sou · GTB366d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Men mot bakgrund av BRÅ:s utvärdering är det möjligt att de polisanmälda överträdelserna minskar för att kvinnor upphört att anmäla eller endast anmäler allvarliga händelser till följd av uteblivna reaktioner från rättsväsendets sida. 122Edlund & (2003). 123Enligt (2003) bör uppgifterna tolkas med försiktighet, eftersom det inte gått att skilja på om brotten riktas mot den aktuella kvinnan eller någon annan. 124Edlund & (2003). 125Åklagarmyndigheten (2005). Mäns våld mot kvinnor Våldsutsatta kvinnors offerstatus och trovärdighet Det finns flera tecken på att polisens och åklagarnas inställning till misshandel av kvinnor har förändrats. I en översikt av det svenska kunskapsläget om våld mot kvinnor konstaterar att det skett en förändring i förklaringarna till varför så få fall av miss- handel av kvinnor leder till åtal. Från rättsligt håll, framförallt hos polisen, har man tidigare hävdat att kvinnors bristande samarbets- vilja är en trolig förklaring. betonar man istället vikten av att förbättra sitt eget arbete, främst förstahandsåtgärder som bevissäk- ring, ett effektivare utredningsarbete, att åklagare ska in på ett tidi- gare stadium och att lagföringen ska ske snabbare.126 En studie bestående av djupintervjuer med sammanlagt 20 poli- ser och åklagare visar att den misshandlade kvinnan ofta sågs som en motsträvig klient och att detta ansågs vara förklaringen till att kvinnomisshandelsärenden är svårare än andra brottsmålsutredningar. Kvinnomisshandelsärenden beskrevs som följetonger genom att kvinnan ofta ändrar sina uppgifter och går tillbaka till mannen. Polisernas attityd till dessa ärenden var det ger inget resultat och man upplevde dem som tröttsamma, eftersom kvinnorna ansågs försvåra polisens arbete genom att ställa sig på gärningsmannens sida. Polisens försök att få kvinnor att anmäla är inte lika energiska när det gäller t.ex. missbrukande och kriminella kvinnor, eftersom de ses som olämpliga målsäganden och inte överensstämmer med bilden av det oskyldiga offret. Kvin- nor med invandrarbakgrund ansågs däremot överensstämma med denna bild i högre utsträckning än svenskfödda kvinnor.127 I en senare studie har polisens förhörsprotokoll med misshand- lade kvinnor och misstänkta män i 10 ärenden som lett till fällande domar analyserats. Här märks ingenting av den pessimism och bris- tande utredningsbenägenhet som enligt den tidigare studien var så väl etablerad i dessa ärenden. Något som är sig likt i båda studierna är däremot polisens grundantaganden om att män som misshandlar kvinnor är alkoholister (eller åtminstone alkoholpåverkade), arbetslösa och har invandrarbakgrund. Detta bedöms vara de direkta orsakerna till våldet. Genom att noggrant dokumentera dessa attribut i protokollen bekräftar polisen sina grundantagan- den. Även i denna studie märks liknande värderingar kring kvin- 126Brottsoffermyndigheten (2000), (2001), SOU 1995:60 refererade i (2003). 127Eriksson (1994). Mäns våld mot kvinnor nans offerstatus och trovärdighet i den rättsliga processen. Dessa föreställningar innebär att mindre typiska fall, som inte uppvisar de attribut hos offer och förövare som anses göra ett misshandelsfall trovärdigt, riskerar att inte utredas och prövas på samma sätt som de typiska fallen.128 Kvinnor med olika funktionshinder, särskilt unga kvinnor med utvecklingsstörning, är andra grupper som anses vara olämpliga målsäganden och som därmed riskerar sämre bemötande och skydd, enligt Nationellt råd för kvinnofrid.129 Enligt Amnesty finns stora brister i polisens och åklagarnas utred- ningar i våldtäktsärenden som leder till särskilt låg lagföring i våld- täktsfallen130, något som har belysts i en rad examensarbeten som sammanställts av , professor i juridik. Ungefär 95 av 100 polisanmälda våldtäkter läggs ner och den vanligaste motive- ringen är att brott inte kan styrkas.131 Skälet är dock att man inte gjort någon verklig utredning. Diesen konstaterar att