sou · GTB3108 · 2006-01-01 00:00:00 — Betalningsansvar vid obehörig användning av kontokort m.m. Betalningsansvar vid obehörig användning av kontokort m.m. Slutbetänkande av Utredningen om obehörig användning av kontokort samt konsumentskydd vid s.k. modemkapning SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på Till statsrådet och chefen för Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare för att göra en översyn av bestämmelserna i 34 § konsumentkreditlagen (1992:830) om en kontohavares betalnings- ansvar för obehörig användning av kontokort. Vid sidan av det uppdraget skulle utredaren överväga om det behövs någon förstärkning av konsumentskyddet vid uppkoppling mot Internet, då omkoppling till ett dyrare nummer skett utan abonnentens godkännande (s.k. modemkapning). Till särskild utredare förordnades fr.o.m. justitierådet . Som sakkunniga förordnades fr.o.m. kansli- rådet (entledigad fr.o.m. ), departementssekreteraren (entledigad fr.o.m. ), rättssakkunniga (entledigad fr.o.m. ) och ämnessakkunniga (entledigad fr.o.m. ). Som sakkunniga för- ordnades vidare fr.o.m. departements- sekreteraren samt fr.o.m. ämnes- sakkunniga och kanslirådet . , , och har inte deltagit i den del av utredningens arbete som redovisas i detta slutbetänkande. Som experter förordnades fr.o.m. enhetschefen (entledigad fr.o.m. ), juristen , enhetschefen (entledigad fr.o.m. ), bankdirektören och förenings- juristen (tidigare , entledigad fr.o.m. ), samt fr.o.m. juristen och fr.o.m. byråchefen . har inte deltagit i den del av utredningens arbete som redovisas i detta slutbetänkande. Sekreterare åt utredningen har fr.o.m. varit hovrättsassessorn . Utredningen redovisade den del av uppdraget som avser konsumentskydd vid uppkoppling mot Internet genom del- betänkandet Konsumentskydd vid modemkapning (SOU 2005:20), som överlämnades . Utredningen får härmed överlämna sitt slutbetänkande Betalningsansvar vid obehörig användning av kontokort m.m. (SOU 2005:108). Experten har avgett ett särskilt yttrande. Uppdraget är härmed slutfört. Utredningens uppdrag och arbete ................................ Kontanta och kontobaserade betalningar............................... Överföring mellan banker............................................ Vad är ett kontokort? Olika typer av kort................................................................... Vissa rättsliga frågor angående kontokort.............................. Kontokortet som legitimationshandling ..................... 3.3.3 Reklamation, obestånd och förfalskning..................... Aktörer på kontokortmarknaden............................................ Inlösare och servicebyråer ............................................ 3.4.5 Internationella kortsystem och varumärken ............... Betalning med kontokort......................................................... 3.6.2 Genomförande av en betalning med kontokort.......... Kontantuttag från uttagsautomat............................................ Allmänt om uttagsautomater ....................................... Marknaden för uttagsautomattjänster ......................... 3.8.1 Skimming, phishing och falska kortläsare ................... 3.8.2 Säkerhetsåtgärder för kort med magnetremsa ............ Kortbetalningar på Internet ......................................... 3.8.5 Postförsändelse med kontokort och Betänkandet SOU 1995:69 Betaltjänster ................................ 4.2.1 Ansvarsfördelningen mellan kontohavare och 4.2.3 Begränsning av kontohavarens ansvar ......................... 4.3EG-rekommendation om transaktioner med 4.4Betänkandet SOU 2000:29 Starka konsumenter i en 4.5 Genomförandet av EG:s direktiv om distansavtal ............... 4.5.2 Direktivet om distansförsäljning av finansiella 4.6Betänkandet SOU 2004:112 Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna ...................................................... 