sou · GTB369 · 2006-01-01 00:00:00 — Den diskriminering som finns på arbetsmark- naden påverkar så klart att vi lever i ett ghetto Jag skulle inte trivas heller i ett sådant typiskt svenskt område för jag skulle vara svart- skallen med konstig kultur och konstiga traditioner, som lagar mat med vitlök och bla, bla, bla. Jag skulle inte passa i den miljön. Men det är väldigt orättvist när man vill flytta och det går inte. Det går inte för du har inget jobb. Ingen kan ge dig en referens (Kvinna i ) Däremot om intensiteten i de etniska trakasserierna ökar i ett visst område och om området är alldeles för vitt, som en deltagare säger, då bestämmer man sig för att flytta till ett mångkulturellt område, som deltagarna kallar det. Med andra ord, det finns en missuppfattning i debatten och forskningen om invandrarnas val att bo i utsatta bostadsområden. Detta val påverkas av andra meka- nismer i samhället, som ligger utanför dessa områden. Diskrimine- ringen på arbetsmarknaden och i svenska områden gör att vissa föredrar ett dåligt alternativ framför ett sämre. En man som bott i ett radhus i hade ingen lust att bo kvar . Jag trivdes inte där. Jag hade inga möjligheter att få kontakt med gran- narna. Men grannarna kom och talade om för mig, att jag skulle ta bort snö, att jag skulle klippa buskarna. Jag fick tillsägelser . Det var inte på något sätt trivsamt. Det är mycket bättre för mig att bo i ett mångkulturellt område. (Man i ) Det redovisades flera olika exempel på hur invandrade barnrika familjer hindras flytta in i exempelvis villaområden, trots att hyres- lägenheter egentligen bara är till för mindre familjer, och trots att de ville köpa. Men i villaområden finns en negativ attityd till att barnfamiljer med utländsk bakgrund flyttar in. Nej, det här kom- mer att leda till att fastighetsvärdena sjunker. Därmed vill de inte ha oss, får de höra från mäklare. Marknadspriset på fastigheter i områden, där de flesta har utländsk bakgrund, är också betydligt lägre än i andra områden, framhåller någon. En kvinna i berättar att mäklarna har stor makt att styra. Han sa själv till mig, att det finns vissa områden som svenskarna inte vill ha några invandrare i. Och tyvärr så sorterar han folket. (Kvinna i ) Detta är ytterligare ett exempel på hur mekanismer, som ligger utanför de i marginaliserade och stigmatiserade områden, påverkar boendes makt och kontroll, möjligheter och val att bo kvar eller flytta från dessa områden. Flera deltagare hävdar att servicen till de boende är sämre i områden med många människor, som har utländsk bakgrund, än i andra om- råden. Jag tycker det är sämre kvalitet på all service här i . Banko- maten fungerar inte, stänger klockan fyra på söndagar, det är slitna bussar. Men det är klart, åker man till så är det ännu värre. Här finns åtminstone bank. Där finns inte ens banko- mat, inte apotek. Det är bara posten som har öppet från 12 till 18. Det är två äldre, ljushåriga damer, som jobbar där. Hela samhället ser alltså bara två ljushåriga kvinnor . (Man i ) Deltagarna menar att bostadsbolagen i dessa områden gör som de vill, och att de boende inte har mycket att säga till om. Dessa bolag höjer hyrorna och sänker värmen i bostäderna och vill inte alls bli emotsagda. Ärligt talat så kände jag mig mer eller mindre som svensk. känner jag mig mer och mer som utländsk. Jag har bett om att få flytta , men vräker de mig istället. De gör det för att jag lagt näsan i blöt. Jag ville veta var Hjällboforums pengar tagit vägen. De sänkte värmen, vi frös och jag kontaktade GP. Det var droppen för Hjällbo- bostäder. ska de vräka mig till varje pris. De höjer hyrorna och drar in på tjänsterna. Sophanteringen är dålig, dåliga vitvaror byts inte ut, med mera. När man ringer, så säger de att det bara är jag som klagar. De sa ordagrant: du har inte rätt att klaga, du ska bli vräkt. (Man i ) Flera deltagare tror att hyresvärdarna utgår från att invandrade per- soner är dumma och därför inte känner till sina rättigheter, som till exempel