det är för- legade föreställningar och attityder som styr åtalsmöjligheten vid våldtäkt och sexuellt utnyttjande. Genomgångar av samtliga anmäl- ningar inom ett polisdistrikt under ett eller visar att åtals- möjligheten beror på egenskaper hos förövare och offer.132 En sådan tendens märks också i domstolarnas beslut om friande eller fällande dom.133 Vid en våldtäkt där det saknas vittnen eller enty- diga skador ökar möjligheten att anmälan går vidare till åtal om kvinnan är ett lämpligt offer och som sådant bedöms ha hög tro- värdighet, vilket utmärks av hög social status, nykter, inte alltför ung och utan relation till mannen. För en kvinna som är utmanande klädd, har haft många sexpartners och var berusad saknas förutsätt- ningar för att driva ärendet till åtal. Diesen drar slutsatsen: Med andra ord är det kvinnans skyddsvärdhet som bestämmer hennes chanser att få rättsordningens stöd. Skulle kvinnan vara prostitue- rad, hemlös, narkoman eller psykiskt störd saknar hon i princip detta stöd – inte ens om hon fått kraftiga skador av övergreppet 128Gumbel (2000). 129Nationellt råd för kvinnofrid (2001b). 130Amnesty (2004b). 131Diesen (2004). 132Diaz (1999) och , del (2004) refererade i Diesen (2005). 133Leivner & (2004) refererad i Diesen (2005). Mäns våld mot kvinnor anses hon tillräckligt trovärdig för att ärendet ska kunna föras upp i domstol.134 För männen hänger åtalsrisken främst på hur socialt anpassade de är: En utslagen, arbetslös, en missbrukare eller tidigare krimi- nell riskerar åtal, medan en man med fast arbete, tidigare ostraffad och av svensk härkomst knappast behöver riskera någon rättegång om han blir anklagad för våldtäkt och situationen är sådan att han kan hävda att kvinnan samtyckte.135 Åtalsrisken är alltså störst om en lågstatusman förgripit sig på en högstatuskvinna, liksom om det varit fråga om en överfallsvåldtäkt. Om övergreppet sker inom en relation eller efter en uppraggning är åtalsrisken mycket mindre. Diesen menar att det inte bara är förlegade attityder hos utredare och domare eller de bevissvårigheter som ofta finns i ord-mot-ord- situationer som ligger bakom detta, utan även hur lagstiftningen är utformad. Utgångspunkten för den rättsliga bedömningen är att kvinnan vill om hon inte gör motstånd. Kvinnan måste i praktiken ha markerat mycket tydligt, helst genom våldsamt motstånd, att hon inte ville ha sex. Trots att luckrat upp kra- vet på våld och kvinnors sexuella självbestämmanderätt även beto- nas i lagens förarbeten så räcker det inte med ett enkelt nej som inte respekteras för att handlingen ska bli straffbar. Om motstån- det inte kan bevisas genom skador måste utredare och domare bedöma kvinnans beteende före, under och efter händelsen borde ha uppfattats av mannen. Kvinnans sexualhistoria och moralupp- fattning, liksom om hon varit utmanande klädd, berusad och flirtat och varit risktagande blir viktigt i bedömningen.136 Diesen förordar att lagen ska ändras så att man utgår från att det inte finns något samtycke förrän kvinnan säger så. Det ska inte vara kvinnans skyldighet att bevisa att hon sagt nej. På så sätt skulle prövningen fokusera mer på gärningsmannen, som har att förklara hur han fick sitt ja, och mindre på offret.137 Regeringen föreslog i propositionen En ny sexualbrottslagstiftning att fler gärningar ska bedömas som våldtäkt genom att kravet på tvång skulle sättas lägre och de allvarligaste fallen av sexuellt utnyttjande skulle arbetas in i våldtäktsbestämmelsen.138 I lagrådsremissen hävdas att en sådan ändring som Diesen föreslår tvärtom skulle kunna leda till en ytter- ligare fokusering på offret och hennes beteende i brottsutredning- 134Diesen (2005) s. 220. 136Leviner (2004) och (2003) refererade i Diesen (2005). 137Uppgift av vid förfrågan per mejl . 