sou · GTB3114d8 · 2006-01-01 00:00:00 — Placeringen innebär att samtliga regler som har ett naturligt sam- band med rätten till sjukpenning behandlas i samma kapitel i balken. 9 kap. 2 och 3 §§ För att underlätta förståelsen och utformningen av bestämmelserna om beräkning av sjukpenning, föreslår vi att begreppen kalender- dagsberäknad sjukpenning och arbetstidsberäknad sjukpenning förs in i 2 §. Begreppens innebörd förklaras kortfattat i 3 §. 9 kap. 10 § Första stycket motsvarar närmast vad som regleras i 3 kap. 4 § första stycket första meningen 2 AFL. Bestämmelsen har utformats med beaktande av vårt förslag till hur bestämmelserna om fastställandet av beräkningsunderlaget bör konstrueras. I andra stycket föreslår vi att avrundningsregeln i 3 kap. 4 § första stycket andra meningen AFL förtydligas i enlighet med praxis. 9 kap. 11 § Bestämmelsen skall, i enlighet med vår tolkning av den nuvarande bestämmelsen i 3 kap. 4 § första stycket tredje meningen AFL, tillämpas oberoende av om sjukpenning lämnas med stöd av 8 kap. 2 eller 6 §. 9 kap. 16 § I andra stycket föreslår vi att avrundningsregeln i 3 kap. 10 a § fjärde stycket AFL förtydligas. Härigenom uppnås en överensstämmelse med motsvarande avrundningsbestämmelser avseende övriga för- måner i SFB. Bestämmelserna om frivillig sjukpenningförsäkring finns i 21 kap. AFL. Dessa bestämmelser omfattas inte av SofL. Som framgår av vårt förslag till konstruktion av avdelning A, omfattas bestäm- melserna om frivillig sjukpenningförsäkring av socialförsäkrings- skyddet i SFB. Som framgår av kommentaren till H 7 kap. 4 § SFB föreslår vi att bestämmelserna i 3 kap. 8 § första stycket första meningen AFL om skriftlig försäkran för sjukpenning i SFB ersätts med ansökan om sjukpenning. Detta föreslår vi för att förenhetliga reglerna om hur ett ärende anhängiggörs hos . I avdelning H lämnar vi även andra förslag till processuella och handläggnings- mässiga bestämmelser som är gemensamma för de förmåner som regleras i SFB. Som framgår av våra förslag i den avdelningen anser vi att vissa bestämmelser som närmare anger vad en ansökan, anmälan etc. skall innehålla bör regleras i förordningar eller före- skrifter. Bestämmelserna i 3 kap. 8 § första stycket andra meningen AFL är ett exempel på en sådan bestämmelse som vi anser inte skall få någon motsvarighet i SFB. 4.4.5Underavdelning IV Rehabilitering och rehabiliteringsersättning I denna underavdelning har bestämmelserna i 22 kap. AFL om rehabilitering och rehabiliteringsersättning samlats. 11 kap. 2 § Bestämmelserna om rehabilitering reglerar de skyldigheter som åligger olika aktörer i syfte att en försäkrad som har drabbats av sjukdom skall få tillbaka sin arbetsförmåga och få förutsättningar att försörja sig själv genom förvärvsarbete. För att inskärpa ända- målet med dessa bestämmelser och för att öka förståelsen för rehabiliteringsförmånen, föreslår vi att termen arbetslivsinriktad rehabilitering förs in i författningstexten i SFB. 12 kap. 5 § Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 14 § AFL. Som framgår av bestäm- melserna i detta kapitel har ett övergripande ansvar för den arbetslivsinriktade rehabiliteringen och således för de åtgärder som sätts in för att stödja en försäkrads rehabilitering. Eftersom 2 kap. 14 § AFL behandlar en företeelse som har ett nära samband med den arbetslivsinriktade rehabiliteringen, föreslår vi att bestämmelsen placeras här och inte i lagen (2007:000) om statlig ersättning för sjukvård m.m. Avslutningsvis kan påpekas att förmånen skall vara såväl bosättnings- som arbetsbaserad, se för- fattningskommentaren till A 5 kap. 9 § och 6 kap. 6 §. 