaden har därmed en fördel gentemot potentiella konkurrenter. 2.2.1Vad händer vid en övergång från monopol till en konkurrensutsatt marknad? Hur skulle fördelningen och effektiviteten påverkas om man gick från ett monopol till en konkurrensutsatt marknad? Företagens vinst skulle då gå ned med A, eftersom priset skulle vara lägre på de enheter som företaget sålde tidigare (figur 2.2). skulle vinsten öka med D, eftersom företagen nu kommer att sälja fler enheter. Konsumentöverskottet går upp med A eftersom konsu- menten nu får köpa samma enheter till ett lägre pris, och med C eftersom de får möjlighet att köpa enheter som de tidigare inte kunde köpa. Ytorna C och D är en ren samhällsekonomisk vinst av det förändrade prissättningen. Ytan A är en omfördelning från pro- ducenter till konsumenter. Om produktionen inte sker på nivån där de totala kostnaderna motsvaras av de totala inkomsterna uppstår en samhällsekonomisk förlust, en så kallad dödviktsförlust – dvs. ytorna C och D. Det är den förlust som kommer av att konsumenterna inte kan dra nytta av de produkter som skulle ha producerats om inte ett monopol styrde marknaden. Offentligt ägda monopol är som regel inte vinstmaximerande, utan i stället välfärdsmaximerande För att maximera välfärden sätts pri- set lägre än om företaget är vinstmaximerande. Offentliga monopol kan även kombinera vinst- och välfärdsmaximering – ju mer vikt som läggs vid välfärden, desto lägre blir priset. Ett offentligt ägt mono- pol kommer således, beroende på inriktning, att sätta priser någon- stans mellan en vinstmaximerande monopolist (Pvm i figur 2.2) och ett företag som verkar på en marknad med perfekt konkurrens (Pk i figur 2.2). Om marginalkostnaden är högre än genomsnittskostnaden kom- mer ett företag som sätter priset efter genomsnittskostnaden att producera en ineffektivt hög produktion. 2.2.3Produktionens effektivitet och utfallet Som visats ovan finns en rad olika utfall beroende på startpunkt och slutpunkt för marknaden. En övergång från vinstmaximerande monopol till perfekt konkurrens är bara en av flera tänkbara möj- ligheter. Det är tänkbart att marknadsformen går både i en mer och i en mindre effektiv riktning efter liberaliseringen. Det är sannolikt att kurvorna rör på sig över tiden, dvs. att marknadens förutsättningar förändras. När det gäller effekten på forskning och produktutveck- ling, som i sin tur påverkar produktiviteten, av ökad konkurrens finns två olika teorier (2003): Den Schumpterianska teorin menar att ökad konkurrens leder till minskad forskning, eftersom inget företag har incitament att forska om man inte kan ta betalt för sin forskning via mono- polvinster. Därigenom skulle framtida marknadsmakt vara en förutsättning för satsningar på forskning. Dessutom skulle innehav av marknadsmakt öka möjligheter till forskning eftersom det skapas resurser för företaget via användande av marknadsmakt. Den andra teorin menar i stället att det på en marknad med konkurrens blir nödvändigt för företag att forska för att över- leva – något som inte behövs om ett företag har marknadsmakt. Om den Schumpterianska teorin stämmer skulle en liberalisering innebära minskad teknisk effektivitet genom mindre forskning och utveckling. Kostnadskurvorna skulle då, som framgår av figur 2.3, skifta inåt (MK0MK1). Om däremot den andra teorin stämmer skulle en konkurrensut- sättning medföra ett ökat tryck på teknisk utveckling. Ett företag som inte varit utsatt för konkurrens kan ha anammat en ineffektiv produktionsteknik eller varit ointresserad av att införa en effekti- vare teknik. Om den tekniska effektiviteten ökar leder detta till att kostnadskurvan skiftar utåt (MK0MK2), och det blir då billigare att producera en viss kvantitet. Figur 2.3 Effektivitetens betydelse 2.3Oligopol och monopolistisk konkurrens Den perfekta marknaden och det ohotade monopolet är ytterlig- hetsfall som inte existerar i praktiken. De flesta liberaliserade mark- nader går i stället mot vad som kan beskrivas som oligopol eller marknader som kännetecknas av monopolistisk konkurrens. Oligo- polmarknader är marknader där det finns få producenter som säljer varor som liknar varandra mycket eller är identiska, t.ex. bensin. Monopolistisk konkurrens innebär att det på en marknad finns många företag som säljer varor som skiljer sig åt från producent till producent, t.ex. restauranger. Eftersom det finns få producenter vid oligopol gör de individuella företagen en avvägning mellan att samarbeta och att verka enligt sitt kortsiktiga egenintresse. Om producenterna samarbetar kan de sätta högre priser och ta ut monopolvinster. är det möj- ligt för det enskilda företaget