2004/05:45. Mäns våld mot kvinnor en.139 Regeringens proposition ledde fram till att våldtäktsbestäm- melsen utvidgades den 1 april 2005.140 Prostitutionsforskaren uppskattar, utifrån information från storstädernas polisdistrikt och årsrapporter från prostitutionsgrupper, att antalet kvinnor i prostitu- tion i har sjunkit från ca 2 500 före sexköpslagen till ca 1 2002. De människor som befinner sig i prostitution är till största delen kvinnor, men här finns även ett fåtal män. fick i Kvinnofridspropositionen regeringens upp- drag att följa prostitutionens omfattning och utveckling, samt de sociala insatser som bedrivs på lokal nivå. Detta har lett till att myndigheten har presenterat två rapporter i ämnet. Detta kan jäm- föras med som i Kvinnofridspropositionen fick uppdrag att samla uppgifter om omfattningen av kvinnohandel och studera hur detta kan förebyggas och bekämpas. Uppdraget utförs av som har gett ut årliga rapporter om utveck- lingen på området. har kartlagt främst polisens och uppskattningar av prostitutionens omfattning före och efter det att förbudet mot köp av sexuella tjänster trädde ikraft . Kartlägg- ningarna är dock gjorda med olika metodik, vilket begränsar möj- ligheterna att utifrån dem följa utvecklingen sedan sexköpslagen infördes. avstår från att göra något antagande om den totala omfattningen av prostitutionen i , med hänvis- ning till att det inte är möjligt. Enligt var en vanlig uppskattning innan sexköpslagen infördes att två tredjedelar av prostitutionen försiggår i dolda former, som på restauranger, hotell och massageinstitut liksom via annonser. En tredjedel av prostitu- tionen utgjordes därmed av gatuprostitution.141 Gatuprostitution finns enligt i , och . På dessa orter uppgav polisen och prostitutionsgrupper att antalet kvinnor i gatuprostitution och antalet köpare i gatumiljön minskade i samband med att sexköps- 139Lagrådsremiss (2004). 141Socialstyrelsen (2000, 2004c). Mäns våld mot kvinnor lagen trädde i kraft 1999.142 I de tre storstäderna fanns fortfarande färre kvinnor och köpare 2003 i jämförelse med före sexköpslagen, men utvecklingen skiljer sig något mellan städerna och enligt de olika informanterna. tycks man ha varit mest framgångsrik, åtminstone enligt poli- sen. De hävdar att antalet sexköp på gatan har minskat med 90 pro- cent jämfört med . De uppger också att antalet missbrukande kvinnor inom gatuprostitutionen har minskat drastiskt . En del finns i kriminalvården och andra har frivilligt sökt sig till avgiftning och behandling.143 BRÅ gjorde en utvärdering av tillämpningen av sexköpslagen . Även BRÅ konstaterar att gatuprostitutionen minskade i storstäderna till följd av förbudet, men minskningen tycks också ha varit beroende av polisens spanings- och störnings- insatser. Polisens spaningsarbete inriktades främst mot den synliga gatuprostitutionen och det var svårt att kontrollera lagens efterlev- nad vad gäller mer dold prostitution. Vissa avgränsnings- och bevis- svårigheter uppstod vid tillämpningen av lagen.144 Någon ytterligare utvärdering av tillämpningen av lagen har ännu inte gjorts. Regeringens sakkunniga hävdar att en effektiv tillämpning av sexköpslagen är beroende av attityden inom polis och rättsväsende, särskilt vad gäller ledarskapet.145 Ett tecken på en attityd som hindrat en effektiv tillämpning är att rättsväsendet visat särskild hänsyn mot köpare av sexuella tjänster, t.ex. i form av att kallelser till förhör av misstänkta sexköpare skickats till deras arbete istället för till bostaden. konstaterar att detta är ett ovanligt hänsynstagande som tyder på en viss förståelse inom rättsväsendet för dessa män. I de flesta fall av koppleri, grovt koppleri och människohandel har en hel del köpare av sexuella tjänster kunnat identifierats, men ibland har de fallit bort från utredningen och klarat sig från en eventuell lagföring, enligt Riks- kriminalpolisen. Den förklaring som anses trolig är brist på resur- ser.146 menar att polisens inledande tveksamhet till lagen tycks ha förändrats genom utbildningsprogram om prostitution och människohandel som genomförde i samarbete 142Gatuprostitutionen försvann helt i i samband med sexköpslagen. Socialsty- relsen (2004c). 143Socialstyrelsen (2004). 