sou · GTB3109d2 · 2006-01-01 00:00:00 — I yrkesförardirektivet (2003/59/EG) och körkortsdirektivet (91/439/EEG) liksom i förslaget till nytt körkortsdirektiv används plustecken för att uttrycka körkortskategorier för fordonskom- binationer. Körkort för bilar kategori C och D resp. kategori C1 och D1 förenas genom plustecken med släpvagnsbehörigheten E till fordonskombinationer som består av ett dragfordon och en släpvagn. I körkortslagen används inte plustecken för att uttrycka körkortsbehörighet som avser både dragfordon och släpvagn. Någon saklig skillnad föreligger inte. Ändringen i paragrafen innebär att körkortskategorierna C1 och D1 får en nationell motsvarighet i körkortslagens bestämmelser om förarbehörighet för särskilda fordonstyper. 24.3Förslaget till lag om ändring i lagen om vägtrafikregister ändamålsparagraf utvidgas genom ändringen till att avse även den som har eller har haft yrkeskompetens att utföra gods- eller persontransporter eller den som skall utbilda sig för att få denna kompetens. Kompetens- och utbildningskrav för förare vid gods- och persontransporter på väg Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppgift att överväga hur Europa- parlamentets och rådets direktiv /59/EG av om grundläggande kompetens och fortbildning för förare av vissa vägfordon för gods- eller persontransport och om ändring av rådets förordning (EEG) nr 3820/85 och rådets direktiv /439/EEG samt om upphävande av rådets direktiv /914/EEG (EUT L 226, 10.9.2003, s. 4, Celex 32003L0059) skall genomföras i svensk rätt. Utredaren skall lämna de förslag till författningsreglering som övervägandena ger upphov till. Utöver kraven enligt bestämmelserna i körkortslagstiftningen finns vid vissa vägtransporter ytterligare krav på ålder och kompetens beträffande förare och annan fordonsbesättning. Kraven finns dels i EG-rättsakter, dels i nationella författningar enligt följande. –Rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter (EGT L 370, 31.12.1985, s. 1, Celex 31985L3820), –rådets direktiv /914/EEG av om minimikrav på utbildning av vissa förare av vägfordon (EGT L 357, 29.12.1976, s. 36, Celex 31976L0914), –förordningen (1995:521) om behöriga myndigheter, m.m. i fråga om kör- och vilotider samt färdskrivare vid vägtransporter, –föreskrifter (VVFS 1994:6) om utbildning för speciell yrkeskompetens för förare av fordon vid vissa gods- eller persontransporter, –föreskrifter (VVFS 1995:18) om kompetenskrav för förare som anlitas för persontransporter, –föreskrifter (VVFS 1995:19) om kompetenskrav för förare som anlitas för godstransporter, –föreskrifter (VVFS 2002:49) om prov i yrkeskompe- tens hos förare som anlitas för person- eller godstransporter. Krav på ålder och kompetens finns också i den europeiska överenskommelsen om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter (AETR). Överenskommelsen har införlivats i svensk rätt genom förord- ningen (1993:185) om arbetsförhållanden vid vissa internationella vägtransporter. Rådets förordning (EEG) nr 3820/85 Rådets förordning (EEG) nr 3820/85 reglerar förares kör- och vilotider vid vägtransporter med tunga lastbilar och bussar men innehåller också, i artikel 5, ålders- och kompetenskrav. Dessa innebär i huvudsak följande. Vid godtransporter med fordon eller fordonskombinationer som har en totalvikt av , skall förare som inte har fyllt ha ett bevis på sin yrkeskompetens. Beviset skall styrka fullgjord utbildning till förare av fordon för godstransporter på väg i enlighet med gemenskapsreglerna om en lägsta utbildningsnivå. Vid persontransporter är grundkravet att föraren skall ha fyllt . Dessutom gäller (med undantag av körningar inom en radie av från den ort där fordonet normalt är stationerat) att föraren skall ha ett bevis på sin yrkeskompetens eller ha viss erfarenhet i enlighet med den närmare regleringen i artikel 5.2. Vidare gäller att lägsta ålder för förarbiträden