13 kap. 9 § I andra stycket föreslår vi att avrundningsregeln i 22 kap. 8 § AFL förtydligas. Härigenom uppnås en överensstämmelse med motsva- rande avrundningsbestämmelser avseende övriga förmåner i SFB. 13 kap. 10 § Bestämmelsen motsvaras närmast av hänvisningen i 22 kap. 12 § AFL till 3 kap. 12 § andra meningen samma lag. Rehabiliterings- penning kan i den situation som avses i bestämmelsen lämnas endast som kalenderdagsberäknad förmån. Detta betyder att det saknas skäl att bestämma årsarbetstiden för en försäkrad som har inkomst av anställning i form av ersättning för vård av ett familje- hemsplacerat barn när han eller hon har rätt till rehabiliterings- penning. Vi föreslår därför att hänvisningen i 22 kap. 12 § AFL såvitt avser årsarbetstid inte skall föras in i SFB. 4.4.6Underavdelning V Sjukersättning och aktivitets- ersättning I C underavdelning V har samlats bestämmelser som finns i 7 9 samt 16 och 17 kap. AFL. Dessa bestämmelser är relativt nya och den föreslagna strukturen överensstämmer i stora delar med den befintliga. 15 kap. 9 § Enligt 7 kap. 3 § första stycket andra meningen AFL likställs med inkomst av arbete i skälig omfattning värdet av hushållsarbete i hemmet. I andra stycket har uttrycket hushållsarbete i hemmet ersatts med uttrycket arbete med skötsel av hemmet. Den nya lydelsen avspeglar bättre det gällande rättsläget, eftersom det inte endast är inre utan även yttre arbete som avses. Vi har ansett att bestämmelsen därmed också blir könsneutral. 15 kap. 28 § I paragrafen finns bestämmelser om den som får tre fjärdedels ersättning och som får en anställning med lönebidrag eller hos . I den nu gällande lydelsen av 3 § anges att ersättning i sådana fall betalas för kostnaderna för anställningen från den allmänna försäkringen enligt grunder som regeringen bestämmer. är emellertid innebörden av uttrycket den allmänna försäkringen oklar och används inte av oss, jfr även avsnitt 2.4.1. Därför anges här i stället att i det nu avsedda fallet betalar ersättningen för kostnaderna för anställ- ningen. Någon saklig skillnad är inte avsedd. 16 kap. 11 § I bestämmelsen har uttrycket den sjukpenninggrundande inkomst enligt 3 kap. som den försäkrade har för försäk- ringsfallet eller den inkomst som då skulle ha utgjort hans eller hennes sjukpenninggrundande inkomst om hade känt till samtliga förhållanden bytts ut mot den sjukpenning- grundande inkomst enligt 6 och 7 kap. som den försäkrade skulle ha haft för försäkringsfallet. Någon saklig skillnad är inte avsedd. 4.4.7Underavdelning VI Förmåner vid arbetsskada m.m. I underavdelning VI Förmåner vid arbetsskada m.m. har samlats bestämmelser som finns i LAF, LSP och KSL. LAF har dock delats upp så att de bestämmelser i 5 kap. LAF som avser ersättning vid dödsfall har förts över till F underavdelning III Efterlevande- förmåner från arbetsskadeförsäkringen. Vi föreslår att arbetsskadesjukpenning införs som term för sådan sjukpenning som lämnas med stöd av bestämmelserna i underavdel- ningen. Denna term ersätter uttrycken särskild arbetsskadeersätt- ning enligt 3 kap. 4 § LAF, sjukpenning från arbetsskadeförsäk- ringen enligt 3 kap. 2 a § LAF och ersättning från arbetsskadeför- säkringen motsvarande sjukpenning i 6 kap. 4 § LAF. balken talas om sjukpenning gäller detta i tillämpliga fall även arbetsskadesjukpenning utan att detta anges särskilt. 20 kap. 8 § Enligt fast praxis skall en skada som beror på ett olycksfall anses ha inträffat dagen för olycksfallet, även om den visar sig . I första stycket kodifieras denna praxis. 21 kap. 3 § Bestämmelsen motsvarar närmast 3 kap. 2 § LAF som har följande innehåll: Är någon som avses i 1 § inte berättigad till sjukpenning från sjukförsäkringen eller omfattas inte den skadade i övrigt av sjukförsäkringen enligt AFL, har han vid arbetsskada rätt till för- måner från arbetsskadeförsäkringen i enlighet med vad som skulle ha utgått om 2, 3 och 22 kap. AFL hade varit tillämpliga på honom eller henne. Sjukpenning utgår dock inte till arbetstagare som enligt 3 kap. 16 § första stycket AFL har undantagits från rätt till sjukpenning vid sjukdom. Den som enligt 3 kap. 5 § SofL omfattas av LAF är enligt 3 kap. 4 § SofL också försäkrad för sjukpenning och rehabilitering enligt 3 och 22 kap. AFL. behövs därför inte detta led av bestäm- melsen. Bestämmelserna i 3 kap. 2 § LAF gäller dock enligt sin orda- lydelse också för den som inte är berättigad till sjukpenning från sjukförsäkringen och