144BRÅ (2000b). 145Ekberg (2004). 146Rikskriminalpolisen (2003). Mäns våld mot kvinnor med regeringens jämställdhetsenhet med start . Anmälning- arna om sexköp ökade under detta år i jämförelse med året innan (se bilaga 2). menar att detta beror på polisutredarnas ökade kunskaper om skälen bakom lagen, deras djupare förståelse av de förhållanden som gör kvinnor sårbara för prostitution och människohandel, liksom att bättre utredningsmetoder utvecklats. Dessutom har polisens spaningsarbete även riktats mot sexköpare i lägenhetsbordeller, porrklubbar, massageinstitut och eskortfirmor. framhåller att det främsta syftet med sexköps- lagen är normativt och att man därför inte kan mäta dess effektivi- tet genom antalet anmälningar och domar. Polisens uppgift med att tillämpa lagen är att arbeta förebyggande, att ingripa innan en potentiell köpare begår brottet. Lagen har väckt stort nationellt och internationellt intresse, vilket med tanke på lagens normativa syfte kan betraktas som positiva effekter. Ännu är ensam om ett förbud mot endast sexköp, i vissa länder är båda parter kri- minaliserade, men redogör för diskussioner i bland annat , och om att införa en lag av svensk typ.147 Enligt fungerar sexköpslagen som en barriär mot att människohandel för sexuella ändamål etablerar sig här. Sve- rige anses inte vara en bra marknad eftersom köparna är rädda och man måste organisera verksamheten mer. Efterfrågan på kvinnorna har varit mindre och förtjänsterna lägre. Människohandlare söker sig hellre till andra länder, t.ex. och . Rikskriminal- polisen hävdar också att gatuprostitutionen minskat drastiskt till följd av sexköpslagen och att endast ett fåtal tips om utländska kvinnor i gatuprostitution har inkommit under 2002.148 I debatten om sexköpslagens effekter har det hävdats att minsk- ningen av gatuprostitutionen inneburit att den dolda så kallade inomhusprostitutionen ökat. menar att det utifrån deras kartläggningar är omöjligt att avgöra om så har varit fallet. I kartläggningen –1999 tillfrågades ett urval restauranger, hotell och liknande företag. Majoriteten såg inte någon ökning av prostitutionen i dessa miljöer . I båda kart- läggningarna såg dock vissa informanter en ökning av inomhus- prostitutionen. Om så vore fallet, menar att det ändå är omöjligt att veta om orsaken är förändringen i lagstift- ningen, informationsteknikens utveckling och/eller något annat. 147Ekberg (2004). 148Rikskriminalpolisen (2003, 2004). Mäns våld mot kvinnor Internet används i allt större utsträckning för att knyta prostitu- tionskontakter även i andra länder som och . Social- styrelsen argumenterar också för att prostitutionen kan sägas ha blivit mer offentlig och synlig via Internet, liksom att det är svårt att uppskatta i vilken utsträckning hemsidor faktiskt leder till köp av sexuella tjänster. Prostitutionen på Internet är dock svårare att överblicka och insynen är sämre.149 hävdar dock att prostitution och människo- handel inte behöver vara synlig för att polisen ska få information om var den pågår. Internetspaning, fysisk spaning, tips från allmän- heten och andra källor innebär att polisen får sådan information , problemet är snarare avsaknaden av resurser för att arbeta med frågan, enligt Rikskriminalpolisen.150 Polisen i och Prostitutionsgruppen i uppskattade att 200–250 kvinnor säljer sexuella tjänster i via Internet.151 En forsk- ningsstudie av sexindustrin på Internet 2003 visade att mellan 80 och 100 svenska kvinnor drev egna webbplatser för sexuella tjänster. En och samma kvinna kunde annonsera på många olika webbplatser.152 I debatten om sexköpslagens effekter har det hävdats att lagen lett till att kvinnor i prostitution utsätts för mer våld. Enligt det synsätt som låg bakom sexköpslagen definieras prostitution i sig som en form av våld mot kvinnor, här finns inte som i så många andra länder någon distinktion mellan frivillig och påtvingad pros- titution. Ur detta perspektiv är alla sexuella handlingar som sker mot