4.7Promemoria om konsumentskyddet inom det finansiella Praxis från domstol och Allmänna Tillämpningen av grov oaktsamhet inom svensk civilrätt ... 7.1.1 Lov om betalingskort m.v........................................... 7.1.4 Lov om visse betalingsmidler ..................................... 7.1.5 Riktlinjer om distansköp med kontokort.................. 7.2.3 Förarbetena till 34–37 §§ finansavtaleloven .............. Uppförandekod beträffande kontokort .................... 8.1.2 Grundläggande förutsättningar för ansvar ................ 8.1.3 Frivilligt överlämnande av kortet och avslöjande Skyldighet att spärranmäla ......................................... Begränsning av betalningsansvaret ............................ Undantag från betalningsansvar ................................ Initiativ till prövning .................................................. 8.1.13 Förfalskade kort.......................................................... Internetbank och liknande självbetjäningstjänster .............. Behövs en reglering av andra personliga Utformningen av bestämmelserna............................. Krav på information............................................................... Statsfinansiella och samhällsekonomiska konsekvenser...... 9.2Konsekvenser för näringslivet, särskilt små företags 9.3Konsekvenser för brottsligheten och det Utredningen skall enligt sina direktiv såvitt avser de frågor som behandlas i detta slutbetänkande göra en översyn av bestämmel- serna i 34 § konsumentkreditlagen (1992:830) om en kontohavares betalningsansvar för obehörig användning av kontokort. En kontohavare som är konsument är enligt 34 § konsumentkredit- lagen obegränsat betalningsansvarig för obehöriga transaktioner, om kontohavaren bl.a. förlorat kortet genom grov oaktsamhet eller på något annat sätt förlorat besittningen av kortet och inte efter upptäckten anmält förlusten till kreditgivaren. I praxis har begreppet grov oaktsamhet i 34 § kommit att innefatta situationer som i andra delar av civilrätten närmast skulle betraktas som enkel oaktsamhet. En konsument som förlorar sitt kontokort löper alltså enligt nuvarande lagstiftning en risk att drabbas av en avsevärd ekonomisk förlust. Vidare beaktas enligt nuvarande reglering inte hur kontohavaren har hanterat koden. Användningen av kontokort har ökat dramatiskt sedan bestäm- melserna i nuvarande 34 § konsumentkreditlagen infördes . Kontokort är avsedda att lättillgängligt medföras i olika samman- hang och för att på daglig basis användas för betalningar och kontantuttag. Genom att behörighetskontrollen allt oftare sker genom inknappning av kod har ett större ansvar för system- säkerheten kommit att läggas på kontohavaren. Elektroniska betalningsmedel är typiskt sett kostnadseffektivare och säkrare än sina pappersbaserade motsvarigheter. Det finns således ett samhällsekonomiskt och brottsförebyggande intresse av att kortanvändningen ökar i samhället. Utredningen har ansett att lagstiftningen om betalningsansvar vid obehörig användning av kontokort bör anpassas till marknads- och teknikutvecklingen. Vidare bör konsumentskyddet stärkas genom att de risker som en konsument löper vid användning av kontokort begränsas. Utredningen har också ansett att den reglering som föreslås bör vara så lättillämpad att flertalet ärenden om obehörig användning av kontokort kan lösas snabbt och utan större resursåtgång. Utredningen har eftersträvat en väl avvägd helhetslösning som så långt som möjligt uppfyller dessa krav. Begränsning av kontohavarens ansvar Det förhållandet att en kontohavare kan hållas obegränsat betalningsansvarig vid obehöriga transaktioner med kontokort innebär att innehavet av ett kontokort kan vara förknippat med en avsevärd ekonomisk risk. Utredningen har bedömt att detta inte gagnar tilltron till kontokortet som ett säkert betalningsmedel som kan användas av konsumenter i allmänhet. Det