garanterar i sådant fall samma förmåner som om bl.a. 3 kap. AFL hade varit tillämplig. Efter många ändringar i de aktuella bestämmelserna torde även detta led i 3 kap. 2 § LAF ha förlorat sin praktiska betydelse och föreslås därför inte heller få någon motsvarighet i balken. Den som omfattas av LAF behöver däremot inte vara försäkrad för förmåner som utgår enligt 2 kap. AFL eftersom dessa förmåner är bosättningsbaserade. Bestämmelserna i 2 kap. AFL ingår emellertid inte i socialförsäkringsbalken utan har förts över till lagen (2007:000) om statlig ersättning för sjukvård m.m. Det grundläggande villkoret enligt den lagen är bosättning i . För att rättsläget inte skall ändras framgår det av denna paragraf att den som är försäkrad för arbetsbaserade förmåner har rätt till ersättning för sjukvård även om han eller hon inte är bosatt i . 21 kap. 6 § Paragrafen motsvarar 3 kap. 4 § tredje stycket LAF och anger att arbetsskadesjukpenning avrundas för dag till närmaste hela krontal. Ett tillägg har gjorts som innebär att skall avrundas uppåt enligt gällande praxis. 21 kap. 11 § Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 9 § LAF. Uttrycket vårdgivare som är ansluten till sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring har dock bytts ut mot vårdgivare som är ansluten till enligt lagen (2007:000) om statlig ersättning för sjukvård m.m. Någon ändring i sak är inte avsedd. 22 kap. 2 § Bestämmelsen motsvarar 4 kap. 1 § första stycket LAF. För att livränta skall kunna lämnas är det tillräckligt att nedsättningen av arbetsförmågan kan antas bestå under . Därför anges inte längre att nedsättningen skall vara varaktig. 22 kap. 6 § Bestämmelsen motsvarar 4 kap. 4 § andra stycket LAF. När det gäller förutsättningarna för att få livränta efter krävs en någorlunda fast anknytning till arbetsmarknaden. I bestämmelsen ställs krav på att den försäkrade skall ha en sjukpenninggrundande inkomst enligt 6 kap. 3 §. Enligt den bestämmelsen krävs bl.a. för att en sjukpenninggrundande inkomst skall fastställas att den försäkrades årliga inkomst kommer från arbete i som kan antas vara i följd eller vara återkom- mande. Vidare krävs att den årliga inkomsten uppgår till av prisbasbeloppet. Detta kan innebära en viss för- ändring av rättsläget jämfört med dagens regel som kräver att den försäkrade skall vara sjukpenningförsäkrad. Det sist avsedda uttrycket anser vi vara tvetydigt eftersom det kan uppställa ett krav på att den försäkrade skall vara sjukpenningförsäkrad antingen i det hänseende som avses i SofL eller i det hänseende som avses 3 kap. AFL eller i båda dessa hänseenden. 22 kap. 10 § Av RÅ 1996 ref 58 och RÅ 2004 ref 120 framgår att den försäk- rades förvärvsförmåga skall bestämmas utan hänsyn till det all- männa läget på arbetsmarknaden. I paragrafen kodifieras denna praxis. 22 kap. 11 § Bestämmelsen motsvarar 4 kap. 5 § första stycket LAF. Uttrycket den sjukpenninggrundande inkomst enligt 6 och 7 kap. som den försäkrade skulle ha haft från vilken livräntan skall lämnas har dock ersatt uttrycket hans eller hennes sjukpenning- grundande inkomst enligt 3 kap. 2 § nämnda lag från vilken livräntan skall utges eller den inkomst som då skulle ha utgjort hans eller hennes sjukpenninggrundande inkomst, om hade känt till samtliga förhållanden. Någon saklig skillnad är inte avsedd, jfr kommentaren till B 5 kap. 32 35 §§. 23 kap. 6 § Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 3 § LAF beträffande egenlivränta. 24 kap. 8 § Bestämmelsen motsvarar för den skadade 10 § LSP. 4 kap. 6 § LAF föreslås utgå. Bestämmelsen har följande lydelse: För den som inte är sjukpenningförsäkrad enligt 3 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring men likväl har inkomst av för- värvsarbete utgörs livränteunderlaget av den inkomst som med tillämpning av 5 § skulle ha beräknats för honom om han hade varit sjukpenningförsäkrad. – Såsom bestämmelserna om försäkrings- tillhörighet numera är utformade torde de nuvarande bestäm- melserna ha förlorat sin betydelse, jfr kommentaren till 21 kap. 3 §. 4 kap. 8 § LAF föreslås utgå. Enligt bestämmelsen skall i liv- ränteunderlaget inräknas delpension enligt lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring, om pensionen utgick från vilken livräntan skall utges och upphör när livräntan börjar utges. – då SFB föreslås träda ikraft kommer bestäm- melsen att sakna betydelse. Vi föreslår att 13 § fjärde stycket andra meningen LSP skall utgå eftersom den inte tillför något utöver vad som framgår av första meningen i bestämmelsen. Enligt 16 § andra stycket LSP gäller inte bestämmelserna i 8 kap. 3 § andra stycket LAF i ärenden enligt den lagen. Vi anser att bestämmelsen kan utgå av följande skäl. 8 kap. 3 § andra stycket första meningen LAF finns i balken i 23 kap. 13 § och någon hänvisning görs inte till den bestämmelsen i 24 kap. om statligt personskadeskydd. – Av 8 kap. 3 § andra stycket första meningen LAF framgår att bestämmelserna om interimistiska beslut i 20 kap. 2 a § AFL gäller även i fråga om ersättning från arbetsskadeförsäk- ringen. Den bestämmelsen finns i H 9 kap. 2 §. Det saknas anled- ning till varför den bestämmelsen inte skulle gälla ifråga om ersättning från personskadeskyddet. Vissa av bestämmelserna i gäller både ersättning till den skadade och ersättning till de efterlevande. För att rättsläget inte skall ändras finns i avdelning F vissa hänvisningar till bestämmel- serna i denna underavdelning. 4.4.8Underavdelning VII Särskilda förmåner vid smitta, sjukdom eller skada I denna underavdelning har bestämmelserna om smittbärarersätt- ning i SML samt närståendepenning och ledighet för vård av när- stående i NVL samlats. Bestämmelserna om smittbärarersättning finns i 27 kap., medan bestämmelserna om närståendepenning och ledighet för vård av närstående finns i 28 och 29 kap. I NVL regleras rätten till ersättning och ledighet tillsammans. Detta kan delvis förklaras med att rätten till ledighet för vård av en närstående inte är en självständig förmån. Sådan rätt föreligger nämligen endast om närståendepenning lämnas. Vi föreslår att de mera arbetsrättsliga bestämmelserna om ledighet för vård av närstående samlas i ett separat kapitel, som inte har någon direkt anknytning till bestämmelserna om försäkring i avdelning A. 27 kap. 6 § Bestämmelsen motsvarar 8 § SML. Indragnings- och nedsättnings- bestämmelsen i 8 § SML är av mycket speciell karaktär och är i praktiken direkt kopplad till rätten till smittbärarpenningen. Med hänsyn härtill föreslår vi att bestämmelsen skall placeras till- sammans med de materiella bestämmelserna om smittbärarpenning i 27 kap. och inte tillsammans med övriga bestämmelser om indragning och nedsättning i avdelning H. 27 kap. 17 § Bestämmelsen motsvarar 6 § SML. I första stycket 4 anges att smittbärarpenningen skall minskas med sjukpenning och sjukpen- ningtillägg i den utsträckning sådana förmåner lämnas som smittbärarpenningen. Med detta menas att minskning skall göras med alla former av sjukpenning som lämnas enligt SFB och sjukpenningtillägg som lämnas enligt 10 kap. 27 kap. 20 § Bestämmelsen motsvarar i princip 10 § andra stycket SML. Vi har låtit bestämmelsen omfatta även krigsskadeersättning i form av reseersättning och motsvarande äldre ersättning. 28 kap. 3 § Bestämmelsen motsvaras närmast av 3 § andra stycket, 4 § första stycket första meningen och 15 § NVL. I NVL är begreppet närstående inte definierat. I begreppet får anses ligga att vårdaren och den sjuke skall ha en nära relation till varandra. I förarbetena (prop. 1987/88:176 s. 100 och 115) till den nu gällande lagregeln samt vägledning (RFV 2003:3) anges att begreppet kan innefatta allt från vad som ur allmänspråklig synpunkt anses som anhörig till goda vänner. Det anges vidare att det normalt inte skall vara nödvändigt att göra någon utredning om den som önskar vårda en svårt sjuk person är att anse som närstående eller inte. Det bör förutsättas att den som är beredd att vårda den sjuke, på det sätt som det är fråga om enligt NVL, också har en sådan relation till den sjuke som fordras enligt lagstiftningen. Lagstiftningen förutsätter dessutom att vården sker i samförstånd mellan de berörda. I NVL finns dock inte någon uttrycklig bestämmelse om att den sjuke skall lämna sitt samtycke till vården. Vi föreslår att en sådan bestämmelse förs in i SFB. Enligt 3 § andra stycket NVL krävs bl.a. att den sjuke skall om- fattas av SofL för att lagens bestämmelser skall vara tillämpliga. Den sjuke skall således vara försäkrad för bosättnings- eller arbets- baserade förmåner enligt SofL. Som framgår av kommentaren till A 4 kap. 2 § föreslår vi att de nuvarande båda försäkringsgrenarna i SofL kompletteras med en tredje gren: övriga förmåner. Vi anser att det skall vara tillräckligt att den sjuke är försäkrad enligt någon av de tre försäkringsgrenar som anges i avdelning A för att när- ståendepenning skall kunna lämnas. 29 kap. 2 § Bestämmelsen motsvarar närmast 20 § NVL. Av bestämmelsen framgår att ledigheten inte är en självständig förmån utan att den är accessorisk till närståendepenningen. I såväl 15 § nionde ledet SML som i 19 § åttonde ledet NVL anges att bestämmelserna i 20 kap. 16 § AFL om verkställighetsföre- skrifter tillämpas även i fråga om ersättning enligt SML respektive NVL. Vi anser att dessa upplysningsbestämmelser i och NVL är överflödiga. 4.5Avdelning D Särskilda förmåner vid funktionshinder I avdelning D har bestämmelser om särskilda socialförsäkrings- förmåner vid funktionshinder samlats. Följande förmåner behand- las: handikappersättning, assistansersättning och bilstöd. Dessa förmåner regleras i HVL, och . HVL har delats upp så att de bestämmelser som avser vårdbidrag finns i B under- avdelning V Särskilda familjeförmåner. Skälet till uppdelningen är främst att vi anser att vårdbidraget har ett större samband med andra förmåner som lämnas till föräldrar och barn än med de för- måner som lämnas till vuxna på grund av funktionshinder. De materiella bestämmelserna om bilstöd finns i FBH medan LBH endast innehåller bestämmelser om handläggningen hos . Visserligen faller bestämmelserna i huvud- sak in under regeringens restkompetens eftersom de ur den enskil- des synpunkt inte är betungande utan gynnande eller neutrala. Den nuvarande ordningen avviker emellertid påtagligt från vad som annars gäller inom socialförsäkringen, vilket inte kan anses till- fredsställande. Det förhållandet att bilstöd lämnas inom ramen för anslagna medel anser vi inte utgöra något skäl till att behålla denna skillnad. Vidare kan det konstateras att förordningen inte har änd- rats särskilt ofta sedan den kom till. Mot denna bakgrund föreslås att en stor del av de bestämmelser som finns i FBH arbetas in i SFB. Denna avdelning innehåller inga underavdelningar eftersom vi inte anser att mängden författningstext motiverar detta. I 1 kap. finns därför bestämmelser som dels förklarar innehållet i avdel- ningen, dels ger en allmänspråklig beskrivning av förmånerna. 2 kap. 5 § Första stycket motsvarar 5 § andra stycket HVL. Av rättsfallet FÖD 1993:4 framgår att vid bedömningen av hjälpbehovet skall bortses från hjälpbehov som tillgodoses genom annat samhällsstöd. I andra stycket kodifieras denna praxis. 2 kap. 7 § Bestämmelsen motsvarar 5 § fjärde stycket HVL, dock anges inte att ersättning alltid lämnas till den som är döv. Skälet till detta är att begreppet grav hörselskada omfattar även dövhet. 2 kap. 9 § Andra stycket motsvarar 14 § första meningen HVL, med den av- vikelsen att det inte uttryckligen anges att dödsfall är en sådan omständighet som medför att handikappersättning dras in. Någon ändring i sak är emellertid inte avsedd. 2 kap. 13 § Bestämmelsen motsvarar 6 § fjärde stycket HVL. Ett förtydligande har gjorts så att det uttryckligen framgår att handikappersättningen för år räknat är av prisbasbeloppet, om inte stödbehovet ger anledning till högre ersättning. 3 kap. 5 § Bestämmelsen är ny och kodifierar praxis. Av RÅ 1997 ref. 23 framgår att det vid bedömningen av omfattningen av hjälpbehovet beträffande de grundläggande behoven skall tas hänsyn till vad som normalt kan anses falla inom ramen för det föräldraansvar som enligt åvilar alla vårdnadshavare med hänsyn till barnets ålder, utveckling och omständigheter i övrigt. går att det förhållandet att en vårdnadshavare uppburit helt vårdbidrag för ett barn inte skall påverka bedömningen av hans eller hennes rätt till ersättning för personlig assistans enligt . 3 kap. 6 § I fråga om tidsgränsen för retroaktivt bidrag har vi bortsett från det fel som uppkom 2004 och rättades till 2005 (prop. 2004/05:96 s. 19). 3 kap. 18 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 11 § förordningen (1993:1091) om assistansersättning. Liknande bestämmelser finns i balken be- träffande andra förmåner. 3 kap. 19 och 21 §§ Bestämmelserna behandlar samverkan med kommunen och mot- svarar bl.a. 15 och 20 §§ . Viss dubbelreglering har emellertid utgått. Enligt 6 § förordningen (1993:1091) om assistansersättning jäm- ställs med lämnad assistans enligt tid efter det att den ersätt- ningsberättigade har avlidit eller intagits på institution eller lik- nande, i den mån assistenten inte kan få annat godtagbart arbete och därför uppbär lön från den ersättningsberättigade. Detta gäller dock högst under tid motsvarande uppsägningstid som följer av lag. Med lämnad assistans jämställs också tid för vilken assistenten får sjuklön av den ersättningsberättigade. – Det får anses tveksamt om regeringen har bemyndigande att utfärda föreskrifter med detta innehåll. Vi har dock ansett att det ligger utanför ramen för vårt uppdrag att överväga dessa bestämmelser närmare. Enligt 5 § andra stycket första meningen gäller att om någon har ansökt hos en kommun om biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till sådan assistans enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, skall kommunen, om den enskilde kan antas ha rätt till assistansersättning, anmäla detta till . – Regleringen av rätten till personlig assistans har delats upp så att bestämmelser som reglerar det statliga ansvaret finns i medan de bestämmelser som reglerar det kommunala ansvaret finns i LSS. Eftersom den nu aktuella bestämmelsen uppställer krav på kommunen bör den föras över till LSS. Vi föreslår därför det i 15 § LSS läggs till ny punkt 8 med mot- svarande innehåll. 9 § första stycket , som innehåller bestämmelser om anmälningsskyldighet vid ändrade förhållanden, har förts över till H 7 kap. Att upplysningsskyldighet kan åvila en legal ställföre- trädare följer redan av bestämmelser i 12 kap. . Bestämmelserna i 9 § andra stycket har därför ansetts kunna utgå. 4 kap. 2 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 2 § första stycket FBH. Be- stämmelsen har dock omformulerats så att den, liksom beträffande liknande förmåner, avgränsar den personkrets som kan ha rätt till förmånen i stället för att definiera vem som skall anses vara handikappad. Detta innebär dock ingen förändring av rättsläget. 4 kap. 3 § Bestämmelsen är ny, men innebär ingen förändring av rättsläget. Kravet på att både förälder och barn skall vara försäkrade för bilstöd anser vi följa redan av SofL. 4 kap. 4 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 2 § andra stycket FBH. 4 kap. 5 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 1 § första stycket samt 4 § första meningen FBH. 4 kap. 6 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 4 § andra meningen FBH. 4 kap. 7 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 10 § FBH. 4 kap. 8 och 9 §§ Bestämmelserna är nya och motsvarar 3 § FBH. 4 kap. 10– 12 §§ Bestämmelserna är nya och motsvarar 5 § FBH. 4 kap. 13 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 5 a § FBH. 4 kap. 14 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 6 § FBH. 4 kap. 15, 16 och 20 §§ Bestämmelserna är nya och motsvarar 7 § FBH. 4 kap. 17 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 8 § FBH. 4 kap. 18 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 9 § FBH. 4 kap. 19 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 13 § FBH. 4 kap. 20 § Bestämmelsen är ny och motsvarar 7 § fjärde stycket FBH. 4 kap. 21 §