sou · GTB354d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Med dagens reglering är det möjligt att vägra intagna att ta in vapenkataloger och tidningar som uppmanar till brott eller inne- håller beskrivningar av hur man tillverkar föremål som har karaktär av brottsverktyg. kan omhändertas med hänsyn till ordning och säkerhet på anstalten.10 Det är även möjligt att av hänsyn till ordning och säkerhet begränsa de intagnas rätt till inne- hav av domar, förundersökningsprotokoll och liknande handlingar. Sådant innehav kan leda till övergrepp på grund av omständigheter som framgår av handlingarna.11 Att intagna inte får ta in egna tillhörigheter om det kan äventyra ordning och säkerhet i anstalten har ovan föreslagits tydliggöras i lag. Med den föreslagna regleringen blir det även möjligt att utfärda generella föreskrifter om förbud mot innehav av viss egendom. Som redan nämnts får informationsfriheten begränsas om det är nödvändigt med hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Även innehavet av tryckta skrifter kan därför begränsas med hänsyn till ordning och säkerhet i anstalt. Ovan har föreslagits att intagnas innehav av egendom även får begränsas med hänsyn till vad som är möjligt med hänsyn till den behandling som den intagne genomgår. Skälet är att innehavs- reglerna inte får motverka det återfallsförebyggande arbetet på anstalten. Detta är särskilt viktigt för intagna som är dömda för sexual- brott. Men det gäller även t.ex. intagna som vistas på behandlings- avdelningar i syfte att bli fria från sitt narkotikamissbruk. Om sexualbrottsdömda har tillgång till pornografiska tidskrifter och intagna på behandlingsavdelning har tillgång till tidskrifter som 10Jfr JO 1986/87 s. 124. 11Jfr regeringens beslut , 89-2382 och JO beslut , dnr1875-1985. Innehav av personliga tillhörigheter m.m. förhärligar narkotikamissbruk kan själva syftet med behandlingen för de intagna sägas motverkas. Den nuvarande bristen på uttalat lagstöd för förbud av innehav av viss typ av egendom har medfört att JO när det gäller tidskrifter om droger gjort bedömningen, att ett omhändertagande aldrig kan ske endast av det skälet att den bedöms olämplig på grund av att en däri framförd åsikt anses förkastlig. Enligt JO gäller detta även om åsikten går stick i stäv med något viktigt behandlingsintresse (jfr not 10). För att det inte skall råda någon tvekan om att intagna skall kunna förvägras innehav av böcker, tidningar och andra tryckta skrifter som motverkar själva syftet med behandlingen bör det av lagen framgå att intagen endast får inneha egendom om det är möjligt med hänsyn till den behandling som den intagne genomgår. Begränsningen är förenlig med grundlagen. Informationsfriheten får begränsas inte endast med hänsyn till bl.a. allmän ordning och säkerhet utan också med hänsyn till förebyggandet och beivrandet av brott eller av annat särskilt viktigt skäl. Mot denna bakgrund finns det inte något behov av att ha några särskilda regler för innehav av tryckta skrifter. Kommittén förut- sätter att kriminalvårdens föreskrifter är tydliga och tillämpas enhetligt för anstalter eller avdelningar som har samma säkerhets- nivå eller behandlingsinriktning (se vidare avsnitt 15.2.2). Det finns anledning att framhålla att innehavsreglerna givetvis måste få betydelse också för kioskutbudet på anstalterna. Böcker, tidningar och andra tryckta skrifter som inte är förenliga med den behandling som bedrivs på en viss anstalt eller avdelning eller som strider mot kraven på ordning och säkerhet bör givetvis inte vara tillgängliga i anstaltens eller avdelningens kiosk eftersom intagna ändå inte har någon rätt att inneha dem. När det gäller pornografiska tidskrifter har kommittén uppfattningen att sådana inte över huvud taget skall få förekomma i anstaltskioskernas sortiment. En begränsning av kioskutbudet till vad som kan anses nödvändigt och även i övrigt lämpligt bör kunna göras av kriminal- vården vid utformningen av