kan inte heller anses tillfredsställande att små skillnader i hanteringen av kortet kan leda till antingen obegränsat ansvar för kontohavaren eller inget ansvar alls. Utredningen har således ansett att utfärdaren av ett kontokort skall kunna hålla kontohavaren obegränsat betalningsansvarig för obehöriga transaktioner endast om han eller hon frivilligt över- lämnat kortet eller uppgett koden för annan, eller om konto- havaren genom svek har bidragit till att obehöriga transaktioner kunnat genomföras. Ett begränsat ansvar bör kunna komma i fråga om de obehöriga transaktionerna kunnat genomföras på grund av att kontohavaren handlat grovt oaktsamt eller underlåtit att underrätta utfärdaren av kortet om att detta förlorats eller att koden kommit till annans kännedom. Vid bedömningen av om kontohavaren handlat grovt oaktsamt skall hanteringen av såväl kortet som koden beaktas, förutsatt förstås att de obehöriga transaktionerna utförts genom inknappning av kod. Begreppet grov oaktsamhet skall härvid tillämpas på samma sätt som i andra delar av den svenska civilrätten. Ansvar enligt denna bestämmelse skall således endast komma i fråga i särskilda undantagsfall. I dessa situationer skall kontohavaren kunna hållas betalningsansvarig med eller det lägre belopp som transaktionerna avser. Kontohavarens hantering av den till ett kontokort hörande koden utgör en viktig del av systemsäkerheten. Har obehöriga transak- tioner kunnat utföras med användning av rätt kod kan detta i många fall antas bero på att kontohavaren på något sätt förvarat en anteckning om koden tillsammans med kortet. Ofta kan det inte utredas hur den obehörige personen fått kännedom om koden. Utredningen har ansett att utfärdaren av ett kontokort skall ha möjlighet att hålla kontohavaren betalningsansvarig med en själv- risk om eller det lägre belopp som transaktionerna avser, när obehöriga transaktioner utförts genom inknappning av rätt kod. Härigenom har utfärdaren av ett kontokort möjlighet att uppställa ett tydligt incitament för kontohavaren att hantera koden så säkert som möjligt, som ärenden av detta slag kan avslutas utan större resursåtgång. Koden är en nyckel till kontot och det blir särskilt viktigt att inskärpa betydelsen av hur den hanteras eftersom utredningens förslag i övrigt innebär att betalningsansvar för kontohavaren skall kunna göras gällande endast i begränsad utsträckning. Kontohavaren skall inte kunna hållas betalningsansvarig med en självrisk, om det framstår som uppenbart oskäligt att göra ett sådant betalningsansvar gällande. Självrisk skall inte kunna tas ut beträffande obehöriga transak- tioner som genomförts utan användning av kod, t.ex. med namn- underskrift. Även om kraven för betalningsansvar i och för sig är uppfyllda skall kontohavaren under vissa förhållanden ändå inte kunna hållas ansvarig. Kontohavaren skall inte kunna bli betalningsansvarig för obe- höriga transaktioner som genomförs efter det att kortet eller koden spärranmälts. Detsamma skall gälla när transaktionerna kunnat genomföras på grund av säkerhetsmässiga brister eller något annat fel som utfärdaren av kortet ansvarar för, eller om en näringsidkare har godtagit ett kontokort trots att han eller hon insåg eller borde ha insett att kortet användes utan kontohavarens samtycke. Vidare skall kontohavaren undgå betalningsansvar, om de obehöriga transaktionerna har genomförts med användning av ett kontokort som kontohavaren inte hade mottagit, eller om transaktionerna avser belopp som överstiger vad som enligt avtal skall vara disponibelt för kontohavaren. I nu nämnda fall skall således inte ens en självrisk kunna tas ut. Kontohavaren skall emellertid vara fullt betalningsansvarig, om han eller hon bidragit till de obehöriga transaktionerna genom svek. Vid e-handel sker inte en avläsning av kontokortet, utan en eller flera uppgifter som hör till detta uppges. Eftersom e-handel