konsumentköplagen. Även om det finns en del boende som inte känner till att det inte är tillåtet att ha paraboler av säker- hetsskäl, finns det olika tekniska lösningar på detta. Deltagarna menar att hyresvärdarna inte vill lösa problemet, utan bestämma och kontrollera dessa människors fritid också, enligt deltagarna. Fast jag har inte sett någon människa, som blivit skadad av en parabol. Problemet är att man inte inser hur viktiga de här parabolerna är för dessa människor. (Kvinna i ) Deltagarna menar att svenska teven gör program för svenskar och att om man vill höra en allsidigare nyhetsrapportering eller debattprogram, då måste man titta på andra tv-kanaler, som en manlig deltagare i uttryckte sig. Ett särskilt problem är det utbredda andrahandsboendet, vilket är både ett dyrt och osäkert sätt att bo på. Men många har inget annat val, eftersom de endast undantagsvis får förstahandskontrakt. Att bo i andra hand är problematiskt. Både för den som hyr och för den som bor. Man vet aldrig vad som förväntas. När man kommer in i en lägenhet i andra hand är det ofta så att ägaren reser bort. Så har inte hyran blivit betald . Så man hamnar i värsta kaoset. Så man hamnar på gatan. Sådana missar är vardagsmat här i . Så det är väldigt kaotiskt. Särskilt för familjer som har barn, som måste flytta runt var sjätte månad. (Man i ) En ung man säger att hans erfarenhet är att man ibland är tvungen att vara skriven på en adress, men att det inte betyder att man bor där, vilket egentligen är ett lagbrott eftersom man måste bo där man är mantalsskriven. Det finns mycket som gör att människor skriver sig på en adress, där de inte bor, bara för att finnas i den kommunen eller i det området. Men sedan kan de inte leva där. Människor hittar sina lösningar. Man kan inte reglera hur människor ska leva. (Man i ) För många är dock andrahandslägenheter den enda möjliga bosta- den, men även här kan man som invandrare diskrimineras som köpare. Kolla bara hur många som hyr i andra hand. Du skulle bli förvånad Svenskar vill kanske inte hyra ut i andra hand till människor de inte känner. (Kvinna i ) Deltagarna har även diskuterat andra former av diskriminering inom boendeområdet, även om man har pengar, kan låna och vill köpa sitt boende för att komma ifrån marginaliserade och stigmati- serade områden. Jag har försökt att köpa men blev avvisad, alltså inte direkt, men genom att säga att bostadsrättsföreningen har sina regler, eller andra köpare bjöd bättre ibland blev jag inte ens kontaktad när jag bad dem att kontakta mig, och att jag var intresserad av att vara med i budgivningen. (Man i ) Återigen, det finns mekanismer utanför de marginaliserade och stigmatiserade områdena, som påverkar de boendes möjligheter att få andra former av boende. Sociala problem, kriminalitet och utanförskap är andra bekymmer för invandrade människor och deras barn, som bor i bostadsom- råden vilka karaktäriseras av låg ekonomi och hög arbetslöshet. Stadsdelarna har inte sällan dålig ekonomi. De lider i allmänhet också av brist på barn- och ungdomsverksamhet, vilket kan leda till att ungdomsbrottsligheten ökar, menar flera deltagare. Situationen är värre än beslutsfattarna har klart för sig, framhåller flera deltagare. Jag har pratat med polisen i om stora problem med ung- domsbrottslighet. Den finns på grund av att de inte har någonstans att vända sig. Det är mycket lätt när man ser att man inte tillhör det här samhället. Så egentligen åstadkommer man någon slags framtidsbomb. (Man i ) Deltagarna diskuterar även mekanismer med många spridnings- effekter (spillover). De diskuterar hur exempelvis sämre utbild- ning och boende minskar ungdomarnas chanser att lyckas med sina studier. Detta i sin tur påverkar dessa ungdomars möjligheter i samhället och cementerar deras utanförskap och utsatthet. Det är liksom en ny generation som växer upp , som känner sig mer utanför det svenska samhället. Jag jobbar på där 42 pro- cent av eleverna går ut med icke godkänt i kärnämnena, vilket