sou · GTB375 · 2006-01-01 00:00:00 — För att avgöra en hunds förutsättningar att kunna bli en fungerande ledarhund görs i allmänhet inledningsvis en L-test. Vidare kontrolleras hundens hälsostatus. Det egentliga avgörandet av hundens lämplighet kan dock sällan göras förrän hunden varit i dressyr under någon månad. Tilldelningen av ledarhundar administreras av SRF som är en ideell intresseorganisation. SRF får medel från Social- departementet via för att köpa ledarhundar och ut- bilda förarna. SRF har köpt färdigdresserade ledar- hundar samt utbildning av förarna från , ett dotterbolag till företagskoncernen som ägs av vilken i sin tur är instiftad och drivs av SRF. föder dels upp och dresserar ledarhundar själva, dels köps valpar, vuxna odresserade hundar och färdigdresserade hundar från andra uppfödare, privatpersoner, hundhandlare och hundskolor, både svenska och utländska. Prövningsbestämmelser för ledarhundar, det vill säga vilka krav som ställs för att en ledar- hund skall köpas av SRF, finns i bilaga 2. I och med att regeringens proposition Ledarhundar antogs av (prop. 2004/05:84; bet. 2004/05:SoU17; rskr. 2004/05:241) kommer SRF att ha som myndighetsuppdrag att administrera tilldelning och åter– taganden av ledarhundar i . I praktiken har man även tidigare haft den rollen. Skillnaden blir att besluten om tilldelning och återtagande regleras i lag och kan överklagas i förvaltnings– domstol. Detta innebär en förstärkt rättssäkerhet och tydligare Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet regler för offentlighet och sekretess gällande denna handläggning. Ytterligare en effekt av att SRF i vissa avseenden får myndighets– status blir att lagen (1992:1528) om offentlig upphandling skall til– lämpas vid inköp av ledarhundar. Inköpen av ledarhundar kommer att upphandlas av , som handhar ett antal statliga upphandlingar av hjälpmedel för handi– kappade. Detta innebär att SRF inte längre själva kommer att kunna välja att köpa hundar från sitt eget bolag . SRF kommer även i fortsättningen att äga de ledarhundar som köps. Utbildningen av ledarhundsförarna kommer inte att upphandlas på samma sätt som inköpen av hundarna. Det beror enligt proposi- tionen på att regeringen anser att det inte finns tillräcklig kompe- tens för att utbilda ledarhundsförare någon annanstans än på . Mot den bakgrunden skulle inte en upphandling av denna tjänst medföra någon förändring i konkurrens- förhållanden mellan och andra företag på marknaden. Kraven för att bli tilldelad en ledarhund kommer att vara desamma som tidigare eftersom den nya lagregleringen tilläm- par samma krav som SRF tidigare haft som policy. För att få en ledarhund skall sökanden: -vara minst 18 år -ha en synskada som innebär avsaknad av ledsyn -ha behov av samt kunna använda ledarhund som förflytt- ningshjälpmedel -ha en stabil social situation -ha förmåga att ge hunden god omsorg och goda levnads- villkor -vara bosatt i Erfarna ledarhundsförare vars hundar tagits ur tjänst samt synska- dade diabetiker har förtur till nya hundar. En synskadad person som vill ha en ledarhund börjar med att med hjälp av syncentral lämna in en ansökan till SRF. Detta resulterar i att på uppdrag av SRF gör ett besök i den synskadades hem för att bedöma om han eller hon är lämplig att ha en ledarhund. Därefter får den potentielle föraren gå en informationskurs och sedan görs den slutliga prövningen av om personen skall förses med en hund. När en lämplig hund finns tillgänglig går föraren och hunden den första förarutbildningen till- Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet sammans under sammanlagt varav på internat. Den genomförs i hemmet. följer utbildning två och efter ytterligare utbild- ning tre. Utbildning två genomförs i hemmet medan utbildning tre genomförs på internat . I stället för att gå förarutbildning ett görs ibland en direktplacering i hemmet, men SRF föredrar förarutbildningarna eftersom detta minskar risken för att hunden skall ty sig mer till någon familje- medlem än till föraren. Även efter genomgångna utbildningar kan föraren under hela hundens aktiva liv få stöd och hjälp från om några problem uppstår. En ledarhund pensioneras i regel vid och kan då skänkas till någon anhörig till föraren. SRF kommer inom ramen för myndighetsutövningen även att handlägga ansök- ningar om gåva av ledarhund. Inom samtliga tre försvarsgrenar och i insatsförbanden ingår olika typer av tjänstehundar i verksamheten. Hundverksamheten kom- mer att lokaliseras till sju platser vilket är färre än . Försvarsmaktens Hundtjänstenhet (FHTE) är Försvarsmaktens för hundtjänst. Det innebär att FHTE ansvarar för anskaffning och grunddressyr av hundar, utbildar personal i hundtjänst, utvecklar och samordnar hundverksamheten med mera. FHTE hör till Livgardet och är beläget vid Botele strax utan- för norr om . Försvarsmakten äger dels egna hundar, så kallade stamhundar, dels kontrakteras privatägda hundar eller hundar och förare. Bland stamhundarna finns bevakningshundar och ammunitionssökande (amsökande) hundar. fanns även vakthundar som bevakade flygplanshangarer, men denna hundtyp är avvecklad se- dan . Bevakningshundarna – () cirka 100 till antalet - är avsedda att kunna användas för att med hjälp av hörsel- och luktsinnet bevaka objekt, till exempel en flygbas, en radarstation eller en egen förläggning/camp vid internationella in- satser. hade Försvarsmakten ungefär 170 bevak- ningshundar och ambitionen är att ha 160, men som en följd av Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet stora avgångar i kombination med svårigheter att finna lämpliga hundar att rekrytera har bara knappt två tredjedelar av behovet kunnat tillgodoses. Bevakningshundarna är dresserade att tillsam- mans med hundförare kunna patrullera långa sträckor och markera när de känner vittring av människor eller hör främmande ljud. De skall också markera och följa människospår som kan vara och gå genom skiftande terrängtyper under alla sorters väderförhållanden. Bevakningshundarna används i fredstid framför allt till utbildning av hundförare, instruktörer och annan personal till insatsförbanden. Bevakningshundar av olika typer in- går i Säkerhetsbataljoner, Militärpoliskompanier, basbataljon och Flygbasbataljoner. De flesta hundarna är uppstallade i hund- gårdar på olika förband runt om i landet. En typ av bevaknings- hundar, Militärpolishundar (MP-hundar), följer dock med sina värnpliktiga hundförare hem efter utryckning. Hundarna ägs fort- farande av Försvarsmakten, med de är placerade hos sina förare vilka har att sörja för hundarnas skötsel och träning. Amsökande hundar finns i många olika varianter varav För- svarsmakten arbetar med tre. De så kallade klassiska minhundarna söker en minfri väg som är genom ett minerat område. Då hunden träffar på en mina markerar den för föraren genom att sätta sig ned och peka på minan med no- sen. Föraren går bakom hunden i kort koppel. Den klassiska min- hunden används i huvudsak för räddning av personal som gått in i minerade områden. Den klassiska minhunden är det snabbaste sys– tem som finns för att rädda människor ur minfält. Den andra varianten, som brukar benämnas långlinehund, innebär att hunden är kopplad i en lång lina och söker rakt ut från föraren och tillbaka. Sedan flyttar sig föraren en kort bit i sidled och proceduren upprepas. Men denna typ av hund kan man söka av stora områden. Långlinehunden används i huvudsak för att fastställa förekomst av minor samt för att bestämma utbredningen hos minfält. Minröjning sker sedan med eller maskinella metoder. Långlinehunden kan också utnyttjas för att kvalitetssäkra maskinell minröjning. Den tredje varianten, den vapen- och ammu- nitionssökande hunden, är tränad att användas vid vägspärrar, i byggnader, fordon, fartyg och terräng för att söka efter vapen, ammunition och sprängmedel. Antalet färdigutbildade amsökande hundar är () cirka 20 stycken och ytterligare 20 är under utbildning. Ambitionen är att hålla 35 färdigutbildade am- sökhundar. Hundarna kan användas såväl nationellt som interna- Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet tionellt vid sök- och säkerhetsoperationer. Hundarna ingår i Ingenjörsbataljon och Ammunitionsröjningskompani. De privatägda hundar som kontrakteras av Försvarsmakten är samtliga bevakningshundar, det vill säga patrull- och spårhundar. har kraven höjts på de kontrakterade hundarna genom att en ny kravspecifikation införts. måste samtliga privat ägda hundar som kontrakteras av Försvarsmakten vara certifierade så kallade försvarsmaktshundar (FM-hundar). Certifieringsbestämmelser för dessa hundar bifogas i bilaga 2. Kra- ven på de privat utbildade hundarna är fortfarande något lägre ställda än på stamhundarna; de behöver till exempel inte kunna pat- rullera och spåra lika långa sträckor eller lika gamla spår. Även om hundarna certifieras enligt samma bestämmelser brukar man skilja mellan hemvärnsbevakningshundar och reservhundar (R-hundar). Hemvärnsbevakningshundarna krigsplaceras tillsammans med sina ägare, som fungerar som hundförare, i hemvärnsbataljoner. R-hun- darna förs av värnpliktiga hundförare och kan kallas in inte bara vid höjd beredskap utan även till övningar, för utbildning av personal och vid insatser såväl nationellt som internationellt. Antalet R- och Hemvärnsbevakningshundar är () 1 400 respektive 2 000. kommer antalet R-hundar att minskas till 400. Eventuellt kommer även antalet hundar inom hemvärnet att sjunka. Rekrytering och utbildning av hundar Försvarsmaktens stamhundar rekryteras i stort sett på samma sätt som polisens hundar. De rekryteras från svenska eller utländska privata uppfödare eller från vanliga hundägare som av olika anled- ningar vill sälja sina hundar. köps även hundar från så kal- lade hundhandlare vilka fungerar som mellanhänder. Hunden får genomgå ett lämplighetstest (L-test) där dess mentala egenskaper bedöms. För att ytterligare säkerställa hundens lämplighet prövas den vid ett arbetsprov och dess hälsostatus kon- trolleras innan den köps in. För att säkra tillgången till stamhundar har Försvarsmakten bör- jat bygga upp en egen avelsverksamhet i . Organisatoriskt är avelsstationen en del av FHTE, och dess uppdrag är att ta fram 50 dressyrämnen som är tillräckligt bra för att bli militära tjänstehundar. För att klara detta har Försvarsmakten gjort bedöm- ningen att ungefär 200 valpar måste produceras , och man Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet räknar med att det kommer att dröja 5–(räknat ) innan målet kan uppnås. Stamhundarna grundutbildas vid FHTE. Efter grundutbild- ningen placeras bevakningshundarna ute på förbanden där eventuell tilläggsdressyr sker. De amsökande hundarna placeras i ammuni- tionssökhundekipagepoolen som organiseras av Totalförsvarets minröjningscentrum (SWEDEC) i . Amsökhundförarna får sin förarutbildning vid FHTE, men samträning av förare och hund samt certifiering av ekipagen sker vid SWEDEC. Förarna är civila och utbildningen genomförs under totalt . Föraren blir tilldelad en hund och skriver ett kontrakt som löper i ta- get. Genom kontraktet förbinder sig föraren att ha ständig bered- skap att med kort varsel rycka in till utlandstjänst. Ekipagen skall kunna delta i alla typer av internationella insatser som åtar sig och kan stationeras utomlands . Poolen skall även kunna användas för uppdrag inom . Föraren är fodervärd åt hunden vilket innebär att hunden bor hemma hos denne. För detta får föraren en ersättning från SWEDEC. Förarna förbinder sig också att upprätthålla hundens dressyr. Enligt kon- traktet är föraren skyldig att göra kontroll- och repetitionsövningar per tillfälle. kommer FHTE att leverera grunddresserade amsökhundar till 2 som skall utbilda amsökekipage för placering vid Ingenjörs- bataljon och Ammunitionsröjningskompani. Efter genomförd ut- bildning kommer hundföraren att anställas för en begränsad tid och placeras vid förbandet som skall upprätthålla beredskap för inter- nationella insatser. Efter genomförd beredskapstjänstgöring kom- mer hund och hundförare att överföras till amsökhundekipage- poolen. Utbildningen av R- respektive Hemvärnsbevakningshundar sker i Svenska regi genom att den hundägare som är intresserad och som har en för ändamålet lämplig hund går en kurs med avslutande prov och certifiering. En räddningshund är utbildad i att söka efter levande människor i både rasmassor och över större ytor. De skall klara av att arbeta i olika typer av miljöer och klimat- och väderförhållanden, i buller, värme, mörker eller regn. Enligt 3b § förordning (1988:1040) med Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet instruktion för har upp- draget att hålla en internationell räddningsstyrka (Search and Re- scue, ) i beredskap. I denna styrka ingår tolv räddningshunds- ekipage. För att säkerställa att tolv ekipage vid varje givet tillfälle är redo att med kort varsel - - åka på ett internatio- nellt uppdrag, är målet att ha 48 ekipage i beredskap. Det finns inget tvång för dessa att åta sig uppdrag; de består av privat- personer med privata hundar som inte kontrakteras på något sätt. (/2005) finns 23 godkända ekipage. För att kunna uppfylla målet på 48 ekipage utbildas cirka 50 rädd- ningshundar med förare . Syftet är att skapa och vidmakthålla en pool med ungefär 200 utbildade ekipage ur vilken de 48 interna- ekipagen rekryteras. Detta innebär att det finns ett antal certifierade räddningshundar som inte är kopplade till den interna- räddningsstyrkan. Dessa kan i stället användas inom exem- pelvis den kommunala räddningstjänsten. Merparten av räddnings- hundsekipagens utbildning och funktionskontroller finansieras av () som sorterar under Försvars- departementet. SAR-styrkans beredskap bekostas med medel från Försvars- departementet via . För att styrkan skall kunna användas i ett skarpt läge måste det finnas ett beslut om finansie- ring. skall informera Försvarsdepartementet in- nan beslut om en insats fattas. Om insatsen gäller bistånd skall samråd ske med SIDA. Utbildningen till räddningshundsekipage startar med ett inträ- desprov där hundens förutsättningar att kunna fungera som rädd- ningshund bedöms, men även förarens förmåga att hantera hunden. Både hund och förare måste uppfylla ett antal krav som gör att de är lämpade för internationell tjänst. De ökade kraven gäller främst hundens veterinärmedicinska hälsa, den får exempelvis inte ha behov av medicinering, samt hundförarens fy- siska förmåga och kunskaper i engelska språket och i orientering. Grundutbildningen ges av SBK och pågår under ungefär med ett kontrollprov (SBK 1) . Slutligen får hunden och föraren genomgå ett slutprov som även fungerar som inträdesprov till Räddningshundförarutbildningen (RHFU). SBK upphandlar RHFU som huvudsakligen genomförs på Rädd- ningsverkets skola i . Efter genomgången RHFU med god- känt resultat är ekipaget certifierat. Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet egen uttagning en gång till den internationella räddnings- styrkan (). För att få ha kvar certifikatet som räddningshundsekipage måste två godkända funktionskontroller genomföras . En under- känd funktionskontroll innebär att ekipaget är berätti- gat att tjänstgöra nationellt. För att åter bli certifierad krävs ett nytt godkänt funktionstest. Ett godkännande till är giltigt . De ekipage i som inte klarar funktionskontrollen avförs inte från styrkan, men hamnar längst ned på den prioriteringslista utifrån vilken rekrytering till internationella insatser sker. var alla räddningshundsekipage tvungna att ha ett kon- trakt med en som väntade på dem efter genomförd utbildning – en krigsplacering. Detta krav har tagits bort. ansvarar de lokala Brukshundklubbarna för att mark- nadsföra sina utbildade räddningshundar gentemot kommuner och landsting. I flera kommuner har man börjat bygga upp Frivilliga Resursgrupper (FRG), vilket innebär att kommuner och landsting tecknar avtal med frivilliga, både organisationer och enskilda per- soner, för att ha en bättre beredskap vid större fredstida kriser. I en FRG kan exempelvis räddningshundsekipage ingå. Det förekom- mer även att ekipagen kontrakteras av polisen efter att ha prövats enligt föreskrifter (RPSFS 2000:8) om pröv- ning av vissa hundar för eftersök av försvunna personer (se även avsnitt 3.3.3). Övriga statliga insatser av betydelse för tjänstehundsverksamheten kan framför allt hänföras till utbildnings- och forskningsområdet. () utbildar bland annat husdjurs- agronomer, veterinärer och djursjukvårdare. SLU bedriver även forskning applicerat på hund inom ämnena genetik, veterinär- medicin, etologi, fysiologi och utfodring. har delar av den genetiska och den veterinärmedicinska forskningen varit direkt kopplad till tjänstehundsverksamheten vid dåvarande i . studeras hundar ur ett mer allmänt perspektiv, men vunna kunskaper kan givetvis komma även tjänstehundsverksamheten till godo. Viss forskning med anknyt- ning till hundar bedrivs även vid och uni- versitet. Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet Flera av landets naturbruksgymnasier har kurser eller utbild- ningar inom hundområdet. Den enda utbildning som är specifikt inriktad på tjänstehundar bedrivs i av i . Det är en ettårig riksrekryterande postgymnasial ut– bildning inriktad på tjänstehundsdressyr som startade . Cirka 15 elever har antagits . Eleverna får lära sig om skydds-, preparatsöks-, spår-, bevaknings- och ledarhundsdressyr. Till och med den klass som antogs bekostades utbildningen av elevernas hemkommuner genom interkommunal ersättning. Detta system att finansiera en utbildning skall inte finnas kvar . har beslutat att dressörutbildningen skall finnas kvar men bekostas med statliga medel som skall fördelas av . På grund av olika uppfattning om hur stort anslag som krävs för att det skall vara möjligt att driva utbildningen har samtliga tre lärare varslats om uppsägning, och kommer inga nya elever att antas. Om det skapas möjligheter till finansiering av verksamheten kommer eventuellt nya elever att antas . () är största hundorganisa- tion med 300 000 medlemmar i ungefär 1 000 anslutna klubbar. Inom SKK:s verksamhet ryms bland annat utbildning av uppfödare, hundägare och domare för olika typer av tävlings- och test- verksamhet. SKK arrangerar även prov, tävlingar och utställningar och arbetar med att informera om hundar. SKK har också regler och rekommendationer gällande hundhållning, avel och upp- födning. Tillsammans med SLU och försäkringsbolaget med- verkar SKK till kunskapsinsamling om den svenska hundpopula- tionen genom bland annat enkätundersökningar och bidrag till forskning. SKK registrerar av alla hundar. To- talt registreras fler än trehundratusen uppgifter fördelade på ungefär 60 000 valp- och importregistreringar, 100 000 prov- och tävlingsresultat, 50 000 veterinärresultat och 120 000 utställnings- resultat. registreras alla uppgifter i databaser. SKK:s register utgör ett världsunikt underlag för alla som vill studera Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet hundar i termer av släktskapsförhållanden, förändringar i inavels- grad, rasers hälsa och ohälsa, mentalitet och deltagande i prov och tävlingar med mera. De flesta uppgifterna är åtkomliga via SKK:s webbtjänst Hunddata och kan därmed nyttjas av uppfödare, valp- köpare med flera. SKK arbetar med att ta fram ett kostnadsfritt verktyg för avelsplanering, SKK Avelsdata, som även det skall kunna nås via SKK:s hemsida. SKK Avelsdata skall på ett lättförståeligt vis sammanställa och redovisa uppgifter ur SKK:s register. Det bedrivs ingen specifik tjänstehundsverksamhet inom SKK på central nivå. Emellertid uppger SKK att det finns möjlighet att anpassa och utveckla registren efter de statliga tjänstehundsan- vändarnas behov. Det kan exempelvis handla om att registrera ytterligare sjukdomar, tester, prov och andra resultat utöver vad som görs . SKK anser att det finns stora vinster att göra med att implementera ett tjänstehundsregister i befintlig databas. Dels kan man då på ett enkelt sätt dra nytta av alla de uppgifter som re- dan finns om de svenska hundarna, dels torde det vara samhälls- ekonomiskt mer effektivt att samla alla tjänstehundsanvändares dokumentation i samma databas jämfört med att varje intressent inrättar och för egna register. Svenska () är den största specialklubben inom med 70 000 medlemmar. Via SBK utbildas bevakningshundar, räddningshundar och krigsplacerad hundfunktionärspersonal (se avsnitten 3.3.7 och 3.3.8). arbetar vid sidan av SKK med rasutveckling, framför allt vad gäller brukshundsrasernas mentalitet, hälsa och exteriör. Majoriteten av statligt ägda tjänstehundar är av brukshundsras, till exempel , rottweiler eller malinois. Detta arbete sker även i SBK:s femton rasklubbar. I SBK:s strävan att dokumentera och utveckla hundars mentala egenskaper är bland annat Mentalbeskrivning Hund (MH), enligt vilket 7 000 hundar beskrevs , ett viktigt verktyg (se även kapitel 4). bedriver omfattande utbildningsverksamhet för hundägare över hela landet. SBK arrangerar även ett stort antal hundsporttävlingar inom grenar som ligger stora delar av tjänste- Hundar, tjänstehundar och tjänstehundsverksamhet noterades över 10 000 tävlings- starter i bruksgrenarna spår, rapport, sök och skydd. 4Lämpliga egenskaper hos tjänstehundar (Jo 2004:04) skall enligt direktivet (Dir. 2004:80) undersöka vilka egenskaper tjänstehundar skall besitta för att vara lämpliga för de olika ändamålen och vilka raser som passar för detta, samt beskriva vilka avelsmål som bör ställas för att få fram en hög andel friska hundar med de önskvärda egenskaperna. Med de olika ändamålen avses tjänstgöring som övervaknings- hund (övs-hund) och specialsökhund (narkotika-, bomb-, krimi- nal- och brandhärdssökhund) inom polisen, som bevakningshund och ammunitionssökande hund (amsökhund) inom Försvars- makten, som narkotikasökhund inom samt som ledar- hund för synskadade. De olika tjänstehundstyperna beskrivs när- mare i kapitel 3. 4.1Mentala, fysiska och hälsomässiga egenskaper Det finns en mängd olika egenskaper hos en hund som har bety- delse för en dess lämplighet som tjänstehund. Som exempel kan nämnas storlek, hälsostatus, pälskvalitet, grad av socialisering till människor och andra hundar, jaktinstinkt, rädsla, erfarenheter och så vidare. Ett sätt att systematisera alla hundens egenskaper är att dela upp dem i en mental del och en fysisk del. Inom den fysiska delen ryms bland annat hälsoegenskaper. Hundars mentala egenskaper - deras mentalitet - yttrar sig i form av beteenden. Beteendeegenskaper är genetiskt sett kvantitativa, vilket betyder att ett flertal gener under inverkan av miljöeffekter avgör hur egenskapen manifesteras hos den enskilda individen. Egenskaper omnämns i dagligt tal ofta i termer av att de finns eller Lämpliga egenskaper hos tjänstehundar inte finns hos en individ. Mer rätt är dock att tänka på en egenskap som något alla hundar har, men att den uttrycks i olika grad hos olika individer. Därtill kan egenskapens uttryck variera mellan olika situationer och tidpunkter för en och samma hund. Detta innebär till exempel att det egentligen inte är möjligt att göra en entydig åtskillnad mellan rädda och orädda hundar; alla hundar har egen- skapen rädsla, men de är mer eller mindre rädda i olika situationer. Samma sak gäller för aggressioner, dominansbeteenden och så vi- dare. För att bedöma hundars mentala egenskaper har olika meto- der och facktermer utarbetats och definierats. Det skulle leda för långt att inom ramen för detta betänkande gå in på detta i detalj. Beskrivningen av lämplig mentalitet hos tjänstehundar har därför gjorts på ett mer intuitivt plan, där hundarnas egenskaper beskrivs i termer som alla bör kunna relatera till i någon form, även om de inte är helt korrekta sett till gängse terminologi i hundsamman- hang. Metoder som ger information om hundars mentala egenskaper kan grovt delas in i två grupper; prover respektive tester/beskrivningar. Vid ett prov värderas hundens förmåga att utföra något slag av praktiskt arbete.