bygger på att kontohavaren lämnar ut sådana uppgifter framstår det som rimligt att en åtgärd av detta slag inte kan föranleda betalnings- ansvar för obehöriga transaktioner. En annan ordning kan antas inverka negativt på tilliten till e-handeln. En kontohavare skall således inte kunna hållas betalningsansvarig för obehöriga transaktioner som kunnat genomföras på grund av att ett nummer eller annan uppgift som hör till ett kontokort angetts vid ett distansavtal eller på något annat sätt kommit till annans kännedom. Kontohavaren skall dock vara betalningsansvarig, om han eller hon bidragit till de obehöriga transaktionerna genom svek. Internetbank och liknande självbetjäningstjänster Det förhållandet att transaktioner med kontokort numera ofta genomförs med kod har medfört att kontokort alltmer kommit att likna andra elektroniska betalningstjänster som bygger på kod- hantering, t.ex. Internetbank. Utredningen har ansett det önskvärt att regleringen av kontohavarens betalningsansvar vid obehörig användning av kontokort, Internetbank, telefonbank och andra liknande självbetjäningstjänster är så teknikneutral som möjligt. Vidare används Internetbank och liknande självbetjäningstjänster numera av en bred allmänhet. Flera banker tillämpar avtalsvillkor som innebär att kontohavaren utan krav på vållande skall vara fullt betalningsansvarig för obehöriga transaktioner som genomförs med användning av sådana tjänster. Utredningen har bedömt att konsumentskyddet på detta område är otillfredsställande. Utredningen har därför ansett att samma bestämmelser som tillämpas vid obehörig användning av kontokort skall tillämpas vid obehörig användning av Internetbank och liknande tjänster genom vilka en kontohavare med kod eller annat identifieringsmedel genomför betalningar eller andra överföringar av pengar. Det är angeläget att en konsument som ingår avtal om kontokort, Internetbank eller annan liknande självbetjäningstjänst är medveten om vilket ansvar som följer med tjänsten i händelse av obehöriga transaktioner. Innan avtal ingås skall utfärdaren av ett kontokort eller ett annat identifieringsmedel därför tydligt och begripligt informera kontohavaren om hans eller hennes åligganden, inklusive eventuellt betalningsansvar för obehöriga transaktioner. De bestämmelser som föreslås tar endast i liten utsträckning sikte på konsumentkrediter. Bestämmelserna skall därför inte föras in i konsumentkreditlagen. Eftersom det inte finns någon annan lag som generellt reglerar betalningar och andra överföringar av pengar bör bestämmelserna föras in i en ny lag, vilken bör benämnas lagen om betalningsansvar vid obehörig användning av kontokort m.m. Förslagen säkerställer att en kontohavare utan alltför stora risker kan använda kontokort, Internetbank och liknande tjänster. Detta innebär en förstärkning av konsumentskyddet och kan antas bidra till att förtroendet för dessa tjänster stärks. Eftersom elektroniska betalningsmedel i allmänhet medför lägre transaktionskostnader än sina pappersbaserade motsvarigheter och även i övrigt känne- tecknas av hög effektivitet och säkerhet bör förslagen ha positiva samhällsekonomiska konsekvenser. Utredningen har bedömt att utfärdaren genom förslagen ges möjlighet att föreskriva tydligare incitament för kontohavaren att hantera kort, kod och andra identifieringsmedel omsorgsfullt. understryker bestämmelserna utfärdarens skyldighet att så långt det är möjligt förebygga obehöriga transaktioner, i synner- het stora sådana. Förslagen kan mot denna bakgrund antas få positiva brottsförebyggande konsekvenser. En ökad användning av kontokort kan antas vara till gagn för handeln, främst genom minskade kostnader för kontanthantering och ökad säkerhet. Det har inte varit möjligt att uppskatta om förslagen kommer att innebära besparingar eller ökade kostnader för banker och andra utfärdare av kontokort och andra identifieringsmedel. lag om betalningsansvar vid obehörig användning av kontokort m.m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller avtalsvillkor som föreskriver betalningsansvar för en konsument vid obehöriga transaktioner med kontokort och andra identifieringsmedel. Lagen är tillämplig på kontantuttag, betalningar och andra överföringar av pengar som utförs genom 1.avläsning av ett kontokort, 2.angivande av ett nummer eller någon annan uppgift som hör till ett kontokort, och 3.användning av ett annat identifieringsmedel. Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i denna lag är till nackdel för konsumenten är utan verkan mot honom eller henne. 2 § I lagen avses med 1.kontohavare: den som innehar ett tillgodohavande eller ett kreditutrymme hos en näringsidkare, 2.kontokort: kort som har utfärdats åt en kontohavare för att han eller hon skall kunna genomföra kontantuttag, betalningar eller andra överföringar av pengar, 3.annat identifieringsmedel: kod eller annat hjälpmedel som har tilldelats en kontohavare för att han eller hon elektroniskt skall kunna styrka sin behörighet att genomföra kontantuttag, betal- ningar eller andra överföringar av pengar, 4.utfärdare: en näringsidkare som har tilldelat någon ett kontokort eller ett annat identifieringsmedel, 5.obehöriga transaktioner: kontantuttag, betalningar eller andra överföringar av pengar som genomförs utan samtycke av någon som enligt avtal med utfärdaren äger rätt att genomföra sådana transaktioner. Vid bedömningen av om en kontohavare får åläggas betalnings- ansvar skall vad som sägs om kontohavare i 3–7 §§ även tillämpas när ett kontokort eller ett annat identifieringsmedel disponeras av annan som enligt avtal med utfärdaren är behörig till detta. 3 § En kontohavare får inte åläggas betalningsansvar för obehöriga transaktioner som kunnat utföras på grund av att ett nummer eller någon annan uppgift som hör till ett kontokort angetts vid ett distansavtal eller på något annat sätt kommit till annans kännedom, om inte betalningsansvar kan göras gällande enligt 6 § andra stycket. 4 § En kontohavare får åläggas betalningsansvar för obehöriga transaktioner som genomförts med ett kontokort eller ett annat identifieringsmedel med eller det lägre belopp som transaktionerna avser, om kod har använts och ett mer omfattande ansvar inte följer av 5 eller 6 §. Kontohavaren får inte åläggas betalningsansvar enligt första stycket, om det med hänsyn till kontohavarens handlande och övriga omständigheter framstår som uppenbart oskäligt att ålägga betalningsansvar. 5 § En kontohavare får åläggas betalningsansvar för obehöriga transaktioner som genomförts med ett kontokort eller ett annat identifieringsmedel med eller det lägre belopp som transaktionerna avser, om ett mer omfattande ansvar inte följer av 6 § och transaktionerna har kunnat genomföras på grund av att kontohavaren 1.handlat grovt oaktsamt, eller 2.underlåtit att underrätta utfärdaren efter att ha insett eller haft skälig anledning att anta att ett kontokort eller ett annat identifieringsmedel har förlorats, eller annan har fått kännedom om en kod. 6 § En kontohavare får åläggas fullt betalningsansvar för obehöriga transaktioner som genomförts med ett kontokort eller ett annat identifieringsmedel, om transaktionerna har kunnat genomföras på grund av att kontohavaren frivilligt har överlämnat kontokortet eller identifieringsmedlet till annan, eller frivilligt har uppgett en kod för annan. Har kontohavaren genom svek bidragit till att obehöriga transaktioner har kunnat genomföras får han eller hon åläggas fullt betalningsansvar för dessa transaktioner. Kontohavarens ansvar enligt första stycket får jämkas, om det med hänsyn till kontohavarens handlande och övriga omständig- heter framstår som uppenbart oskäligt att ålägga fullt betalnings- ansvar. 