betalning i sig övergrepp, men därutöver utsätts kvinnor i prostitution ofta för ytterligare våld, såsom hot, rån, våldtäkt och misshandel. Flera studier tyder på att våld är nära förknippat med prostitution, oavsett lagstiftning. En rad studier visar kvinnors utsatthet i framförallt gatuprostitution och det hävdas att det före- kommer mindre våld i inomhusprostitution. prosti- tutionsgrupper uppger att våld mot kvinnor i prostitution är van- ligt, men att det inte är något nytt. Våldet fanns där även före sex- köpslagen.153 resonerar på samma sätt.154 Poli- 149Socialstyrelsen (2000, 2004c). Se vidare (2004), m.fl. (2003). 150Rikskriminalpolisen (2003). 151Socialstyrelsen (2004c). 152Månsson & Söderlind (2004). 153Socialstyrelsen (2004c). 154Rikskriminalpolisen (2003). Mäns våld mot kvinnor sen i och har särskilt granskat förekomsten av våld och har inte funnit några belägg för en ökning.155 En del av informanter menar dock att kvinnorna i prostitutionen uppfattar att situationen blivit mer farlig och riska- bel, som endast ett fåtal informanter uppger att kvinnor- nas våldsutsatthet faktiskt ökat. Eftersom kunderna blivit färre finns det kanske också en större andel farliga kunder, vilket dels kan innebära fara för ökat våld men också konstigare krav, t.ex. på grövre sex. Informanterna ger inget entydigt svar på om kvinnorna oftare får förhandla kring kondomer och oftare går med på att ha sex utan kondom till följd av ökad konkurrens och pressade priser. Enligt prostitutionsforskaren förutsätter en verklig förändring i frågan en radikal omvärdering av männens ansvar. Prostitution handlar i första hand om mäns sexualitet, inte kvinnors. Sexköpslagen kan förstås som ett sätt att synliggöra män- nens ansvar, men det räcker inte med enbart repressiva åtgärder. Sexköpare kan enligt forskning på området delas in i två kategorier som är olika mottagliga för olika typer av åtgärder: tillfällighetskö- pare och vaneköpare. Tillfällighetsköpare är de män som köper sex några få gånger i sitt liv. De är mest mottagliga för repressiva åtgär- der som sexköpslagen. Minskningen av gatuprostitutionen på sena- re år är ett tecken på den avskräckande effekt lagen haft på denna grupp. Vaneköpare är de män som under kortare eller längre perio- der av sina vuxna liv köper sex regelbundet. De utgör mellan en femtedel och en fjärdedel av alla könsköpare. Denna grupp är troli- gen inte särskilt mottaglig för straffåtgärder. Deras relationer till kvinnor har betecknats som sexualiserade och mycket proble- matiska, här återfinns bl.a. svårt sexberoende män liksom män som brukar våld mot kvinnor. I har socialt stöd och rådgiv- ning prövats för vaneköpare och de preliminära resultaten är lovan- de.156 Denna forskning ger stöd för att det är angeläget att fortsätta utveckla stöd och behandling för vaneköpare, förutom stödet för kvinnor att lämna prostitutionen, något som ligger i linje med Kvinnofridspropositionen: En kriminalisering kan inte utgöra annat än ett komplement i arbetet med att minska prostitutionen och kan inte på något vis ersätta de sociala insatserna.157 Trots denna intention har inte några extra medel gått till 155Socialstyrelsen (2004c). 156Månsson (2004). Se denna källa för forskningsreferenser. 1997/98:55 s. 106. Mäns våld mot kvinnor arbete med prostitution och människohandel, medan polisen fått extra medel för detta syfte vid upprepade tillfällen. 158 Trots att fler kvinnor är offer för prostitution än för människohandel, går mer medel till arbete mot människohandel än prostitution. Med tanke på att prostitution inte ingick i utbildningsmaterialet som användes i Kvinnofridsreformens utbildningssatsning av berörda yrkesgrup- per, finns ett ännu starkare utbildningsbehov på området än för övriga former av mäns våld mot kvinnor. 