sou · GTB340d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad Andra stycket gäller inte i fråga om modersmålsundervisning för samiska, tornedalsfinska eller romska elever. I gymnasieskolan kan elever läsa modersmål som individuellt val, som språkval eller som utökad studiekurs. Den elev som vill läsa modersmål i gymnasieskolan måste ha betyg i ämnet nio i eller motsvarande kunskaper. Förutom att utveckla kunskaperna i det egna språket syftar modersmålsundervisningen till att hjälpa eleverna att få en stark självkänsla och främja deras utveckling till tvåspråkiga individer med dubbel kulturell identitet och kulturkompetens. 7.2.5Skolverkets kartläggning av situationen har på regeringens uppdrag kartlagt de nationella mino- riteternas möjligheter till undervisning på och i minoritetsspråken. lämnade en rapport där myndigheten bl.a. konstaterade: Villkoren för de fem nationella minoritetsspråken är mycket olika. Att det blivit så beror dels på den geografiska spridningen dels på histo- riska omständigheter. Alla minoriteterna har varit och är i viss ut- sträckning fortfarande utsatta för diskriminering. Även om det är i enlighet med den officiella politiken, så finns ett tryck från majoritetssamhället på de enskilda individerna inom minoritetsgrup- perna att assimileras. Detta kommer också till uttryck i den diskrepans som finns mellan lagstiftningen som tillförsäkrar elever som tillhör de nationella minoriteterna stöd för utvecklingen av modersmålet och den kulturella identiteten och de begränsade möjligheter till undervis- ning i och på modersmålet som flertalet minoritetselever har tillgång till.11 Rörande modersmålsundervisning fann att merparten av undervisningen i modersmål i sker utanför timplane- bunden tid. Organisatoriskt har många skolor valt att förlägga un- dervisningen till sen eftermiddagstid, dvs. efter övriga ämnen. väljer kommunerna att samordna undervisningen till en eller ett fåtal skolor, vilket innebär att eleverna måste ta sig till den angivna skolan. Denna organisatoriska modell är betingad av kommunernas ambition att vara kostnadseffektiva. är samordningen positiv även ur ett 11 : Undervisning i och på de nationella minoritetsspråken – kartläggning av situationen 2001, s 9 Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad Framförallt de något äldre eleverna upplever det som stimulerande att få träffa fler jämnåriga och lärare kan välja mer interaktiva metoder för sin undervisning. I vissa kommuner inne- bär samordningen likaså, att undervisningsgrupperna blir mer homo- gena när det gäller deltagarnas ålder och språkfärdigheter. Ur rekryte- ringssynpunkt har dock denna samordning negativa effekter särskilt när de gäller de yngre barnen, något som i sin tur medför att dessa barn inte heller väljer modersmål längre fram. Pedagogiskt innebär det att modersmålslärarna har sämre förutsättningar att samverka med öv- riga lärare vid planering av innehållet i modersmålsundervisningen.12 Undervisning på minoritetsspråk förekommer, enligt rapporten, i sameskolan och de sverigefinska fristående skolorna samt de få kvarvarande tvåspråkiga klasserna i kommunala skolor. Rörande lärarutbildningen fann att grundutbildning av modersmålslärare inte har förekommit sedan början av nittiota- let. Samma gäller för tvåspråkiga förskollärare. Det finns lärarut- bildning på samiska i Kautokeino i och för den finskspråkiga undervisningen nyrekryteras i någon utsträckning lärare utbildade i . Det saknas i stort sett helt utbildade lärare för undervis- ning i och på . konstaterade vidare att samtliga nationella minorite- ter efterlyst ökat stöd från samhällets sida för att stärka undervis- ningen i och på modersmålen och att det mest angelägna var att prioritera insatser för kompetensutveckling av lärare och annan modersmålstalande personal i förskolan, skolan och skolbarnom- sorgen. För finska språkets del noterade att antalet elever som deltar i modersmålundervisningen i har sjunkit. Den negativa trend som kunnat konstateras i tidigare rapporter har förstärkts. /91 deltog av de elever som var be- rättigade till modersmålsundervisning. /95 hade andelen sjunkit till och deltog av ele- verna. Enligt medförde den decentralisering av ansvaret för undervisning, som genomfördes och som innebär att kom- munerna inte längre fick öronmärkta pengar för hemspråksun- dervisning och inte heller hemspråksstöd i förskolan, en kraftig minskning av undervisningen överlag. Minskningen blev ännu större för undervisning i och på finska än för övriga språk. I några fall startades fristående skolor, men för flertalet finskspråkiga barn 12 (2001) s 8 Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad blev förutsättningarna för att få stöd för utvecklingen av sina båda språk i förskolan och undervisning i och på modersmålet i skolan avsevärt försämrade. Lärare har påpekat för att kommu- nerna har minskat sin ambitionsnivå när det gäller att informera föräldrar och elever om rättigheten att få stöd för utvecklingen av modersmålet. Detta har särskilt gällt för modersmålsstödet i för- skolan. Andelen sverigefinska barn som fick modersmålsstöd har minskat kraftigt från av de berättigade barnen till (samtliga modersmål). tuffa ekonomiska år valde många kommuner att spara på den tvåspråkiga kommunala verksamheten som många finskspråkiga barn deltog i. Även möjligheterna att få modersmåls- undervisning har blivit lidande. föreslog i rapporten en rad åtgärder, bl.a. Att kommunerna åläggs att i samband med inskrivningen i för- skoleklass eller när elev skrivs in i för varje elev registrera vilka språk som han eller hon har kunskaper i. Att det kommer till stånd kompetensutveckling för personal inom barnomsorgen i samiska och meänkieli. Att bestämmelsen i 2 kap. 13 § grundskoleförordningen, om att kommunen endast har skyldighet att anordna undervisning i modersmål finska om det finns minst fem elever som begär det, tas bort och att de finskspråkiga eleverna tillförsäkras samma möjligheter som de samiska, tornedalska och romska eleverna att studera finska även om detta språk inte är dagligt umgänges- språk i hemmet. Motsvarande bör även gälla för jiddisch. Att i det fortsatta arbetet med att stödja utveck- lingen av undervisningen av romska elever också skall verka för, att ambitionsnivån när det gäller dessa elever inte skall stanna vid att de integreras i den svenskspråkiga undervisningen. Som nationell minoritet har de romska eleverna också rätt att få stöd för utvecklingen av sitt språk, sin kultur och sina traditioner. Regeringen har gett ett nytt uppdrag rörande nationella minoriteter.13 Regeringen skriver: Även om en fortsatt positiv utveckling pågår, finns det anledning att anta att det fortfarande finns vissa brister när det gäller utbildningssi- tuationen för de nationella minoriteterna. Det är därför angeläget att 13 Uppdrag till om nationella minoriteter, Regeringsbeslut, (U2004/4346/G) Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad en förnyad kartläggning görs för att få en aktuell och tydlig bild av hur den samlade situationen för minoriteterna ser ut och vilka even- tuella ytterligare insatser som kan behövas på området. Arbetet bör fokuseras på kända problem på området, som diskrepan- sen mellan lagstiftningens syfte och den praktiska tillämpningen av densamma, bristande tillgång till utbildning samt brister i tillgång på lärare. Även andra problemområden bör beskrivas i rapporten. Uppdraget skall redovisas . En negativ utveckling kan skönjas för de sverigefinska ele- vernas deltagande i undervisning på och i minoritetsspråket. För att stoppa den negativa utvecklingen måste kvarvarande under- visning i och på minoritetsspråket värnas. De nationella minoriteternas bristande möjligheter till undervis- ning på minoritetsspråken har påtalats av både rådgi- vande kommitté (ramkonventionen) och expert- kommitté (minoritetsspråkskonventionen). minis- terkommitté har t.o.m. uppmanat att vidta omedelbara åt- gärder för att göra undervisning i landsdels- eller minoritetsspråk mer lättillgänglig, ta fram läromedel och förbättra lärarutbildningen på alla utbildningsnivåer. har i sin granskning uppma- nat att på ett mer aktivt sätt beakta den sverigefinska mino- ritetens behov av utbildning och då särskilt behovet av utbildning på finska i den kommunala skolan (se avsnitt 5 där kritik behandlas). I det följande kommer jag att beröra sverige- finska barns möjligheter att utveckla sitt minoritetsspråk inom skolan. Tvåspråkiga undervisning i regi har varit re- lativt vanligt förekommande, framför allt bland sverigefinska ele- ver. För denna grupp har utvecklingen dock varit nedslående, eftersom möjligheterna att få tvåspråkig under- visning har minskat drastiskt. Undervisning på finska är endast möjlig i ett fåtal sverigefinska friskolor och ett fåtal kvarva- Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad rande kommunala tvåspråkiga klasser. beskrevs situationen på följande sätt: Av de cirka 300 tvåspråkiga klasserna som existerade i början av nit- tiotalet finns sådana endast kvar i , , , , och . Det totala antalet elever i klas- serna uppskattades av till 450. var antalet elever ca 4 500 elever.14 Sverigefinska barns möjligheter till undervisning på finska har för- sämrats kraftigt på många orter de senaste 10–15 åren. Den nega- tiva utveckling som tog fart har inte avstannat. Även rörande undervisning i finska kan en negativ utveckling ses. Även deltagandet i undervisning i finska, dvs. modersmålsunder- visning, har gått ned. Modersmålsundervisning anordnas inte i finska språket i alla kommuner i landet. Under /03 uppgick antalet elever berättigade till modersmålsundervisning på finska till 11 384 elever. Av dessa deltog (4839 elever) i modersmålsundervisning. av undervisningen skedde utanför timplanebunden tid.15 Med tanke på intentionerna i minoritetskonventionerna borde utvecklingen i stället gå åt det andra hållet, att sverigefinska barn i allt större utsträckning har möjlighet och även väljer att delta i un- dervisning på eller i minoritetsspråket. Fåtalet kvarvarande möjlig- heter att få undervisning på finska är dessutom hotade på en del orter. Senast lades en finskspråkig förskoleklass ned i kommun. För att stoppa den negativa utveckling och för att stödja föräldrars strävanden att få undervisning på och i mino- ritetsspråket, anser jag att kvarvarande undervisning på och i mino- ritetsspråket måste värnas. Den negativa utveckling som observerat i sina rap- porter fortsätter således. Det finns anledning att närmare analysera vad denna negativa utveckling kan bero på för de sverigefinska ele- vernas del. Min bedömning är att det beror på flera faktorer som påverkar i olika hög grad. För det första medför anordnande av undervisning på och i mi- noritetsspråken kostnader för kommunerna. Sannolikt är det en av anledningarna till att många kommuner inte är särskilt angelägna att anordna tvåspråkig undervisning, trots att grundskoleförord- 14Esko Melakari: Finskan – Ett svenskt språk: En kartläggning av det finska språkets ställning i det svenska samhället , 2003, s 18. Notera att det även finns finskspråkiga klasser i kommun. Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad ningen ger möjlighet till det. Det föreligger ingen skyldighet att anordna tvåspråkig undervisning, vilket en del föräldrar upplever som frustrerande. Kommunerna anser ofta att de finns anledning att prioritera andra frågor. I sammanhanget bör man beakta att de nationella minoriteterna i allmänhet ett mindretal i kommunen och som påpekats i avsnitt 6.8.1 hamnar de därmed i ett demokratiskt underläge. Detta medför att de har stora svårigheter att driva frågan undervisning på minoritetsspråk i många kommuner. Bristen på öronmärkta medel innebär även i förlängningen att grupper med behov av stöd har svårt att värja sig mot kommunala besparingar och deras möjligheter att få det stöd lagstiftaren avsett blir begrän- sade. En motsvarande utveckling, att kommuner inte längre beaktar barns behov av särskilt stöd i tillräcklig grad när riktade medel tas bort, har kunnat noteras även för andra grupper av barn i behov av särskilt stöd på skolområdet bl.a. för barn med funktionshinder.16 Minoriteters bristande möjligheter att hävda sina utbildningsintres- sen i majoritetssamhället har även tagits upp av språkforskare: En minoritets möjlighet att hävda sina utbildningspolitiska intressen – och då inte bara i fråga om de yngsta barnens skolgång utan på alla ni- våer – hänger samman med minoritetens ekonomiska och politiska styrka, men också med statens ideologi med avseende på assimila- tion-pluralism-skalan En ekonomiskt stark minoritet har större möjligheter att hävda kostnadskrävande önskemål gentemot staten, men det är den politiska styrkan, som i sin tur hänger samman med majoritetens inställning till minoriteten, som blir avgörande för om det skall vara tillåtet inom en stat att arbeta efter särskilda läropla- ner och kursplaner i skolor och lärarutbildning.17 För det andra föreligger ingen absolut skyldighet för kommunerna att anordna undervisning i minoritetsspråken, dvs. Det finns utrymme för kommunerna att neka elever sådan undervisning. Det är nämligen kommunen som avgör om modersmålsundervisning skall anordnas på basis av om det finns tillräckligt många elever, om eleverna uppfyller kraven och om det finns lämpliga lärare. 16Fram till 1991 hade skolan öronmärkta resurser för elever med särskilda svårigheter, och de pengarna fick barn och ungdomar del av Barn med funktionshinder ska inte längre vara med på nåder, skolan är också deras. Med de är fortfarande barn med funktionshinder, de behöver stöd för att kunna delta i undervisningen och kamratlivet på sina villkor. Den insikten försvinner lätt i besparingstider, och de öronmärkta pengarna är borta. Kontrol- lerad och ifrågasatt – intervjuer med personer med funktionshinder, Rapport till Utred- ningen om bemötande av personer med funktionshinder, SOU 1998:48 s 140 17Kenneth Hyltenstam, : Språkbyte och språkbevarande – Om samiskan och andra minoritetsspråk, 1991, s 88 Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad För det tredje kan det vara svårt för kommunerna att hitta de sverigefinska eleverna. Dessa barn framgår ofta inte av statistik över personer med finskt påbrå och en del av barnen i SCB:s statistik är finlandssvenska barn (denna proble- matik beskrivs närmare i avsnitt 8.2). De enda säkra sättet för kommunerna att hitta elever som talar finska eller har finska som språk i hemmet, är att fråga samtliga familjer antingen i förskolan eller i samband med skolstarten. Om kommunerna gör detta eller hur de insamlade uppgifterna sammanställs inom kommunerna känner utredningen inte till. För det fjärde beror elevers efterfrågan på undervisning i mino- ritetsspråket, i vart fall delvis, på hur väl och i vilken omfattning kommunerna marknadsför och informerar om möjligheterna att få denna typ av undervisning och hur attraktiv den erbjudna under- visningen görs. och även uttalanden från repre- sentanter för den sverigefinska minoriteten gör gällande att en del kommuner slarvar i möjligheterna att informera om möjligheterna att få undervisning i och på modersmålet. Som ett exempel kan nämnas kommun där man på kommunens hemsida med information om förskoleverksamhet inte informerat om befintlig finskspråkig förskoleverksamhet på förskolan i anslutning till Vikingaskolan, trots påpekanden från sverigefinskt håll.18 kommun har beslutat att den finskspråkiga förskoleklassen skall läggas ned eftersom antalet barn är för få och verksamheten därför anses ha blivit för dyr.19 För det femte är efterfrågan också beroende på hur långt språk- bytesprocessen har kommit inom språkgruppen. För sverigefinnar- nas del finns det tydliga tecken på att många sverigefinnar assimile- rats i så stor omfattning att de förlorat eller håller på att förlora det finska språket. En del sverigefinnar som är föräldrar upplever inte bevarandet av finska språket som särskilt viktigt. Deras barn känner kanske därför liten motivation för att lära sig språket. För det sjätte upplever en del språkmedvetna sverigefinska för- äldrar, som faktiskt anser det angeläget att deras barn lär sig finska och utvecklar en aktiv tvåspråkighet, att möjligheterna att delta i modersmålsundervisningen begränsas genom undervisningen för- läggs på en annan skola, sena eftermiddagar etc. påta- lar i sin rapport att det framför allt är de yngre barnen som blir li- dande om modersmålsundervisning anordnas på en annan skola, Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad är det framför allt de yngre barnen som bäst behöver undervisningen, med hänsyn till deras språkutveckling. För det sjunde gäller olika regler för rätten till modersmålsun- dervisning för de nationella minoriteterna. Företrädare för sverige- finnarna anser det diskriminerande att sverigefinska elever inte ges samma möjligheter till undervisning i minoritetsspråket som sa- miska, tornedalska och romska elever. Det krävs att minst fem sve- rigefinska elever i kommunen begär att få modersmålsundervisning för att kommunen skall anordna sådan undervisning, medan det bara krävs en samisk, tornedalsk eller romsk elev. Det kan inte ute- slutas att denna ojämlikhet i regelverket påverkar sverigefinska ele- ver negativt och t.o.m. påskyndar språkbytesprocessen. Den kartläggning som utför kommer sannolikt även att ge en tydligare bild av läget för de sverigefinska elevernas del. Mot bakgrund av den negativa utvecklingen för de sverigefinska elevernas del samt de synpunkter som haft på tillämpning av bestämmelserna rörande utbildning finns det anled- ning överväga hur möjligheterna skall förbättras. Nedan lämnar jag därför förslag till åtgärder på utbildningsområdet som bör vidtas. När det gäller möjligheterna att förbättra tillgången på undervis- ning på de nationella minoritetsspråken anser jag att frågan bör analyseras och belysas närmare. Ytterligare förslag i denna del kan komma att lämnas i slutbetänkandet. 7.2.7Rätten till undervisning i minoritetsspråk skall garanteras Bestämmelser rörande rätt till modersmålsundervisning för ele- ver som tillhör nationella minoriteter skall ha samma lydelse för samtliga nationella minoriteter. Krav på dels umgängesspråk, dels tidigare kunskaper i språket, skall inte ställas för de natio- nella minoriteterna. Även för de finska och judiska eleverna skall det räcka att det finns en elev som vill ha undervisning i minoritetsspråket. Bestämmelsen i 2 kap. 9 § grundskoleförordningen (1994:1194) reglerar samtliga elevers rätt till modersmålsundervisning i . Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad Bestämmelsen skrevs ursprungligen med invandrarelevers behov i åtanke. I andra stycket anges specifika förhållanden som gäller för tre av de nationella minoriteterna, samer, tornedalingar och romer. Den svenska modersmålsundervisningens (och tidigare hem- språksundervisningens) ursprungliga syfte har varit och är alltjämt att ge barn med annan modersmål än svenska möjlighet att bevara och utveckla sitt förstaspråk. Hyltenstam och Stroud konstaterar: Det är av intresse att konstatera, att hemspråksreformen 1977 kom att gälla både invandrarbarn och barn till inhemska minoriteter. Detta var till en början en vinst för de inhemska minoritetsbarnen, eftersom behovet av undervisning på och i minoritetsspråk därigenom i viss ut- sträckning blev tillfredsställt. Vare sig vid hemspråksreformens ge- nomförande eller senare har det dock på allvar diskuterats lämplighe- ten i att infoga inhemska minoritetsgrupper i samma organisatoriska ramar som invandrarbarn. Ett program som skall tjäna en inhemsk mi- noritets språkbevarande måste rimligen bygga på andra överväganden än valet av utbildningsmodell för invandrarbarn.20 Det har således ifrågasatts om det är lämpligt att de nationella mi- noriteterna behandlas på samma sätt som invandrargrupper, när det gäller rätten till modersmålsundervisning. Behoven för dessa grup- per skiljer sig åt och det innebär att man kan behöva arbeta på olika sätt med dessa behov. När det gäller de nationella minoriteterna måste även möjligheterna att få undervisning i minoritetsspråket ske i enlighet med konventionsåtaganden. Från sverigefinskt håll har det framförts kritik mot att möjligheten att få modersmålsundervisning är mer begrän- sad än den är för de samiska, tornedalska och romska minorite- terna. Bestämmelsen uppfattas som diskriminerande och som ett faktiskt hinder mot rätten till utbildning i minoritetsspråket. Fö- reträdare för den sverigefinska minoriteten driver linjen att samt- liga nationella minoriteter skall behandlas lika vad gäller rätten till modersmålsundervisning. På uppdrag av regeringen har gjort en bedömning av vad det skulle kosta om begränsningen på fem elever skulle tas bort för finska och jiddisch i och i gymnasiet. uppskattade att kostnaden skulle uppgå till per 20 Hyltenstam, Stroud (1991) s 89 Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad år för finskans del och för jiddisch del beräknat på de uppgifter som fanns tillgängliga för /2001.21 Anledning att särbehandla någon av minoriteterna genom krav på olika antal elever saknas, enligt min bedömning. Fem elevers re- geln är diskriminerande eftersom de nationella minoritetsspråken behandlats olika och den gynnar inte sverigefinska eller judiska barns möjligheter att utveckla sitt språk. Därför anser jag att samma krav skall gälla för samtliga nationella minoriteter. Det finns goda skäl för en regel som anger att det räcker med att en elev öns- kar undervisning på minoritetsspråket eftersom den språkbytes- process som pågår måste brytas. Är det nu så att sverigefinska elever i allmänhet efterfrågar mo- dersmålsundervisning i mindre utsträckning, talar även det för att fem elevers kravet bör tas bort. Det finns således än mer anledning att uppmuntra deltagande i modersmålsundervisning om en nedgå- ende utveckling kan avläsas i elevers deltagande. En annan viktig fråga att beakta i samband med utformningen av modersmålsbestämmelsen är vilka krav samhället kan ställa på mi- noritetsspråkiga elever för att dessa skall anses ha rätt till undervis- ning i språket. I ramkonventionens artikel 14.1 anges att parterna erkänner att den som tillhör en nationell minoritet har rätt att lära sig sitt mino- ritetsspråk. Staters möjligheter att ställa upp villkor i utbildnings- sammanhang anges i andra delen av artikeln, i 14.2. I artikel 14.2 anges att staterna skall säkerställa möjligheten till undervisning i eller på minoritetsspråket i områden som av hävd eller i betydande antal bebos av personer som tillhör nationella minoriteter.22 Kon- ventionen tillåter således en begränsning som baseras på att det skall finnas en tillräcklig koncentration av personer och att efter- frågan skall vara tillräckligt stor. Någon möjlighet till begränsning med anledning av de enskilda barnets eller förälderns tidigare kun- skaper eller bruk av språket nämns inte i ramkonventionen. Någon möjlighet att villkora rätten till undervisning i minoritetsspråket på grund av tidigare kunskaper finns inte heller i minoritetsspråks- konventionens bestämmelser. Enligt minoritetsspråkskonventio- nens artikel 8.1.b.i–iv skall som lägsta nivå erbjuda i vart fall 21Skolverket, Redovisning av uppdrag rörande nationella minoritetsspråk – finska och jiddisch (U2001/775/G), 22Notera att ramkonventionens skrivning inte nödvändigtvis skall likställas med förvalt- ningsområde (minoritetsspråkskonventionens skydd i del III). Ramkonventionen gäller i hela landet. Här talas om områden där det finns många personer som tillhör nationella minoriteter, Övriga förslag till åtgärder för att stärka minoritetsspråkens fortlevnad