och konduktörer skall vara . Rådets direktiv /914/EEG om minimikrav på utbildning av vissa förare av vägfordon I artikel 1 i rådets direktiv /914/EEG sägs att den som har gällande nationellt körkort och som har genomgått yrkesutbildning som omfattar åtminstone de ämnen som är uppräknade i bilagan till direktivet, skall anses ha uppfyllt minimikravet på utbildning enligt artikel 5.1 b andra strecksatsen i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 respektive artikel 5.2 c i nämnd förordning. Direktivet är genomfört genom förordningen (1995:521) om behöriga myndigheter, m.m. i fråga om kör- och vilotider samt färdskrivare vid vägtransporter och genom föreskrifter som har meddelats av . Förordningen (1995:521) om behöriga myndigheter, m.m. i fråga om kör- och vilotider samt färdskrivare vid vägtransporter I 3 § förordningen (1995:521) om behöriga myndigheter, m.m. i fråga om kör- och vilotider samt färdskrivare vid vägtransporter sägs att kraven på yrkeskompetens i artikel 5.1 b andra strecksatsen och 5.2 andra stycket c i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 skall för del anses uppfyllda av den som blivit godkänd vid ett skriftligt prov för förare av fordon avsedda för gods- eller person- transporter på väg anordnat av eller av gymnasieskola, fristående gymnasieskola eller komvux. För skolornas del gäller att eleven skall ha undervisats på en nationellt fastställd kurs vars innehåll varit föremål för samråd enligt 8 kap. 4 § körkorts- förordningen (1998:980). skall utfärda ett bevis om yrkeskompetens till förare som uppfyller kraven. Förordningen (1993:185) om arbetsförhållanden vid vissa internationella vägtransporter Genom förordningen (1993:185) om arbetsförhållanden vid vissa internationella vägtransporter har den s.k. AETR- överens- kommelsen – artiklarna 1 och 5–12 samt bilagan till överenskom- melsen – införlivats i svensk rätt. Överenskommelsen är i fråga om kompetenskraven identisk med vad som gäller enligt rådets förordning (EEG) nr 3820/85 och 7 § i den rubricerade förord- ningen är likalydande med 3 § i förordningen (1995:521) om behöriga myndigheter, m.m. i fråga om kör- och vilotider samt färdskrivare vid vägtransporter. Närmare om det nya direktivet om kompetens- och utbildnings- krav och rådets direktiv /59/EG omfattar – med vissa undantag – sådana förare av tunga lastbilar och bussar som utför transporter på allmän väg inom gemenskapen och som antingen är medborgare i en medlemsstat eller är medborgare i ett tredje land och är anställd i ett företag som är etablerat i en medlemsstat eller anlitas av ett sådant företag (artikel 1 och 2). För att någon skall få framföra aktuella fordon krävs dels grund- läggande kompetens, dels fortbildning (artikel 3.1). För godtransporter är ålderskravet 18 respektive beroende av körkortskategori och typ av grundläggande kompetens. För persontransporter är motsvarande ålderskrav 21 respektive (artikel 5). Den som för direktivets genomförande redan har aktuella körkortsbehörigheter är undantagen från kravet på grund- läggande kompetens (artikel 4). För den grundläggande kompetensen skall medlemsstaterna välja mellan två alternativ – antingen deltagande i såväl utbildning som ett prov eller endast ett prov. I det senare fallet skall provet vara både teoretiskt och praktiskt. Medlemsstaterna får även införa ett system för att i snabbare tempo förvärva den grundläggande kompetensen. En sådan kompetens begränsar dock i viss mån rätten att framföra fordon (artikel 3). Fortbildning omfattar krav på deltagande i utbildning. Huvud- regeln är att den första fortbildningen skall genomföras efter den dag då yrkeskompetensbeviset utfärdades och därefter Medlemsstaterna får dock i fråga om den första fortbildningen bestämma tiden till mellan tre och (artikel 3 och 8). Medlemsstaterna skall i fråga om utbildning för den grundläggande kompetensen och fortbildningen kräva att aspiranten deltar i utbildning vid ett utbildningscentrum som har godkänts av en behörig myndighet (artikel 6 och 7 samt bilaga I). Prov för den grundläggande kompetensen skall anordnas av en behörig myndighet eller av ett organ som har utsetts av myndig- heten. Myndigheten eller organet skall övervaka provet och vid godkänt resultat utfärda ett yrkeskompetensbevis. I fråga om fortbildning skall yrkeskompetensbeviset utfärdas av den behöriga myndigheten eller det godkända utbildningscentrumet (artikel 6, 7 och 8). En särskild gemenskapskod skall föras in antingen på körkortet eller på yrkeskompetensbeviset. För förare som är medborgare i tredje land finns särskilda bestämmelser (artikel 10). Medlemsstaterna skall sätta i kraft direktivets bestämmelser före . Bestämmelserna skall tillämpas från när det gäller grundläggande kompetens för att framföra buss och från när det gäller grundläggande kompetens för att framföra tung lastbil (artikel 14). En särskild utredare tillkallas med uppgift att överväga hur direktiv /59/EG skall genomföras i svensk rätt. Direktivet förutsätter att det i den nationella lagstiftningen görs ett val mellan alternativa lösningar, dels i fråga om förvärvande av den grundläggande kompetensen, dels i fråga om vilken handling som skall uppta gemenskapskoden. Medlemsstaterna har också möjlighet att införa särskilda regler, exempelvis i fråga om en snabbförvärvad grundläggande kompetens. Utredaren skall överväga vilken lösning i respektive fråga som är lämpligast. I fråga om möjligheten att införa ett system med att i snabbare tempo förvärva den grundläggande kompetensen, skall utredaren beakta att förarbehörigheten i sådant fall begränsas, i vissa fall till körkortsbehörigheter som inte är införda i den svenska lagstiftningen (C1 och D1 som f.n. inte är obligatoriska enligt EG:s körkortsdirektiv, rådets direktiv /439/EEG av om körkort [EGT L 237, 24.8.1991, s. 1, Celex 31991L0439]). Det finns dock ett förslag, KOM(2003) 621 slutligt, om ett nytt körkortsdirektiv där behörigheterna C1 och D1 föreslås bli obligatoriska. Utredaren skall vidare överväga vilken eller vilka myndigheter som är lämpliga att handa de uppgifter som följer av direktivet och om det finns skäl att låta en sålunda behörig myndighet utse organ för att anordna prov. I fråga om utbildningscentrum skall utredaren särskilt överväga vilka bestämmelser som behövs för att den behöriga myndigheten skall kunna kontrollera utbildnings- centrumet i enlighet med direktivets krav. Utredaren skall dessutom analysera i vilken författningsform bestämmelserna skall meddelas och i övrigt överväga om det nuvarande nationella regelverket bör kompletteras eller om direktivet motiverar fristående författningar. Därvid skall särskilt beaktas behovet av att regelverket blir tydligt och överskådligt. I sitt arbete skall utredaren analysera vilka konsekvenser förslagen kan få för såväl berörda förare och transportföretag som för stat och kommun. Utredaren skall lämna de förslag till författningsreglering som övervägandena ger upphov till. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren skall i sitt arbete samråda med företrädare för berörda branscher och myndigheter samt, när det gäller redovisning av förslagets konsekvenser för små företag, samråda med Närings- livets regelnämnd (NNR). Utredaren skall redovisa sitt arbete . Tilläggsdirektiv till Utredningen om förarkrav för vägtransporter (N 2004:18) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att överväga hur och rådets direktiv /59/EG av om grundläggande kompetens och fortbildning för förare av vissa vägfordon för gods- eller persontransporter och om ändring i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 och rådets direktiv /439/EEG samt om upphävande av rådets direktiv /914/EEG skall genomföras i svensk rätt (dir. 2004:123). Utredaren skall enligt direktiven redovisa sitt arbete . Utredaren skall redovisa sitt uppdrag . L 226/4 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2003/59/EG av om grundläggande kompetens och fortbildning för förare av vissa vägfordon för gods- eller person- transport och om ändring av rådets förordning (EEG) nr 3820/85 och rådets direktiv /439/EEG samt om upphävande av rådets direktiv /914/EEG OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (2), efter att ha hört , i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och av följande skäl: (1)I artikel 5.1, 5.2 och 5.4 i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 (4) föreskrivs det att vissa förare vid gods- eller persontransporter på väg skall inneha ett bevis på sin yrkeskompetens anpassat efter deras ålder, fordonskate- gorin och körningens längd i enlighet med gemenskaps- reglerna om en lägsta utbildningsnivå för vissa förare vid vägtransporter. Denna miniminivå fastställs i direktiv / 914/EEG (5). (2)Eftersom bestämmelserna i förordning (EEG) nr 3820/85 omfattar en mycket liten andel förare och en obligatorisk utbildning endast föreskrivs av några medlemsstater, utövar flertalet förare inom gemenskapen sitt yrke endast på grundval av körkortet. (1) EGT C 154 E, 29.5.2001, s. 258, och EGT C 20 E, 28.1.2003, s. 263. (2) EGT C 260, , s. 90. (3) yttrande av (EGT C 271 E, 7.11.2002, s. 381), rådets gemensamma ståndpunkt av (EUT C 32 E, , s. 9) och Europaparlamen- tets beslut av (ännu ej offentliggjort i EUT). Rådets beslut av . (4) Rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter (EGT L 370, 31.12.1985, s. 1). (5) Rådets direktiv /914/EEG av om minimi- krav på utbildning av vissa förare av vägfordon (EGT L 357, 29.12.1976, s. 36). (3)För att förarna skall kunna uppfylla de nya krav som marknadsutvecklingen för vägtransporter medför, bör gemenskapsreglerna utsträckas till att omfatta alla förare, oavsett om de framför fordon i egenskap av egenföreta- gare eller som löntagare, eller om de arbetar för egen eller annans räkning. (4)Syftet med att uppställa nya gemenskapsregler är att säkerställa förarens lämplighet på grundval av hans kompetens, såväl när det gäller rätten att framföra fordon som vid utövandet av denna verksamhet. (5)Avsikten med kravet på grundläggande kompetens och fortbildning är särskilt att förbättra trafiksäkerheten och förarens säkerhet, inbegripet vid sådana åtgärder som föraren utför då fordonet står stilla. Dessutom bör ett moderniserat föraryrke väcka ungdomars intresse för detta yrke och på så sätt bidra till rekryteringen av nya förare då det råder brist på sådana. (6)För att undvika ojämlikhet i konkurrensvillkoren bör detta direktiv omfatta medborgare, såväl i en medlems- stat som i ett tredje land, vilka framför fordon och är anställda i ett företag som är etablerat i en medlemsstat eller anlitas av ett sådant företag. (7)För att kunna fastställa att föraren uppfyller sina ålig- ganden bör medlemsstaterna utfärda ett bevis till denne om yrkesmässig kompetens, nedan kallat yrkeskompe- tensbevis, som belägg för dennes grundläggande kompetens eller fortbildning. (8)Med hänsyn till skillnaderna mellan de system som redan finns i vissa medlemsstater bör medlemsstaterna kunna välja mellan flera olika alternativ för att underlätta genomförandet av bestämmelserna om den grund- läggande kompetensen. (9)För att upprätthålla kompetensen för redan yrkesverk- samma förare bör dessa åläggas en periodiskt återkom- mande vidareutbildning i sådana frågor som är väsentliga för deras yrkesutövning. (10)Minimikraven för den grundläggande kompetensen och fortbildningen omfattar de säkerhetsregler som skall iakttas under framförande av fordon och vid stillastå- ende. Utvecklingen av ett defensivt sätt att framföra fordon, dvs. att förutse faror och ta hänsyn till övriga trafikanter, vilket går hand i hand med en rationell bränsleförbrukning, kommer att få positiva följdverk- ningar både för samhället och för själva vägtransportsek- torn. Europeiska unionens officiella tidning L 226/5 (11)Detta direktiv bör inte påverka rättigheterna för de förare som har erhållit ett för framförande av fordon nödvändigt körkort vid ett tidigare datum än det som föreskrivs för erhållandet av det yrkeskompetensbevis som styrker att innehavaren besitter motsvarande grund- läggande kompetens. (12)Endast utbildningsorgan som godkänts av medlemssta- ternas behöriga myndigheter bör kunna organisera de utbildningskurser som ingår i den grundläggande kompetensen och fortbildningen. För att garantera kvali- teten på de godkända centrumen bör de behöriga myndigheterna fastställa harmoniserade kriterier för godkännande, bland annat krav på en välgrundad yrkes- kompetens. (13)Inte endast de behöriga myndigheterna i medlemssta- terna utan även de enheter som dessa utser bör få i uppdrag att anordna de prov som avses inom ramen för den grundläggande kompetensen och fortbildningen. Med hänsyn till den betydelse som en enhetlig tillämp- ning av detta direktiv har för trafiksäkerhet och jämlika konkurrensvillkor, bör medlemsstaternas behöriga myndigheter övervaka dessa prov. (14)Medlemsstaterna bör föreskriva att den första fortbild- ningen skall vara avslutad och till föraren utfärda yrkes- kompetensbeviset för denna senast efter antingen datumet för utfärdandet av yrkeskompetensbeviset för den grundläggande kompetensen eller sista datumet för vissa förares hävdande av sina tidigare rättigheter. Kortare eller längre tidsfrister bör även tillåtas. Efter sin första fortbildning bör föraren gå en fortbildningskurs . (15)För att styrka att en förare som är medborgare i en medlemsstat innehar ett av de yrkeskompetensbevis som avses i detta direktiv, och för att underlätta det ömsesi- diga erkännandet av de olika yrkeskompetensbevisen, bör medlemsstaterna föra in den därför avsedda harmo- niserade gemenskapskoden samt det datum då koden upphör att gälla antingen på körkortet eller på det nya yrkeskompetensbeviset för förare; detta kort kommer att ömsesidigt erkännas av medlemsstaterna och en harmo- niserad modell för det anges i detta direktiv. Det bör uppfylla samma säkerhetskrav som körkortet, med hänsyn till betydelsen för trafiksäkerheten och jämlika konkurrensvillkor av de rättigheter som beviset medför. Tack vare möjligheten för medlemsstaterna att föra in gemenskapskoden på det nya kortet bör dessa kunna föreskriva en giltighetsperiod för körkorten som inte sammanfaller med det datum då en fortbildning upphör att gälla, eftersom varje medlemsstat enligt direktiv / 439/EEG (1) behåller rätten att på grundval av nationella kriterier fastställa giltighetstiden för de körkort som den utfärdar. (1) Rådets direktiv /439/EEG av om körkort (EGT L 237, 24.8.1991, s. 1). Direktivet senast ändrat genom kommissio- nens direktiv /56/EG (EGT L 237, 21.9.2000, s. 45). (16)Bilagorna I och Ia till direktiv /439/EEG bör ändras så att man i förteckningen över de harmoniserade koderna och underkoderna i dessa bilagor lägger till den nya gemenskapskoden som fastställer det datum fram till vilket föraren uppfyller kravet på yrkeskompetens, antingen det gäller grundläggande kompetens eller fort- bildning. (17)Särskilda certifieringsbestämmelser bör fastställas för förare som är medborgare i tredje land och som omfattas av detta direktiv. (18)Kommissionen bör övervaka genomförandet av detta direktiv med hänsyn bland annat till de olika systemen för grundläggande kompetens som föreskrivs här och förelägga , rådet, Ekonomiska och sociala kommittén samt en rapport om detta. (19)Med hänsyn till det stora antal förare som omfattas av detta direktiv bör det föreskrivas att bestämmelserna om den grundläggande kompetensen skall tillämpas i två steg, beroende på om det rör sig om fordon som framförs för persontransporter eller för godstransporter. Genom uppskovet med tillämpningen av detta direktiv när det gäller kravet på grundläggande kompetens för förare av fordon för godstransporter och persontrans- porter bör även införandet av fortbildningen kunna ske stegvis. (20)De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut / 468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genom- förandebefogenheter (2). (21)Med hänsyn till att bestämmelserna om den grund- läggande kompetensen skall börja att tillämpas vid två olika datum bör berörda bestämmelser i såväl förordning (EEG) nr 3820/85 som direktiv /914/EEG upphävas. (22)Det är emellertid önskvärt, för att respektera gemen- skapsrättens principer, att från tillämpningen av detta direktiv undanta förare av fordon som används för trans- porter när detta anses ha en mindre inverkan på trafik- säkerheten eller i de fall då kraven i detta direktiv skulle medföra en oproportionell ekonomisk eller social börda. (23)Eftersom målet för den föreslagna åtgärden, nämligen att inrätta en standard för hela gemenskapen i fråga om grundläggande kompetens och fortbildning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför, på grund av den planerade åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (2) EGT L 184, , s. 23. L 226/6 Europeiska unionens officiella tidning HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Detta direktiv skall tillämpas på personer som framför fordon och som är a)medborgare i en medlemsstat, b)medborgare i ett tredje land anställda av ett företag som är etablerat i en medlemsstat, eller som anlitas av ett sådant företag, nedan kallade förare och som utför transporter på allmän väg inom gemenskapen med följande fordon: Fordon för vilka det krävs innehav av körkort av någon av kategorierna C1, C1 + E, C eller C + E enligt definitionerna i direktiv /439/EEG, eller ett körkort som erkänns vara likvärdigt. Fordon för vilka det krävs innehav av körkort av någon av kategorierna D1, D1 + E, D eller D + E enligt definitio- nerna i direktiv /439/EEG, eller ett körkort som erkänns vara likvärdigt. Detta direktiv skall inte tillämpas på förare a)av fordon vars högsta hastighet inte överstiger /h, b)av fordon som används för militära ändamål, av räddningstjänsten, brandväsendet och ordningsmakten eller som står under dessas kontroll, c)av fordon som utsätts för vägprov i syfte att göra tekniska förbättringar, reparationer eller underhåll samt nya eller ombyggda fordon som ännu inte har börjat användas, d)av fordon som används i nödsituationer eller för rädd- ningsinsatser, e)av fordon som används vid trafikskoleutbildning för körkort eller yrkeskompetensbevis enligt artikel 6 och artikel 8.1, f)av fordon som används för icke-kommersiell person- transport eller transport av varor, för eget bruk, g)av fordon som transporterar material och utrustning som föraren använder i sitt arbete, under förutsättning att fram- förandet av fordonet inte är förarens huvudsakliga sysselsätt- ning. För att få framföra fordon enligt definitionen i artikel 1 krävs dels grundläggande kompetens, dels fortbildning. I detta syfte skall medlemsstaterna föreskriva följande: a)Ett system för förvärvande av grundläggande kompetens Medlemsstaterna skall välja mellan följande två alternativ: i)Ett alternativ med både deltagande i utbildning och genomfört prov I enlighet med avsnitt 2 punkt 2.1 i bilaga I skall detta slag av grundläggande kompetens omfatta krav på delta- gande i utbildning av en viss längd. Denna skall avslutas med ett prov. Vid godkänt resultat skall ett yrkeskompe- tensbevis enligt artikel 6.1 a utfärdas. ii)Ett alternativ med endast prov I enlighet med avsnitt 2 punkt 2.2 i bilaga I skall detta slag av grundläggande kompetens inte omfatta krav på deltagande i utbildning utan endast ett teoretiskt och ett praktiskt prov. Vid godkänt resultat skall ett yrkeskompe- tensbevis enligt artikel 6.1 b utfärdas.