22 a § jämställdhetslagen lydde : En arbets- givare får inte utsätta en arbetstagare för sexuella trakasserier på grund av att arbetstagaren har avvisat arbetsgivarens sexuella när- manden eller anmält arbetsgivaren för könsdiskriminering.159 An- talet anmälningar till JämO om sexuella trakasserier har stigit från 8 st. , då bestämmelsen ovan började gälla, till 24 st. år 2004.160 JämO och Sif har drivit var sitt mål om sexuella trakasserier enligt 22 a § jämställdhetslagen i Arbetsdomstolen. Båda målen har varit framgångsrika. Arbetsgivaren hade fått kännedom om sexuella trakasserier men inte utrett dem och inte heller vidtagit åtgärder för att förhindra fortsatta trakasserier enligt jämställdhetslagen. Arbetsgivaren dömdes att betala allmänt skadestånd till offret.161 Vid granskningar av arbetsgivares jämställdhetsplaner fick JämO ofta påminna arbetsgivarna om att de enligt jämställdhetslagen måste skriva in åtgärder i jämställdhets- planen för hur de ska förebygga och förhindra sexuella trakasserier. står det ofta, redan vid första genomgången av en jämställd- hetsplan, något om sexuella trakasserier men då endast om trakas- serier av sexuell natur och inte trakasserier p.g.a. kön. JämO får ofta påminna om att även trakasserier p.g.a. kön ingår i definitionen och att kravet på att förebygga även gäller detta. JämO kräver att arbetsgivarna ska skriva i jämställdhetsplanen att de har en uttalad policy mot sexuella trakasserier, att de ska utarbeta en skriftlig 158Enligt en överenskommelse mellan s, v och mp vid valet avsattes dock 10 miljoner för åtgärder mot mäns våld mot kvinnor, inklusive prostitution, som skulle dela ut. Personligt samtal med , sakkunnig på regeringens jämställdhetsenhet, . 1592005-07-01 infördes ändringar i bestämmelsen enligt förslag i prop. 2004/05:147. 160Uppgifter per mejl från , JämO, . 161Målen i Arbetsdomstolen var dom nr 22/05 () resp. dom nr 102/02 (2002-10- 23). Mäns våld mot kvinnor handlingsplan för hur de ska hantera en eventuell anmälan om sådana trakasserier och att de ska utse kontaktpersoner som de anställda kan vända sig till om de behöver ta upp frågan på arbets- platsen.162 Mot bakgrund av att jämställdhetslagen tidigare inte innehöll något förbud mot sexuella trakasserier i sig och att lagens defini- tion av själva fenomenet var otillfredsställande, är de ändringar som infördes ett framsteg. definieras trakasserier p.g.a. kön och sexuella trakasserier som två separata företeelser och ett uttryckligt förbud har införts mot båda formerna av trakasserier i både jämställdhetslagen och lagen om förbud mot diskrimine- ring.163 Vi drar följande slutsatser om olika aktörers insatser gällande mäns våld mot kvinnor: Det finns stora brister i kommunernas agerande i frågan och den har generellt sett har haft låg prioritet i kommunerna. Fort- farande lägger kommunerna en stor del av ansvaret på ideella kvinnojourer. Förutom polisen är hälso- och sjukvården den instans som flest våldsutsatta kvinnor uppger att de söker sig till. Kvinnorna säger sig också vara mest nöjda med insatserna från denna instans. är de minst nöjda med. Berörda statliga myndigheter avsätter generellt sett inte till- räckligt med resurser för frågan och bedriver allt för ofta arbe- tet i form av tillfälliga projekt. Dessutom brister myndighe- terna i kunskaper om och förståelse av frågan. har vid upprepade tillfällen fått kritik för bris- tande insatser för våldsutsatta kvinnor och deras eventuella barn, men här märks en positiv utveckling . Inom polis- och rättsväsende har ansträngningar gjorts i form av bland annat utbildning, samverkan och särskilda familje- våldsenheter för att förbättra arbetet med våldsutsatta kvinnor. Insatserna tycks ha gett resultat, här märks också en positiv utveckling. 162Mejluppgift från , JämO, . 2004/05:147, SFS 2005:476. Mäns våld mot kvinnor Sexköpslagen har inneburit att antalet personer, främst kvin- nor, som säljer sexuella tjänster har minskat. Lagen har också fungerat som en spärr mot människohandel för sexuella ända- mål i . Utbildningsbehovet vad gäller mäns våld mot kvinnor är fort- satt stort inom berörda yrkesgrupper. Vår sammantagna bedömning av utvecklingen på området är föl- jande: