sou · GTB3109 · 2006-01-01 00:00:00 — Frågan om uppdraget avgränsning har aktualiserats i utredningen, inte minst eftersom den gällande svenska yrkestrafikutbildningen och yrkestrafiklagstiftningen gäller både den tunga trafiken och Yrkesförardirektivet omfattar endast förarna av tunga fordon i yrkestrafiken, dvs. förare av buss eller lastbil – inte taxiförare. Det finns inte några utbildnings- och kompetenskrav inom EG-rätten som omfattar taxiförares kompetens och utbildning. föreligger ett förslag om obligatoriskt körprov för att erhålla taxiförarlegitimation2. För att erhålla taxiförarlegitimation skall således ett särskilt körprov krävas (SOU 2004:102 s. 185). Vidare föreslås kunna bemyn- digas att meddela närmare föreskrifter om körprovet. Eftersom utredningen fått i uppdrag av regeringen att lämna förslag om hur yrkesförardirektivet kan genomföras för tunga fordon lämnas inga förslag som gäller kompetens- och utbild- ningskrav för förare av taxibilar. 2 Utredningen inom taxinäringens betänkande Ekonomisk brottslighet inom taxinäringen, SOU 2004:102. Utredningens förslag: Direktivet bör genom lagstiftning genomföras i svensk rätt. 2.1Direktivet bör genomföras genom lagstiftning Utredning har till uppgift att överväga hur direktiv /59/EG skall genomföras i svensk rätt. Direktivet riktar sig mot medlemsstaterna och är bindande i fråga om det resultat som skall uppnås men överlämnar åt att välja form och metod för detta. I art. 14 föreskrivs att medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet före . I artikel 5.1, 5.2 och 5.4 i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter föreskrivs att vissa förare vid gods- eller persontransporter på väg skall inneha ett bevis på sin yrkes- kompetens anpassat efter deras ålder, fordonskategorin och körningens längd i enlighet med gemenskapsreglerna om en lägsta utbildningsnivå för vissa förare vid vägtransporter. Denna minimi- nivå fastställs i rådets direktiv /914/EEG av om minimikrav på utbildning av vissa förare av vägfordon. Artikel 15 i direktiv /59/EG föreskriver att artikel 5 i förordning 3820/85/EEG skall upphöra att gälla enligt följande a)punkt 1 skall upphöra att gälla med verkan . b)punkterna 2 och 4 skall upphöra med verkan . Vidare skall direktiv /914/EEG upphöra att gälla . De lagar och andra författningar som har antagits för att följa direktiv /914/EEG skall inte längre tillämpas på förare av fordon för persontransporter på väg och på förare av fordon för godstransporter på väg. Direktivet innehåller bestämmelser som enligt 8 kap. regerings- formen skall meddelas genom lag eller förordning. Det finns därför inte utrymme att låta arbetsmarknadens parter genom kollektiv- avtal införliva direktivet. Utredningen föreslår därför att direktivet genomförs genom lagstiftning. 2.2Genomförande av direktivet i lagstiftningen Utredningens förslag: Yrkesförardirektivet bör införlivas genom en ny lag, lagen om yrkesförarkompetens, och en ny förordning, förordningen om yrkesförarkompetens. Författ- ningarna bör i allt väsentligt omfatta direktivets föreskrifter och bilagorna till detta. Härtill kommer ändringar i befintliga författningar. Utredningen har diskuterat olika möjligheter att genom lag- stiftning genomföra direktivet. En möjlighet skulle vara att införliva direktivet genom ett tillägg i körkortslagen (1998:488) och i körkortsförordningen (1998:980). En annan är att yrkes- trafiklagstiftningens utbildningskrav förändras och anpassas till direktivet. En tredje möjlighet är att genomföra direktivet genom helt nya författningar. Utredningen är av uppfattningen att körkortslagstiftningens ändamål och tillämpningsområde inte överensstämmer med yrkes- förardirektivets syften. Vidare överensstämmer inte yrkestrafik- lagstiftningens ändamål och syfte i tillräckligt hög grad med yrkesförardirektivets syften att det skulle vara lämpligt att genomföra direktivet genom tillägg och ändringar i den lag- stiftningen. Därför föreslås att genomförandet sker genom att en särskild författning beslutas. Den grundläggande regleringen för direktivets genomförande bör med beaktande av regeringsformens bestämmelser om lagar och föreskrifter beslutas genom lag. Den nya lagstiftningen bör innehålla de bestämmelser som följer av direktivet och gälla yrkesförare av tunga fordon. bestämmelser om utbildningskrav för fordonsförare bör även i fortsättningen finnas i bl.a. körkorts- och yrkestrafiklagstiftningen jämte i ett antal författningar meddelade av . Vidare bör den nya lagstiftningen inte hindra eller försvåra möjligheter för parterna på arbetsmarknaden att komplettera regleringen med frivilliga kollektivavtalslösningar. Utredningens förslag: Den nya lagstiftningen bör tillämpas på förare som 1.är medborgare i en medlemsstat inom Europeiska eko- nomiska samarbetsområdet (EES) och andra medborgare anställda eller anlitade av ett företag som är etablerat inom EES och 2.som utför gods- eller persontransporter på väg i som kräver förarbehörigheterna C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D eller DE enligt 2 kap. 5 § körkortslagen (1998:488). Av artikel 1 i yrkesförardirektivet framgår bl.a. att yrkes- förardirektivet avser förare av fordon för vilka krävs innehav av körkort av kategorierna C1, C1E, C eller CE enligt definitionerna i körkortsdirektivet (91/439/EEG). Detsamma gäller för kategorierna D1, D1E, D eller DE. Kategorierna C1 och C enligt körkorts- direktivet avser båda bilar med en tillåten totalvikt över med undantag för sådana som avses i kategori D, dvs. Kategorierna D1 och D avser båda bilar som används för person- transporter som utöver förarsätet har fler än åtta sittplatser. Enkelt uttryckt avser C-kategorierna alltså lastbilar och personbilar som har en totalvikt över , men inte bussar. Yrkesförar- direktivet avser därmed vad gäller C-behörigheten förare som utför transporter med tunga lastbilar, och förare av personbilar med en totalvikt över . Direktivets artikel 1 anger i svensk översättning att direktivet skall tillämpas på förare som utför transporter på allmän väg inom gemenskapen. Direktivets engelska version anger att tillämpnings- området är roads open to public. Fråga uppkommer om avgränsningen är sådan att direktivet endast är tillämpligt på körning på allmän väg i den betydelse begreppet har enligt väglagen (1971:948). Om så vore fallet skulle en mycket stor del av det svenska vägnätet vara exkluderat, liksom även det kommunala gatunätet. Det är rimligen inte avsikten. Viss vägledning kan hämtas i rådets förordning (EEG) 3820/85 som tillämpas på vägtransporter som utförs inom gemenskapen (artikel 2.1). Med vägtransport avses enligt denna förordning all körning på en för allmän samfärdsel upplåten väg med ett lastat eller olastat fordon som används för transport av personer eller gods (artikel 1.1). Utredningen föreslår därför att tillämpningsområdet inte begränsas till allmän väg utan väg som är avsedd för allmän samfärdsel på det sätt det uttrycks i den svenska översättningen av förordningen (EEG) 3820/85. Den nya lagstiftningen bör därför tillämpas på fordonsförare som 1.är medborgare i en medlemsstat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och andra medborgare anställda eller anlitade av ett företag som är etablerat inom EES och 2.som utför gods- eller persontransporter på väg i med fordon som kräver förarbehörigheterna C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D eller DE enligt 2 kap. 5 § körkortslagen (1998:488). Utredningens förslag: Lagstiftningen skall inte tillämpas på alla förare av fordon som utför gods- eller persontransport. Yrkesförardirektivets artikel 2 a) undantar förare av fordon vars högsta hastighet inte överstiger /h. Enligt den engelska språkversionen skall direktivet inte tillämpas på förare av fordon med en viss högsta tillåten hastighet. Utredningen gör bedöm- ningen att det inte bör vara avgörande huruvida fordonet faktiskt kan köras i en viss hastighet, jämför rådets förordning (EEG) nr 3820/85, utan fordonets högsta tillåtna hastighet. Av artikel 2 b) framgår att direktivet inte skall tillämpas på förare av fordon som används av för militära ändamål, av räddnings- tjänsten, brandväsendet och ordningsmakten eller som står under dessas kontroll. Utredningen tolkar begreppet militära ändamål så att förare av fordon som används eller står under kontroll av försvarsmakt och civilförsvar bör undantas från tillämpnings- området. Artikel 2 c) i yrkesförardirektivet ansluter nära till rådets förordning (EEG) nr 3820/85. Det som avses är olika slag av provkörning och testkörning av fordon. Utredningen föreslår att provkörning av fordon i samband med besiktning eller inspektion av polisman, besiktningsorgan enligt 2 § lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet, bilinspektör eller tekniskt biträde bör undantas från lagens tillämpningsområde. Även annan användning av fordonet i samband med sådan besikt- ning eller inspektion bör undantas. Testkörning som fordonstill- verkare m.fl. utför för fordons- och komponentutveckling hör likaså till undantagen. Utredningen anser vidare att förare av fordon som i syfte att repareras eller bli föremål för underhåll förflyttas till verkstad undantas. Även en reparatör av tunga fordon som kör fordonet fram och åter till för kontrollbesiktning bör vara undantagen från lagens tillämpnings- område. Direktivets artikel 2 d) undantar förare av fordon som används i nödsituationer eller för räddningsinsatser. Undantaget är inte begränsat till att avse endast förandet av utryckningsfordon. Nöd föreligger när fara hotar liv, hälsa, egendom eller annat viktigt av rättsordningen skyddat intresse. Utredningen föreslår att förare av fordon som används i nödsituationer eller för räddningsinsatser undantas. Av artikel 2 e) framgår att direktivets kompetenskrav inte avser förare av fordon som används vid trafikskoleutbildning för körkort eller yrkeskompetensbevis enligt yrkesförardirektivet. I enlighet därmed bör övningskörning och körträning för körkort och yrkes- kompetensbevis undantas från lagstiftningens tillämpningsområde. Utredningen föreslår att lagen inte skall tillämpas på förare av fordon som används vid övningskörning eller körträning enligt körkortsförfattningarna eller körträning för yrkeskompetensbevis enligt den nu föreslagna lagen. Av yrkesförardirektivets artikel 2 f) följer att direktivet inte skall omfatta fordon som används för icke-kommersiell persontransport eller transport av varor för eget bruk. Utredningen föreslår därför att transporter som sker utan förvärvssyfte skall undantas från lagens tillämpningsområde. Enligt artikel ) yrkesförardirektivet skall direktivet inte heller tillämpas på förare av fordon som transporterar material och utrustning som föraren använder i sitt arbete, under förutsättning att framförandet av fordonet inte är förarens huvudsakliga sysselsättning. Ett praktiskt exempel som illustrerar undantaget kan vara rörmokaren som tillfälligt använder och kör en lastbil, för att transportera såväl material som verktyg som han använder i sitt arbete som rörmokare. Utredningen föreslår att lagen om yrkesförarkompetens inte skall omfatta förare av sådan transport. Utredningens förslag: En förare bör för att få framföra fordon som omfattas av lagens tillämpningsområde ha förvärvat ett yrkeskompetensbevis om uppnådd grundläggande kompetens och fortbildning. Föraren skall också uppfylla vissa ålderskrav. För att en förare skall få framföra fordon som omfattas av lagens tillämpningsområde skall denne ha förvärvat ett yrkeskompetens- bevis om uppnådd grundläggande kompetens och fortbildning. Förarens skall också uppfylla vissa ålderskrav. För att uppnå grundläggande kompetens krävs enligt artikel 5.1 inte att föraren har körkort för motsvarande kategorier för att framföra fordonet. Utredningens förslag: En förare som förvärvat ett yrkes- kompetensbevis för grundläggande kompetens för fordon som kräver förarebehörigheten C eller CE skall från och med få utföra godstransporter med sådana fordon. Har föraren förvärvat ett yrkeskompetensbevis för snabb- förvärvad grundläggande kompetens skall denne från och med få utföra godstransporter med fordon som kräver förarbehörigheten C1 eller C1E. En förare som förvärvat yrkeskompetensbevis för den snabbförvärvade grundläggande kompetensen skall från och med få utföra godstransporter med fordon som kräver förarbehörigheten C eller CE. Enligt direktivet får förare av fordon som är avsett för godstransporter från och med utföra godstransporter med fordon som får framföras med förarbehörigheterna C och CE om föraren förvärvat yrkeskompetensbevis för en grund- läggande kompetens. Vidare föreskrivs att en förare från och med får utföra godstransporter med fordon som får framföras med förarbehörigheterna C1 och C1E om föraren förvärvat yrkeskompetensbevis för snabbförvärvad grundläggande kompetens. Om föraren förvärvat yrkeskompetensbevis för snabbförvärvad grundläggande kompetens får denne först från och med utföra godstransporter med fordon som får framföras med förarbehörigheterna C och CE. Det finns i direktivet inte något handlingsutrymme för medlemsstaterna vad gäller genomförandet, varför utredning före- slår en lagstiftning som följer direktivets bestämmelser. En förare som förvärvat ett yrkeskompetensbevis för grund- läggande kompetens för fordon som kräver förarebehörigheten D eller DE skall från och med få utföra persontransporter med sådana fordon. En förare som förvärvat ett yrkeskompetensbevis för snabb- förvärvad grundläggande kompetens för fordon som kräver förarbehörigheten D eller DE skall från och med få utföra persontransporter med sådana fordon om fordonet används för transporter i linjetrafik om linjens längd inte överstiger . En förare som förvärvat ett yrkeskompetensbevis för snabb- förvärvad grundläggande kompetens för fordon som kräver förarbehörigheten D1 eller D1E skall från och med få utföra persontransporter med sådana fordon. En förare som förvärvat ett yrkeskompetensbevis för snabb- förvärvad grundläggande kompetens för fordon som kräver förarbehörigheten D eller DE skall från och med få utföra persontransporter med sådana fordon. 4.3.1Direktivets krav och möjligheter till val Enligt artikel 5.3 a) i får förare av fordon som är avsett för persontransporter från och med framföra fordon i körkortskategorierna D och DE när de används i reguljär trafik på sträckor som inte överstiger samt fordon i körkorts- kategorierna D1 och D1E under förutsättning att föraren förvärvat yrkeskompetensbevis för snabbförvärvad grundläggande kompe- tens. Medlemsstaterna får dock tillåta förare av fordon från och med på deras territorium framföra fordon av nämnda kategorier om föraren förvärvat yrkeskompetensbevis för grund- läggande kompetens. Förare av fordon som är avsett för persontransporter får enligt artikel 5.3 a) ii från och med framföra fordon i körkortskategorierna D och DE under förutsättning att föraren förvärvat ett yrkeskompetensbevis för grundläggande kompetens. Medlemsstaterna får tillåta förare från och med på deras territorium framföra fordon av nämnda kategorier om föraren förvärvat yrkeskompetensbevis för grundläggande kompe- tens. Denna åldersgräns kan sänkas till när föraren kör fordonet utan passagerare. Förare av fordon som är avsett för persontransporter får enligt artikel 5.3 b) från och med framföra fordon i körkortskategorierna D och DE under förutsättning att föraren förvärvat ett yrkeskompetensbevis för snabbförvärvad grund- läggande kompetens. Direktivet ger utrymme för att tillåta 18-åringar som förvärvat yrkeskompetensbevis för grundläggande kompetens att yrkesmässigt köra buss (D-behörighet) i landet på sträckor som inte överstiger . Dessa 18-åringar får även tillåtas att yrkesmässigt köra buss som kräver D1-behörighet inom landet. Det är dessutom möjligt att tillåta förare från med grund- utbildning av normal längd att yrkesmässigt köra buss (D- behörighet) inom landet, och från med tom buss. D1- behörigheten finns inte för körkort i men kan komma att bli ett obligatoriskt alternativ enligt befintligt förslag till körkortsdirektiv. Enligt förslaget till körkortsdirektiv är vidare möjligt att tillåta yrkesföraraspiranter att köra buss yrkesmässigt från den ålder som sägs i yrkesförardirektivets artikel 5.3 a). Avsikten med direktivets krav på grundläggande kompetens och fortbildning är särskilt att förbättra trafiksäkerheten och förarens säkerhet samt att väcka ungdomarnas intresse för föraryrket. Undantag från ålderskraven enligt huvudregeln skall ses mot denna bakgrund. 4.3.2Bör åldersgränsen sänkas för bussförare? Frågan är om det är lämpligt att tillåta förare att i vissa fall köra buss yrkesmässigt från 18 eller . I det följande redovisar utredningen några av de argument som har framkommit för och emot en lägre åldersgräns. En sänkning av bussföraråldern antas bredda rekryteringen till yrket. Yngre kvinnor och män med ett intresse för ett serviceyrke av det slaget som personbefordran med buss innebär skulle kunna fångas upp innan de gjort andra yrkesval. När det gäller vissa allmänna krav på förare finns anledning att tro att yngre förare väl kan motsvara de krav som ställs på äldre förare. Det som brukar kallas friskvård bakom ratten är viktigt för att personalen i företaget skall hålla sig frisk. Yngre förare har enligt erfarenheter som har gjorts vid länsarbetsnämnderna god förmåga att ta till sig ergonomiska råd och annan hälsofrämjande information. Bussföraryrket är dock ett tämligen krävande serviceyrke. Det gäller även de mindre bussar som får framföras med D1- behörighet. För taxi upprätthålls en gräns och någon ändring av denna gräns är inte aktuell . Bussföraren bär ett stort ansvar för passagerarna och kan komma att utöva myndighet (myndighetsutövning). En bussförare kan t.ex. tvingas avvisa en berusad passagerare från fordonet. Busschaufförer har därför ett särskilt straffrättsligt skydd. Vidare bör det beaktas att arbetsledningen inte såsom i många andra serviceyrken är närvarande i det dagliga arbetet. Yrket är stressigt och den personliga konstitutionen att tåla stress är viktig. Riktigt unga förare är oprövade i arbetslivet och har därmed små möjligheter att själva veta om de klarar den arbetsmiljö det blir fråga om. Statistik som tagits fram av de fackliga organisationerna tyder närmast på att yngre förare av fordon för persontransporter är överrepresenterade bland de förare som utsätts för hot eller våld. När det gäller trafiksäkerheten saknas aktuell olycksstatistik som är relaterad till körsträckan för olika yrkesförarkategorier och olika Mycket talar för att sådan olycksstatistik, eller en konsekvensanalys, bör tas fram innan en sänkning av åldersgränsen genomförs. Utredning finner att det framför allt ur trafiksäkerhetssynpunkt och förarsäkerhet inte finns skäl att förorda en sänkning. Utredningen föreslår således att en förare som förvärvat ett yrkeskompetensbevis för snabbförvärvad grundläggande kompe- tens för fordon som kräver förarbehörigheten D eller DE bör från och med få utföra persontransporter med sådana fordon om fordonet används för transporter i linjetrafik om linjens längd inte överstiger . Vidare föreslås att en förare som förvärvat ett yrkeskompetensbevis för snabbförvärvad grund- läggande kompetens för fordon som kräver förarbehörigheten D1 eller D1E bör från och med få utföra persontransporter med sådana fordon. Och slutligen föreslås att en förare som förvärvat ett yrkeskompetensbevis för snabbförvärvad grund- läggande kompetens för fordon som kräver förarbehörigheten D eller DE bör från och med få utföra persontransporter med sådana fordon. 4.4Undantag på grund av hävdvunna rättigheter Utredningens förslag: Undantagna från kravet att förvärva yrkeskompetensbevis om uppnådd grundläggande kompetens skall de förare vara som innehar eller har innehaft svenskt körkort med någon av förarbehörigheterna D1, D1E, D eller DE utfärdat första gången C1, C1E, C eller CE utfärdat första gången Med svenskt körkort jämställs i sammanhanget körkort utfärdat i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Enligt yrkesförardirektivets ingress (p. 11) bör direktivet inte påverka rättigheterna för de förare som har erhållit ett för framförande av fordon nödvändigt körkort vid ett tidigare datum än den tidpunkt som föreskrivs för att förvärva yrkeskompetens- Undantagna från kravet på grundläggande kompetensbevis är enligt artikel 4 de förare som innehar a)ett körkort av någon av kategorierna D1, D1E, D, DE eller ett körkort som erkänns vara likvärdigt och som utfärdats senast efter det att tidsfristen för införlivandet av detta direktiv löpt ut, b)ett körkort av någon av kategorierna C1, C1E, C, CE eller ett körkort som erkänns vara likvärdigt och som utfärdats senast efter det att tidsfristen för införlivandet av detta direktiv löpt ut. Utredningen betraktar de förare för vilka beslut fattats om utfärdande av körkort med sådan behörighet som är i fråga såsom innehavare av körkort. Vid en sådan tolkning omfattar innehav således både körkort som är giltiga och körkort som är ogiltiga i enlighet med reglerna i 3 kap. 11–18 §§ körkortslagen (1998:488). Utredningen bedömer att det inte är nödvändigt att föreskriva några undantag. Det skulle också bli svåra rättviseproblem att göra urvalet av förare med ogiltiga körkort. Utredningen anser därför att förare som innehar eller har innehaft svenska körkort med ifrågavarande behörigheter skall vara undantagna från kravet att förvärva grundläggande kompetens genom deltagande i utbildning. Körkortsuppgifter om första utfärdandedatum gallras inte. Det finns således historik för den som inte innehar behörighet just den aktuella dagen. Den sammanlagda summan av körkortshavare med hävdvunnen rätt till yrkeskompetensen har bedömts uppgå till ca 823 000 . 5System för förvärvande av grundläggande kompetens Utredningens förslag: En förare bör förvärva grundläggande kompetens genom att delta i utbildning hos en utbildare för yrkesförarkompetens. Utbildningen skall avslutas med prov. Vid godkänt resultat skall ett yrkeskompetensbevis utfärdas. 5.1Allmänt om förvärvandet av grundläggande kompetens För att få utföra transporter på väg inom gemenskapen med lastbil eller buss krävs grundläggande kompetens och fortbildning. I detta syfte skall medlemsstaterna föreskriva ett system för förvärvande av grundläggande kompetens och ett system för fortbildning. Medlemsstaterna får när det gäller system för grundläggande kompetens välja mellan ett alternativ med både deltagande i utbildning och genomfört prov (utbildningsalternativet) och ett alternativ med endast prov (provalternativet). Medlemsstaterna får även införa ett system för en snabbförvärvad grundläggande kompetens. Den snabbförvärvade kompetensen omfattar krav på deltagande i en förkortad utbildning. Denna skall avslutas med prov. För utbildningsalternativen är förutsatt obligatorisk under- visning och körträning och (se yrkesförardirektivets bilaga I, avsnitt 2.1). I alternativet med endast prov är det fråga om ett teoretiskt och ett praktiskt prov, som båda får bedömas vara av krävande art (se yrkesförardirektivets bilaga I, avsnitt 2.2). Fråga för utredningen är om kompetens bör förvärvas genom obligatoriskt deltagande i utbildning och genomfört prov (artikel 3.1 a i) eller genom krav på endast prov (artikel 3.1 a ii). System för förvärvande av grundläggande kompetens När det gäller yrkeskompetensbevis om uppnådd grundläggande kompetens så förutsätter utbildningsalternativet deltagande i utbildningen och genomfört prov med godkänt resultat. Av avsnitt 2.1 i bilaga 1 framgår bl.a. följande. Utbildningen skall omfatta undervisning i samtliga de ämnen som återfinns i bilagans förteckning. Längden på utbildningen för grundläggande kom- petens skall uppgå .