7 § Oavsett vad som anges i 4 och 5 §§ samt 6 § första stycket får kontohavaren inte åläggas betalningsansvar för obehöriga transaktioner, om 1.transaktionerna har genomförts efter att utfärdaren under- rättats om någon sådan omständighet som avses i 5 § 2 eller konto- havaren av annan anledning begärt att åtkomsten till kontot skall spärras, 2.transaktionerna har kunnat genomföras på grund av säkerhets- mässiga brister eller något annat fel som utfärdaren ansvarar för, 3.en näringsidkare har godtagit ett kontokort eller ett annat identifieringsmedel trots att han eller hon insåg eller borde ha insett att kontokortet eller identifieringsmedlet användes utan kontohavarens samtycke, 4.transaktionerna har genomförts med användning av ett kontokort eller något annat identifieringsmedel som kontohavaren inte hade mottagit, eller 5.transaktionerna avser belopp som överstiger vad som enligt avtal skall vara disponibelt för kontohavaren. 8 § I rimlig tid innan avtal om tjänst som omfattas av denna lag ingås skall kontohavaren ges tydlig och begriplig information om vad som åligger honom eller henne när det gäller hantering av kontokort, kod eller andra identifieringsmedel, liksom vad som gäller om kontohavarens betalningsansvar vid obehöriga transaktioner. Informationen skall ges i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för kontohavaren. Om näringsidkaren inte lämnar information enligt första stycket skall marknadsföringslagen (1995:450) tillämpas. Information enligt första stycket skall därvid anses vara sådan information av särskild betydelse från konsumentsynpunkt som avses i 4 § andra stycket marknadsföringslagen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller för transaktioner som har genomförts före ikraftträdandet. lag om ändring i konsumentkreditlagen (1992:830) Härigenom föreskrivs i fråga om konsumentkreditlagen (1992:830) att 34 § skall upphöra att gälla och att rubriken närmast före 34 § skall utgå. Denna lag träder i kraft . 1Utredningens uppdrag och arbete Utredningens uppdrag omfattar två frågor, dels en kontohavares betalningsansvar vid obehörig användning av kontokort, dels konsumentskydd vid modemkapning. Detta slutbetänkande be- handlar enbart den förstnämnda frågan. Utredningen skall enligt sina direktiv i denna del göra en översyn av bestämmelserna i 34 § konsumentkreditlagen om en kontohavares betalningsansvar vid obehörig användning av kontokort. I direktiven anges i huvudsak följande. Utredningen skall i första hand se över de regler som gäller kontohavarens betalningsansvar när han eller hon har förlorat kortet. Inriktningen på arbetet skall vara att komma till rätta med de problem som den nuvarande regleringen gett upphov till. Ett sätt att göra detta kan vara att införa ansvarsregler för olika grader av oaktsamhet, eventuellt i förening med bestämmelser om självrisk. Utredningen bör eftersträva regler som gör det möjligt att vid bedömningen av kontohavarens ansvar ta hänsyn till hanteringen av såväl kort som personlig kod. Vid utformningen av reglerna skall utredningen utgå från att risken för ekonomisk förlust liksom i första hand skall bäras av kreditgivaren i förhållandet mellan denne och kontohavaren. Reglerna skall också ta hänsyn till att kontokort är avsedda att lättillgängligt kunna medföras i olika sammanhang för att användas i stället för kontanter. måste regleringen beakta kreditgivarens berättigade intressen. – Den grova oaktsamhet som avses i 34 §, som den kommit att tillämpas, innefattar också situationer som i annan lagstiftning närmast skulle hänföras till enkel oaktsamhet. En utgångspunkt för utredningen bör vara att de rekvisit som föreslås för kontohavarens ansvar skall kunna tillämpas på ett sätt som så långt det är möjligt och lämpligt ansluter till motsvarande lagstiftning på näraliggande områden. – I uppdraget ingår även att Utredningens uppdrag och arbete överväga om det finns något behov av att i övrigt ändra eller förtydliga gällande bestämmelser.