att genom ökad produktion avvika från samarbetet och därigenom göra kortsiktiga vinster. Detta, till- sammans med att ett sådant samarbete i de flesta fall är förbjudet, gör det svårt för ens ett fåtal företag att samordna sig till den grad att de kan agera som ett monopol. Om företagen inte kan samordna sig men är relativt få kommer de dock att agera med hänsyn tagen till hur de tror att konkurren- terna kommer att agera. Hur detta beslut tas finns olika förklar- ingsmodeller för. De tre mest förekommande modellerna är föl- jande: Cournotmodellen som bygger på att företagen väljer att produ- cera en viss kvantitet beroende på hur mycket övriga produ- center producerar. Den kvantitet som företaget väljer givet konkurrenternas val kommer att vara den kvantitet som maxi- merar vinsten. När det är jämvikt vill ingen producent ändra den producerade kvantiteten. Enligt denna modell kommer den totala produktionen att vara högre än om det varit en monopol- situation men lägre än om det varit en marknad med perfekt konkurrens. Ju fler företag som finns på marknaden, desto när- mare en marknad med perfekt konkurrens kommer marknaden enligt Cournotmodellen att vara. Bertrandmodellen som bygger på att företagen väljer att sätta priset på produkten med tanke på övriga producenternas pris- sättning. Om produkterna är identiska och konsumenterna har perfekt information kommer de att köpa varan av den produ- cent som har lägst pris. Genom att sänka priset under övrigas pris kan en producent därmed ta över hela marknaden. Detta leder till att priset hamnar på samma nivå som på en marknad med perfekt konkurrens. Stackelbergmodellen som bygger på att ett företag är marknads- ledande och därmed har större inflytande över hur mycket som ska produceras på marknaden. Detta marknadsledande företag bestämmer sin produktion först; därefter bestämmer övriga producenter hur mycket de ska producera beaktat ledarföreta- gets produktionsvolym. I denna modell kommer den totala pro- duktionen att vara större än i Cournotmodellen men mindre än i Bertrandmodellen. Ovan beskrivs effekten av olika modeller utifrån förutsättningen att företagen inte agerar på samma marknad vid upprepade tillfäl- len. Om företagen på en marknad kan förändra sin strategi ökar i stället möjligheterna för företagen att skapa mono- polvinster. Det blir då möjligt för andra företag att bestraffa de företag som sänkt priserna genom att sätta väldigt låga priser. Före- tagen kan därför i högre utsträckning agera samstämmigt om pro- duktionsbeslutet upprepas . Vid ett oligopol avgörs priset av i vilken utsträckning företagen kan samarbeta om priset. Om företagen kan samarbeta perfekt kommer priset att vara lika med Pvm, men om företagen inte kan samarbeta alls kommer priset att vara lika med Pk (figur 2.2). Det innebär att en marknad med oligopol kan vara lika ineffektiv som en monopolmarknad, lika effektiv som en marknad med perfekt konkurrens eller något där emellan. Det som kännetecknar monopolistisk konkurrens är att det finns många företag på marknaden som säljer differentierade produkter, förekomsten av stordriftsfördelar samt att det råder fritt tillträde till marknaden. Eftersom produkterna som tillverkas skiljer sig åt mellan företagen liknar varje enskilt företag i allt väsentligt ett monopol; priset sätts därmed på samma sätt som för ett monopol och företagen kan tillgodogöra sig monopolvinster. Eftersom det råder fritt tillträde till marknaden kommer dock dessa monopol- vinster endast att finnas på kort sikt. Detta innebär emellertid inte att en marknad med monopolistisk konkurrens på lång sikt funge- rar som en marknad med perfekt konkurrens. Företagen på en marknad med monopolistisk konkurrens kommer nämligen inte att på lång sikt producera lika mycket som företagen på en marknad med perfekt konkurrens. Priset kommer därigenom att vara högre på denna marknad än på en marknad med perfekt konkurrens. Den lägre producerade kvantiteten innebär att det vid denna mark- nadsform finns samma typ av allokeringsförlust som vid ett mono- pol. Dessutom är det möjligt att det på marknaden kommer att fin- nas för få eller för många företag. Detta skapar två pekuniära exter- naliteter: 1.Eftersom kundernas nytta vanligtvis ökar när det finns fler pro- dukter att välja mellan innebär fler företag högre konsument- nytta. 2.Eftersom ett inträde av företag som regel innebär att existe- rande företag förlorar kunder innebär fler företag en lägre pro- ducentnytta. Beroende på vilken av dessa pekuniära externaliteter som är störst kan en marknad med monopolistisk konkurrens antingen ha för många eller för få företag. Avgörande för att konkurrensutsatta marknader ska fungera som i teorin är att det råder fritt inträde till marknaden, både vad gäller avsaknad av kostnader och avsaknad av administrativa hinder. Om företag inte kan gå in på marknaden när det finns monopolvinster kommer dessa vinster att finnas kvar även på lång sikt. För att en liberalisering ska ge en långsiktigt positiv effekt på pris och sysselsättning krävs, vilket och (2003) visat, att inträdeskostnaderna (inkluderat eventuell reglering) på marknaden minskar. Det är först då monopolföretagens överpriser försvinner eller minskar även på lång sikt. Det finns olika former av hinder mot fritt inträde till marknaden, dessa kan delas in i fyra huvudkategorier: Om ett företag har en teknik som inte kan eller får kopieras, som gör dem överlägsna övriga potentiella producenter, kommer det inte vara möjligt att pro- ducera varor till det pris som krävs för att kunna träda in på marknaden. Stordriftsfördelar som kräver mycket kapital. Om priset på ett företags produkter avgörs av storskaligheten i produktion kan det vara svårt för potentiella konkurrenter att träda in på mark- naden eftersom produktionen måste ske i stor skala, vilket innebär att det behövs stora initiala investeringar. Om en producent lyckas skapa ett varu- märke för sin produkt kan det vara svårt för likvärdiga pro- dukter att komma in på marknaden trots ett lägre pris. Under denna kategori kan allt från monopol som härrör från politisk korruption till patenträttigheter infogas. Det kan dessutom finnas utträdeshinder som de facto fungerar som inträdeshinder. Om det av någon anledning inte är fritt att lämna en marknad kommer nämligen företag att gå in på en marknad först när de kan få täckning för eventuella utträdeskostnader. Exempel på sådana utträdeskostnader är regler som tvingar företagen att ha långtgående förpliktelser gentemot kunder eller anställda. Såsom beskrivits i detta kapitel innebär en övergång från monopol till perfekt konkurrens dels en omfördelning från produ- center till konsumenter, dels en ökning av effektiviteten genom att dödviktsförlusterna försvinner. Att minska dödviktsförlusterna är alltid samhällsekonomiskt effektivt. Att det på en liberaliserad marknad inte råder perfekt konkur- rens utesluter inte att det finns fördelar med konkurrensutsättning. Fördelarna kommer dock att bli mindre än vad de skulle ha varit om branscherna övergick från monopol till marknader med perfekt konkurrens. I de allra flesta fall är såväl oligopolmarknader som marknader som kännetecknas av monopolistisk konkurrens mer effektiva än monopolmarknader, men även om en marknadsliberali- sering inte leder till perfekt konkurrens kan den ge effektivitets- vinster. Graden av marknadsmakt för företagen på en marknad avgörs av efterfrågeelasticiteten, marknadskoncentrationen och graden av samarbete (Cabral 2000). Om företagen på en marknad utnyttjar eventuell marknadsmakt för att producera en lägre kvantitet än vad som skulle ha skett på en marknad med perfekt konkurrens skulle en ökad produktion innebära en ökad effektivitet. Det innebär att den önskvärda nivån på konkurrensen är den som innebär att före- tag inte har någon marknadsmakt. I praktiken kommer dock företag på en marknad alltid att ha viss marknadsmakt. Frågan blir därför i stället hur mycket marknads- makt som är acceptabelt på en marknad. Enligt Cabral (2000) krävs det, på en marknad med identiska företag som agerar enligt Cour- notmodellen, inte särskilt många företag för att utfallet ska bli nära det på en marknad med perfekt konkurrens. 2.5.1Konsekvenserna av ökad konkurrens Ökad effektivitet i användandet av samhällets resurser får en rad konsekvenser. En effektivare användning av de tillgängliga resurserna i ekonomin, givet allt annat, innebär ökad total välfärd. En övergång från mono- pol till ökad konkurrens ger en ökad BNP. I vilken grad en libe- ralisering leder till ett engångsskifte i BNP eller en uthålligt högre tillväxt avgörs bland annat av hur den dynamiska effektiviteten påverkas. Om företag på en konkurrensutsatt marknad i högre grad utvecklar produktionen och därmed höjer produktiviteten kommer den långsiktiga tillväxten att stiga. Beroende på hur investeringarna i såväl fysiskt kapital som humankapital utvecklas till följd av libe- raliseringen av marknaderna kan dessutom, enligt den s.k. endogena tillväxtteorin, den långsiktiga tillväxttakten påverkas (se Calmfors m.fl. 1999). Högre investeringar leder enligt denna modell till lång- siktigt högre tillväxt, vilket inte är fallet i den s.k. neoklassiska till- växtteorin. Om investeringarna påverkas negativt av en liberalise- ring skulle därmed den långsiktiga tillväxten minska. När företag inte längre fritt kan sätta priserna på marknaden kom- mer priserna att bli lägre, vilket påverkar köpkraften hos konsu- menterna. De kan helt enkelt få mer varor för sin inkomst efter en liberalisering. Om det är en liten del av den totala marknaden som liberaliseras är det möjligt att förlusterna för de anställda i denna sektor pga. lägre löner är större än vinsten tack vare lägre priser. Det är emellertid viktigt att påpeka att en liberalisering inte nöd- vändigtvis innebär sänkta priser utan endast lägre priser än utan en liberalisering. Prisökningstakten avgörs av en mängd faktorer, framförallt av kostnaderna för att producera varan. Produktions- kostnaden per producerad enhet och därmed priserna ökar lång- sammare än priset på produktionsfaktorerna om produktiviteten ökar, dvs. om det produceras mer med samma mängd insatsvaror. Om priset på produktionsfaktorerna ökar lika mycket för alla bran- scher men produktiviteten skiljer sig åt kommer därmed prisök- ningstakten att skilja sig åt mellan olika sektorer. Produktionen i de sektorer som inte kan hålla samma produktivitetsutveckling som genomsnittet kommer därmed att bli allt dyrare över tiden. Detta är Baumols s.k. kostnadssjuka. Denna är mest förekommande i tjänstesektorer med hög arbetsintensitet där det är svårt att effekti- verksamheten. Frisörtjänster är ett illustrativt exempel då priset på denna tjänst ökat dubbelt så mycket som kon- sumentprisindex (KPI). Om företag har marknadsmakt är det möjligt för dem att göra monopolvinster som kan delas mellan ägarna och de anställda. Min- skad marknadsmakt kommer därigenom att sänka både ägarnas avkastning och lönerna. Att lönerna minskar är emellertid inte helt säkert, utan det avgörs av vad som händer med produktiviteten. Om företaget tidigare var en ineffektiv producent tvingas det vid konkurrens att effektivisera produktionen, vilket som regel innebär att färre anställda producerar mer. Detta ger i sin tur utrymme för högre lön per anställd. En sådan utveckling innebär dock ofta att sysselsättningen minskar i de gamla monopolföretagen. De företag som kommer in på marknaden behöver emellertid anställa, så det är inte givet att sysselsättningen i sektorn minskar. Enligt Peoples (1998) har liberaliseringen av marknader i haft stor effekt på arbetsmarknaden och lönerna. Lönepremien föll kraftigt i åkerisektorn, något i flygindustrin, måttligt i teleindustrin och knappt alls i järnvägssektorn. Det fanns 1996 fortfarande en betydande lönepremie i dessa sektorer, förutom för åkerier, men lönepremien var lägre än innan liberaliseringen, förutom för järn- vägssektorn. Konsumentvinsten till följd av marknadsliberalise- ringen av dessa sektorer uppskattas till ca av (1998). Enligt Peoples (1998) förlorade löntagarna i en del av dessa sektorer ca av sin lönepre- mie. Peoples menar att detta visar att en stor del av vinsterna från liberaliseringen kommer från lägre löner för de anställda. Det finns ett starkt samband mellan regleringen på produkt- marknaden och arbetsmarknadens funktionssätt. I EU (2002a) påpe- kas att arbetsmarknaden måste fungera bra för att en liberalisering av produktmarknaderna ska ge positiv effekt på arbetslösheten. 1 Detta avsnitt bygger där ej annat anges på bilaga till utredningen. Om arbetsmarknaden inte är tillräckligt välfungerande, i den me- ningen att utbud och efterfrågan på arbetskraft matchar varandra , riskerar arbetslösheten att stiga vid en liberalisering av produktmarknaderna. Av särskilt intresse är liberaliseringars effekt på jämviktsarbets- lösheten, dvs. den arbetslöshet som råder när priser och löner har anpassat sig. Förekomsten av jämviktsarbetslöshet innebär att det råder ständigt överutbud på arbetsmarknaden. Nivån på jämvikts- arbetslösheten avgörs av en mängd faktorer; produktmarknadskon- kurrensen, nivån på arbetslöshetsersättningen, fackföreningarna för- handlingsstyrka och lönekänsligheten i företagens arbetskraftsefter- frågan. En ökad konkurrens på produktmarknaden kan sänka jämvikts- arbetslösheten. Om konkurrensen på en marknad ökar blir efter- frågan på varje företags produktion mer priskänslig. Detta leder i sin tur till mer återhållsamma lönekrav och därmed också till lägre jämviktsarbetslöshet. Lönekraven och därmed också jämviktsar- betslösheten blir högre vid bristande konkurrens på produktmark- naden. En huvudförklaring till huruvida lönekraven blir känsligare för förändringar i efterfrågan är på vilken nivå förhandlingar om löner sker. Centrala respektive lokala förhandlingar antas som regel leda till att lönerna och jämviktsarbetslösheten blir lägre.