betyder att de inte kommer in på gymnasiet. De hamnar i någon zon mellan högstadiet och gymnasiet. De flesta av dem liksom hoppar av. De gör absolut ingenting med sin tid. Jag tror inte att man har tänkt på att segregationen är så systematisk. (Kvinna i ) Ett annat problem är bostadsbolagens och samar- bete, vilket missgynnar de boende, enligt deltagarna. Det har heller inte blivit bättre av att de privata bostadsbolagen fått mer att säga till om efter privatiseringen av offentlig verksamhet. Storstadssatsningen har gett mycket pengar till kommunerna, men mycket lite har hänt på detta område. Kommunerna har i och med pri- vatiseringen gett makten över samhällsutvecklingen åt de privata bostadsbolagen. Dessa privata bostadsbolag stänger ute vissa grupper från bostadsområdet. Man sanerar inte bara fastigheter utan man sane- rar bort människor också. Och det är mycket enkelt att genomföra, eftersom det är en sådan feodal struktur, där en eller några få personer har makten. (Man i ) Deltagarna har diskuterat kommunernas oförmåga och okunskap om marginaliserade och stigmatiserade personer och deras kom- plexa problematik. En annan kritik formulerades som kommuner- nas översittarstil och oförmåga att lyssna på de boende i området. En kvinnlig deltagare i uttryckte detta med följande ord: som om vi som är invandrare och fattiga inte kan ha någon talan. En mer principiell kritik riktas mot att kommunpolitikerna inte använder sig av bostadsbolagen som bostadspolitiska instrument för att motverka den etniska boendesegregationen. Det verkar som att bostadsbolagens vinstmaximering tar överhanden i bostadspoli- tiken. Istället är direktivet till MKB att generera vinst. Det är också en form av diskriminering. Att underlåta att använda de verktyg som faktiskt finns tillgängliga. (Kvinna i ) I har politikerna till och med på olika sätt försökt stoppa inflyttningen av invandrade människor och deras barn till staden, bland annat genom framgångsrika propåer till regeringen. slopades också det särskilda flyttbidraget till flyktingar. deltagarna anser att de politiska utspelen mot inflyttningen av människor med utländsk bakgrund har en rasistisk grund. Malmös bostadspolitik har länge varit styrd av att man inte vill ha hit invandrare. Reepalu och Malmös politiker vill avskräcka barnrika familjer från att flytta till . Istället bygger man för rika männi- skor som Bo-01 och . Våra politiker vill inte ha de män- niskor som finns i . De vill ha andra människor, som inte finns. Det är diskrimineringen i ett nötskal. (Kvinna i ) Ingen politiker skulle kunna gå ut och säga samma sak om pensionärer till exempel. Det är en grupp som kostar mycket och som kommer att kosta mer i takt med att de kommer att utgöra en större andel av be- folkningen. Men ingen svensk politiker skulle gå ut och kräva stopp för inflyttning av pensionärer. (Man i ) Deltagarna menar att det är mer accepterat att diskriminera perso- ner med invandrarbakgrund, eftersom man har lyckats framställa dessa människor som problem. Andra menar att det krävs en omorientering av bostadspolitiken och att man ändrar den politik, som riktar sig mot den rika, köp- starka kundkretsen. Det blir ingen satsning på det som vi har råd att köpa. Följden blir rui- ner i och sedan lyxbyggen i andra stadsdelar för människor som kommer från , eller . Ett förslag är att ändra bostadspolitiken. Istället för lyxbyggen borde man satsa på att bygga för familjer med flera barn och låginkomsttagare. (Man i ) Deltagarna diskuterar också bristen på rättssäkerhet för personer med invandrarbakgrund. De ger exempel på hur deras klagomål kastas i papperskorgen och inte ens behandlas. En kvinnlig delta- gare i beskriver situationen som följande: Jag tycker inte att rättssystemet fungerar för invandrare. Vi har inte lika rättigheter. Vi kan inte kräva rättigheter. Vi är inte rättssubjekt i detta land. Sedan finns problemet med tolkning. Vem ska tro oss? Att vi talar sanning. Vi är inte trovärdiga. Och det präglar inte ett rätts- system. Om vi kräver något så är vi ett problem, bråkmakare. (Kvinna i ) I hearing talades om att det verkar som det här är ett land där mycket fixar sig genom vänner, släkt och bekanta. Man behöver ett socialt nätverk för att lyckas, något som tar för nyinflyttade människor med utländsk bakgrund att skaffa sig. En lägenhet kan man få genom någon kontakt, som ett jobb som man får genom personliga kontakter. Så om du har vänner i den eller den miljön, då är det bara att gå dit. Och har man inte det här, då tror jag man upplever väldigt starkt diskrimineringen i det här landet. (Kvinna i ) Politiker bor inte själva i förorten och har därför ingen förståelse för hur situationen ser ut i dessa områden, hävdar flera deltagare i . Jag var på den här global forumkonferensen var det väl, och då var där och . Och säger ja, jag och mitt folk, vilka det nu var, hans kontor förmodligen, vi åkte minsann ut och såg på dom här områdena. Han pratar som om det vore någon annan del av världen, han pratar inte det är en del av , och absolut inte en del av . Och så säger då åkte vi också ut till alla dom här parabol- familjerna För det sätt man väljer att uttrycka sig på är så farligt när man sitter i en sådan position som han gör. För då har han redan talat om vad allt detta är som finns runt omkring stadskärnan, som inte till- hör honom då. (Man i ) Deltagarna diskuterar brist på kunskap och intresse hos politiker samt en ovilja till förändring. Inriktningen i bostadspolitiken, enligt deltagarna, är att bygga för rika och köpstarka. Av hearingarna framgår att personer med utländsk bakgrund dis- krimineras på bostadsmarknaden. När de söker bostad dirigeras de till områden, där många som har utländsk bakgrund redan bor, och de har sedan svårt att flytta därifrån på grund av en rad diskrimine- rande hinder. I områden med många personer med invandrarbakgrund och deras barn är dessutom servicen till de boende sämre och utbudet av affärer, skolor och fritidsmöjligheter begränsat. Många upplever det också som stigmatiserande att bo i områden som avfärdas av vita privilegierade svenskar. Det påverkar ens möjligheter att få jobb. Den etniska boendesegregationen är en viktig del av samhällets sätt att organisera sig just i etniska termer. Organiseringen sker framför allt genom utestängningsmekanismer, diskriminering och stigmatisering av områden där många personer med utländsk bak- grund bor. Den största tröskeln är ekonomin. Nästan alla fastighetsägare kräver att lägenhetssökande har fast anställning och regelbun- den lön. Eftersom många invandrade människor är arbetslösa ute- sluter detta dem från bostadsmarknaden, och det sker i en omfatt- ning som är större än bland den vita svenska medelklassen. Vidare visar vittnesmålen att ett utländskt namn eller ursprung är ytterligare en hämsko för den som söker bostad. har helt enkelt svårare att få bostad än , särskilt i områden som domineras av vita svenska grupper. Fastighets- ägarna sorterar sina hyresgäster. Ett av kriterierna, som bostadsbo- lagen använder, är att den sökande ska passa in med de andra hyresgästerna, vilket inte uppmuntrar till mångfald och variation. En mer principiell kritik riktas mot att kommunpolitikerna inte använder sig av bostadsbolagen för att motverka segregationen. Det upplevs som negativt när kommunerna underlåter att använda sig av de bostadspolitiska verktyg som faktiskt finns. Det finns även en stor oro för växande problem med utanförskap och ung- domsbrottslighet. En ny generation växer upp, som känner sig utanför det svenska samhället. På många skolor går hälften av ele- verna ut med icke godkänt betyg i kärnämnena, vilket betyder att de inte kommer in på gymnasiet. Många av dem hoppar av och gör ingenting med sin tid. Några deltagare påpekar att politikerna nog inte förstått att segregationen är så systematisk. Det redovisas också flera olika exempel på hur personer med utländsk bakgrund hindras att flytta in i bostadsrätter och villaom- råden. Mäklare avråder med argumentet att bostadsrättföreningen inte godkänner dig eller att det sänker värdet på fastigheterna. Särskild kritik riktas mot Malmös strävan att stoppa invandrade familjer från att flytta till staden. Istället bygger staden för rika människor, som till exempel i fallet med . Det är diskriminering i ett nötskal, påpekar deltagarna. Ingen politiker skulle kunna gå ut och kräva stopp för inflyttning av pensionärer, en annan växande och kostsam grupp i samhället. På grund av de olika barriärerna växer marknaden för andra- handslägenheter. Det är ett dyrt och osäkert sätt att bo på, men det är i regel den enda lösningen för många. Andrahandsboendet kan också ses som en utväg ur en svår situation och ett första steg på vägen mot en egen bostad samt i bästa fall ett första steg i skapan- det av ett socialt nätverk. Något som är viktigt i ett land där mycket ordnas genom släkt, vänner och bekanta. Under hearingarna diskuterades också vad man kan göra för att förbättra situationen. Så länge vi är utanför samhället så är det väl- digt svårt att hitta bästa lösningen. Deltagarna vill inte byta sina namn eller ändra hårfärg. De vill inte ändra sin identitet för att kunna flytta. Den etniska boendesegregationen kan ses i skenet av en diskri- minerande arbetsmarknad, som inte ger individerna möjligheter till ekonomisk självständighet. Den som inte får jobb hänvisas i sin tur till särskilda bostadsområden. En diskriminerande arbetsmarknad utvecklar bostadsområden organiserade efter etniska principer. Deltagarna diskuterar även mekanismer med många spridnings- effekter (spillover). De diskuterar hur exempelvis sämre utbild- ning och boende minskar ungdomarnas chanser att lyckas med sina studier. Detta i sin tur påverkar dessa ungdomars möjligheter i samhället och cementerar deras utanförskap och utsatthet. Bostadssegregationen var ett av de områden som väckte starka känslor och deltagarna tyckte att politiker och myndigheter måste öka insynen i bostadsbolagens hantering av hyresrätter. Vidare kri- tiserades politikers nedvärderande omdömen och bristande insikter om levnadsvillkoren i förorter. 4 Skola och utbildning Skola och universitet ger inte alla lika möjligheter. Barn med ut- ländsk bakgrund behandlas sämre än barn med icke-utländsk bak- grund. Det anser de som deltog i hearingarna om skola och utbild- ning i , och . Barnen stöter på etnisk diskriminering när de upptäcker att lärare och syokonsulenter har förutfattade uppfattningar om dem. Ungdomar med utländsk bakgrund hänvisas rutinmässigt till yrkesförberedande linjer i stället för till teoretiska studier, enligt deltagarna. Lärarna har dessutom mindre förväntningar på dessa barn än på barn med icke-utländsk bakgrund. Det riktas även kritik mot att de flesta lärare inte har utländsk bakgrund även i stadsdelar som helt domineras av invandrade familjer, samt att lärarna i stället för att undervisa lägger ner mycket tid på elevernas privatliv, de utgår från att eleverna har problem hemma. Det är också ett problem att skolan vilar på svenskheten som norm utan att ta hänsyn till att är ett mångetniskt samhälle. Skillnaderna mellan de som har utländsk bakgrund och de som inte har det betonas på ett sätt som oftast missgynnar de som anses vara invandrare. Kontakten mellan föräldrar och skolpersonal fungerar dåligt. Bristande utbud av undervisning i hemspråk ställer till problem lik- som dålig kvalitet på svenskkurserna och SFI, svenska för invand- rare. Dessa är en del av slutsatserna från hearingarna i de tre stor- städerna. Barn med utländsk bakgrund konfronteras med en etable- rad svenskhet i skolan, som inte tar hänsyn till elevernas materi- ella livsbetingelser. Skolan är dålig på att beakta detta, anser flera av deltagarna i hearingarna. I stället är det svenskheten som betonas på bekostnad av det mångetniska . Jag tycker vi har en skola som är väldigt bra på att återskapa klyftan mellan svenskar och invandrare. Om man ser det som den svenska skolans uppgift så faller allt på plats. Då kan man säga att sko- lan verkligen lyckats med sin uppgift. (Kvinna i ) Flera deltagare vänder sig mot att skolan har en föreställd bild av svenskhet, en idealbild som inte stämmer överens med den verklig- het som många människor med utländsk bakgrund lever i. Utbild- ningen, menar deltagarna, är inte anpassad till de livsvillkor som finns i förorten. För de invandrarbarn och ungdomar som går där måste situationen te sig schizofren. Man känner inte igen sig riktigt i den svenska skolan. Skolans struktur tycks existera oberoende av den mångfald som finns i samhället. (Man i ) Det här hänger inte ihop med våra liv och man kan inte motivera barn att lära sig studera det. (Man i ) Uppfattningen om att skolan tillhandahåller en världsbild, som inte igenkänns av elever med utländsk bakgrund, är något som bekym- rar många deltagare. Det kan leda till att barnen får svårare att till- ägna sig undervisningen. Den här idealbilden av svenskheten är något som alla invandrarbarn brottas med. De pendlar mellan två världar, den här förödande resan mellan hem och skola, dag ut och dag in. Barnen hittar vare sig där eller här. Utanförskapet befästes redan i de här barnen och det är den andra generationens stora dilemma. Det gör att det är jäkligt få som klarar sig igenom skolan. (Man i ) Att skolplanen vilar på en värdegrund ställer också till pro- blem, enligt deltagarna. När jag har mina klasser så är det typ bosnier eller somalier och sen är det kurder, folk från hela världen. De stämmer inte överens med skolplanen. (Kvinna i ) Även rättfärdigandet av svenskheten är ett bekymmer. Och bilden som förmedlas av , och muslimer tycker många är dis- kriminerande. Det berättas aldrig om svensk delaktighet i slaveriet och folkmord i andra delar av världen. Det är en del av diskrimineringen som gör att många människor inte känner igen sig. De blir apatiska till hela utbild- ningssystemet. (Man i ) Deltagarna tycker att lärare och skolpersonal har förutfattade meningar om elever med utländsk bakgrund. En del deltagare, som jobbar inom skolan, bekräftar också vad andra deltagare säger om diskriminerande uppfattningar om personer med invandrarbak- grund. En av kvinnorna i , som arbetar på en skola med många elever med utländsk bakgrund, säger att det förekommer konkret diskriminering på skolan. Det är speciellt olyckligt efter- som skolan ofta är den första kontakt vuxna och ungdomar med utländsk bakgrund får med det svenska samhället. Ett exempel som allt som oftast tas upp är syokonsulenternas råd till eleverna, som inte så sällan bygger på fördomar. Men lilla gumman, du är invandrare, du ska gå på handels- och kon- torslinjen, det passar dig för invandrare är bättre på praktiska saker De [syokonsulenterna] säger vad vi ska göra i stället för att ta vara på våra egna intressen. (Kvinna i ) Deltagarna är medvetna om att de får ett visst råd på grund av att de betraktas som invandrare och därför ges de färre chanser att lyckas i samhället. Detta sätt att yrkesvägleda människor, grundat på den etniska bakgrunden, skapar i sin tur förutsättningar för en etniskt nischad arbetsmarknad. När en ung kvinna i sökte råd för att skaffa sig en utbildning som tandhygienist fick hon höra: du ska inte göra det för det blir svårt att få jobb, ingen kommer att anställa dig. Elever med utländsk bakgrund uppmanas att hellre söka sig till utbildningar, som inte är så akademiskt krävande. En elev från ville studera på naturvetenskaplig linje, men det avrådde syokonsulenten bestämt ifrån. En kvinnlig deltagare ill- ustrerar detta. Vad gäller alla barn som bor i de här områdena så har samhället en in- ställning att de ska till de tunga jobben. Men vi vill inte resignera. Det gäller ju våra barn. (Kvinna i ) Syokonsulenterna lägger sig dessutom i både det ena och det andra, som vittnar om både diskriminerande attityder och islamofobi. Min pappa är , och det var ofta vi tjejer med muslimska pappor fick träffa den här syokonsulenten. Det var väldigt ofta för att höra