förfrågningsunderlaget eller annonsen om upphandling av kiosktjänsten. Innehav av personliga tillhörigheter m.m. Staten är enligt de internationella standardreglerna på kriminal- vårdens område skyldig att se till att intagna har kläder som håller dem tillräckligt varma eller kalla i förhållande till deras hälsa. Enligt reglerna är det förbjudet att klä intagna på ett nedvärderande och förödmjukande sätt. Enligt dessa regler är staten även skyldig att hålla intagnas kläder rena eller se till att de intagna själva har möjlighet till detta. Av säkerhetsskäl är intagna skyldiga att bära anstaltskläder. Ursprungligen har denna regel tillämpats så att intagna skall bära anstaltskläder under programtid och fritidskläder som anstalten tillhandahåller under fritid. Kravet på anstaltskläder har efter hand luckrats upp och har inte tillämpats strikt på alla anstalter. gäller emellertid nya föreskrifter som innebär att intagna inte i anstalt får använda andra kläder än vad som tillhandahålls av kriminalvården (KVVFS 2005:2). De skäl som anförts för en begränsning av personliga tillhörig- heter har givetvis bäring även vad gäller möjligheten för intagna att bära egna kläder. Någon särskild reglering för klädinnehav är därför inte nödvändig. Även ordnings- och säkerhetsskäl kan medföra att det är nödvändigt att begränsa intagnas möjlighet att bära egna kläder. Det kan i likhet med vad som föreslås gälla för övrigt innehav ske i form av generella föreskrifter om förbud att inneha visst slag av klädsel. Dessa hänsyn kan innebära att intagna på en viss anstalt eller avdelning över huvud taget inte tillåts bära egna kläder. I avsnitt 22.2.7 redovisar kommittén sina överväganden rörande möjligheten att låta bärandet av egna kläder utgöra en förmån. Även om egna kläder skulle tillåtas på en viss anstalt eller avdelning innebär hänsynen till ordning och säkerhet på anstalten att intagna inte får inneha en större garderob inom anstalten än vad som är nödvändigt för att de med anstaltens normala tvättrutiner skall kunna bära rena kläder . Intagna bör givetvis även ha möjlighet att byta kläder i samband med fritidsaktiviteter. Ett större innehav av kläder än vad som kan anses normalt kan dock vägras av hänsyn till ordning och säkerhet och det kan aldrig bli fråga om någon lagerhållning av kläder. En annan sak är att det kan vara nödvändigt att förvara kläder för vistelse utanför anstalt, se nedan. Innehav av personliga tillhörigheter m.m. Hänsynen till ordning och säkerhet på anstalten innebär vidare att intagna kan förbjudas inneha kläder på anstalten som känne- tecknar tillhörighet till organisationer med mer eller mindre uttalad kriminell anknytning. Detsamma gäller givetvis klädsel som ger en tydlig koppling till nationalsocialistiska rörelser och deras idéer och som i sig är kriminaliserat i 16 kap. 8 § som hets mot folkgrupp (jfr NJA 1996 s. 577). Under kommitténs arbete har uppkommit frågan om det är möjligt att omhänderta intagnas pass under verkställigheten av fängelse- straff. I det sammanhanget är det av intresse att det i propositionen Ökad säkerhet i pass m.m. (prop. 2004/05:119) föreslagits ett flertal åtgärder i syfte att öka säkerheten vad gäller svenska pass. När det gäller personer som dömts till en straffrättslig påföljd föreslås bl.a. att den som avtjänar fängelsestraff om inte skall kunna få ett nytt pass. För dem föreslås även pass kunna återkallas. I propositionen föreslås en ny andra mening i bestäm- melsen i 24 § första stycket KvaL som innebär att en intagen inte utan särskilt medgivande skall få disponera pass som förvaras i anstalten. Lagändringen föreslås träda i kraft . Propositionen har behandlats i justitieutskottet (bet 2004/05:JuU27) och skall behandlas i kammaren . Av kommitténs förslag följer att en intagen som regel inte får inneha några personliga tillhörigheter i anstalt. Det gäller även pass. I föreskriftsform kan kriminalvården ange under vilka förut- sättningar en intagen kan disponera pass under vistelsen utanför anstalt (se vidare avsnitt 27.1.5). Mot denna bakgrund saknas skäl att överföra den här beskrivna särskilda regeln om pass till den nya lagen. Innehav av personliga tillhörigheter m.m. 14.5Förvaring av intagens egendom m.m. Kommitténs förslag: Kriminalvården får förvara egendom som är avsedd att användas av den intagne vid tillfällig vistelse utanför anstalten. Kriminalvården får även tillfälligt förvara egendom som den intagne får inneha på en högre nivå i förmånssystemet. Kriminalvården får sälja egendom som en intagen lämnat kvar när gått från det att den intagne lämnat anstalten. Egendom vars värde kan antas understiga två och en halv procent av prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring eller som inte kan vårdas utan risk för att den förstörs får förstöras. En intagen skall vid verkställighetens början informeras om kriminalvårdens rätt att sälja eller förstöra egendomen. Som närmare utvecklats ovan ger innehavsreglerna endast möjlighet för intagna att inneha ett visst begränsat antal tillhörig- heter i bostadsrummet. Övrig egendom ankommer det i första hand på den intagne och i andra hand på att förvara till dess att den intagne friges. Intagnas behov av att på anstalten förvara kläder och andra mindre tillhörigheter som är avsedda att användas av den intagne vid tillfällig vistelse utanför anstalten måste givetvis kunna tillgodo- ses även i fortsättningen. Det gäller således vid vistelse utanför anstalt av särskilt ömmande skäl och för vård samt vid permission eller frigång . Detsamma gäller i viss utsträckning sådana tillhörigheter som den intagne har möjlighet att inneha när han eller hon har avancerat till en förhöjd nivå i förmånssystemet (jfr avsnitt 11.3.2 och 22.2.4). Det kan dock endast bli fråga om sådana tillhörigheter som man kan anta att den intagne kan behöva. Någon längre lagringstid av olika slags föremål kan det inte bli fråga om. Kriminalvården bör ha möjlighet att efter en lämplighetsprövning förvara sådana tillhörigheter. I vilken utsträckning det skall vara möjligt kan lämpligen regleras i föreskriftsform. Här bör dock anmärkas att tillhörigheter, som förvaras för den intagnes räkning, inte kan rekvireras av den intagne för att innehas på bostadsrummet, om det inte är fråga om sådan enkel egendom som den intagne får inneha med hänsyn till ordningen, säkerheten och den behandling som den intagne genomgår (se ovan avsnitt 14.4). Innehav av personliga tillhörigheter m.m. Som nämnts ovan tillämpar anstalterna en praxis som innebär att intagnas tillhörigheter förvaras efter det att de lämnat anstalten. Det kan bli aktuellt om den intagne avvikit från verkställigheten. Det kan även bli aktuellt om den intagne vid frigivningen av någon anledning inte fått med sig sina tillhörigheter och inte heller senare avhämtar dessa. Kriminalvården har givetvis i likhet med annan som fått annans egendom i förvar ett vårdansvar (jfr 12 kap. 2 § handelsbalken). Kriminalvårdens ansvar för intagnas tillhörigheter bör dock vara begränsat till vad som får anses följa av myndighetens uppdrag, dvs. till tid då den intagne verkställer straff i anstalt. När den intagne lämnar anstalten skall kriminalvården inte ha något ytterligare ansvar för tillhörigheterna. Vårdansvaret bör förslagsvis upphöra från den tidpunkt då den intagne lämnat anstalten. Det gäller oavsett om det beror på villkorlig frigivning eller att den intagne rymt, fritagits eller avvikit från en vistelse utanför anstalt. I detta syfte bör det införas regler som möjliggör för kriminalvården att sälja intagnas tillhörigheter när vårdansvaret upphör på motsvarande sätt som gäller för andra som har annans sak i sin vård (jfr t.ex. lagen [1985:982] om näringsidkares rätt att sälja saker som inte har hämtats). Denna rätt att sälja kvarlämnad egendom är att betrakta som ett slags privaträttslig rättsverkan och skiljer sig från sådant förverkande av egendom som utgör en särskild rättsverkan av brott. Hanteringen av egendom som intagen inte får inneha i anstalt behandlas i avsnitt 21.2. Försäljning bör kunna ske under hand eller på offentlig auktion. Egendom av lågt värde bör givetvis få kastas eller på annat sätt förstöras. Ett lågt värde kan sägas motsvara ett belopp under- stigande det som intagna högst får inneha på de nuvarande öppna anstalterna, dvs. två och en halv procent av prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring, se ovan avsnitt 14.2.1. Även egendom som inte kan vårdas utan fara för förstöring bör få förstöras vid utgången av nämnda tid. Möjligheten för kriminalvården att sälja eller förstöra kvar- lämnad egendom bör kompletteras med en skyldighet för kriminal- vården att informera den intagne om följderna av att den intagne lämnar kvar egendom i anstalten. Sådan information bör lämpligen lämnas när verkställigheten påbörjas. 15 Fritidsverksamhet i anstalt Av avsnitt 12.2.4 framgår att friskvård, kultur- och studiecirklar, biblioteksverksamhet och liknande aktiviteter kan utgöra sådan strukturerad verksamhet för vilken ersättning utgår på mot- svarande sätt som för arbete eller studier. Kommitténs ställnings- taganden till intagnas rätt till och skyldigheter att delta i sådan ersättningsberättigad fritidssysselsättning behandlas i avsnitt 12.3. Här behandlas endast sådan fritidsverksamhet som tillhandahålls intagna utanför programtid. Även rätten till religionsutövning behandlas i detta sammanhang. Fritidsaktiviteter utanför anstalten behandlar kommittén i avsnitten 23.5 och 27.2. En intagen skall enligt 14 § första stycket KvaL ges tillfälle till lämplig fritidssysselsättning samt uppmuntras att ägna sig åt egna intressen som kan bidra till hans utveckling. I den utsträckning det lämpligen kan ske bör den intagne således få möjligheter att genom tidningar, radio och television följa vad som händer i omvärlden. Hans eller hennes behov av förströelse bör tillgodoses i skälig omfattning. Av 13 § KvaL framgår vidare att en intagen skall beredas tillfälle till fysisk träning som är lämplig med hänsyn till hans eller hennes ålder och hälsotillstånd. Intagen skall vidare ha möjlighet att vistas utomhus , om inte synnerligt hinder möter mot detta. Av KVS föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt (KVVFS 2005:2) följer att kriminalvården skall tillhandahålla ett varierat utbud av fritidssysselsättningar. Fritidsaktiviteterna skall i den utsträckning det lämpligen kan ske tillgodose en intagens behov, vara individuellt anpassade och ingå i verkställighetsplanen. Sådana fritidsaktiviteter som den intagne kan fortsätta med efter fri- givningen skall prioriteras. Vidare framgår av föreskrifterna att en intagen i den utsträckning det lämpligen kan ske skall ha möjlighet att ta del av ett varierat utbud av litteratur och samhällsinformation och att det normalt skall ske genom samverkan mellan kriminal- vårdsmyndigheten och offentligt bibliotek, att den intagne skall ha möjlighet att köpa kioskvaror genom kioskförsäljning, varu- beställningar eller varuautomat. Där anges även att kriminalvårds- myndigheten skall tillhandahålla ett basutbud av TV-kanaler innehållande och 2 samt och att myndigheten därutöver får tillhandahålla s.k. tilläggskanaler, dock ej renodlade filmkanaler som regelmässigt visar pornografiska filmer eller filmer med grova våldsinslag. Av föreskrifterna framgår även att spel intagna emellan med insats av pengar eller pengars värde är förbjudet i anstalt. I föreskrifterna finns vidare bestämmelser som reglerar förut- sättningarna för att få delta i kurs eller öppethus-verksamhet på KVA Gruvberget som är en kursby för intagna och i den retreatverksamhet som bedrivs inom Klosterverksamheten på KVA Kumla. Dessa föreskrifter kompletteras av de riktlinjer för fritidsverksamhet i anstalt (2003:3) som KVS utfärdat och till vilka hänvisas i det följande. Här kan även nämnas att KVS har utfärdat riktlinjer för kriminalvårdens samarbete med ideella sektorn (2003:2). finns olika slag av fritidssysselsättningar och utbudet varierar mellan anstalterna. Vid en genomgång av 36 anstalters fritids- verksamhet som KVS gjorde framkom att i stort sett alla anstalter har styrketräningsredskap. Den övervägande majoriteten av styrketräningsredskapen bestod av lösa vikter och endast ett mindre antal anstalter hade motionscykel, löpband, gåbana, räck- och ribbstol. Övriga fritidsverksamheter bestod i trädgårds- eller jordbruksarbete, promenad utomhus, seriespel och turneringar i fotboll och andra bollspel. Närmare hälften av anstalterna i undersökningen hade ett samarbete med Korpen eller andra föreningar. Vidare framgick att aerobics och Friskis och Svettis-träning bedrevs på vissa anstalter och att vissa anstalter hade friskvård i form av kurser i kost och hälsa och fritidsaktiviteter utanför anstalt i form av längre helgpromenader, simning och skidåkning. De flesta men inte alla anstalter hade avtal med Bland kulturella eller skapande aktiviteter kan nämnas möjlighet att låna musikinstrument och även musikrum, möjlighet att delta i kurser i t.ex. målning, drejning, teater, foto, dans, skrivkurs i ABF:s regi, tidningsarbete (, ), textil- och träarbete och annat hantverksarbete (silversmide, läderarbete). Av undersökningen framgår att underhållning före- kommer relativt sällan, på de flesta anstalter ungefär 1–. På vissa anstalter som t.ex. Kumla, och före- kommer dock underhållande aktiviteter i olika former mellan en och . Underhållningen består då i kyrkliga verksamheter, besök av teatergrupp, arrangemang kring och olika musikarrangemang. Även gemensam filmvisning förekommer på vissa anstalter. På många anstalter bedrivs ett aktivt samarbete mellan anstalt och intagna, genom förtroenderådet på anstalten, kring fritidsfrågan. Till icke personalledd fritidsverksamhet räknas förutom olika idrottsaktiviteter, bl.a. TV-tittande, styrketräning, tidningsläsning, spel, läsning och datoranvändning. På , och finns heltidsanställda fritidsledare. På de flesta andra anstalter finns det personal som har ett funktionsansvar för fritidsfrågor. Två av de anstalter som KVS undersökt svarade emellertid att de inte hade någon anställd med särskilt ansvar för fritidsfrågorna. Lokaler som utnyttjas för fritidsaktiviteter är motions- och idrottshall, styrketräningslokal, bastu, bordtennis- rum, biljardrum, bibliotek och matsal. Utomhus finns rastgård och på vissa anstalter även fotbollsplan. I KVS riktlinjer för fritidsverksamhet i anstalt uttalas att en välplanerad och innehållsrik fritid i många fall är avgörande för en lyckad social anpassning och för att skapa alternativ till brott och droger. Det är därför, enligt riktlinjerna, viktigt att en så omfattande och varierad fritidsverksamhet som möjligt kommer till stånd inne i anstalten och att ansträngningar görs för att väcka eller bevara intressen som kan utvecklas efter frigivningen. Anstalten bör vidare erbjuda en hälsobefrämjande miljö och motivera till ett sunt liv. Syftet med insatser under de intagnas fritid bör, enligt riktlinjerna, vara att integrerat med övriga insatser öka insikter och kunskaper på olika plan och därmed ge en personlig mognad och utveckling, som kan utmynna i konstruktiva i stället för destruktiva handlingar. I riktlinjerna anges att verksamheten skall inriktas mot att öka intagnas förmåga att aktivt delta i positiva fritidssysselsättningar, höja deras bildningsnivå och skapande och kreativa förmåga samt att bygga ut deras sociala nätverk och höja deras fysiska status. Det anges vidare att fritidsverksamhet och programverksamhet till- sammans med övrig verksamhet skall utgöra en helhet och vara inriktad på sådana områden som minskar risken för återfall i brott. Av nämnda riktlinjer följer att fritidsverksamheten skall inriktas mot biblioteksverksamhet, friskvård, kontakter med föreningslivet, motion och studie- och läsecirklar. Även kulturella och skapande aktiviteter och verksamhet som olika trossamfund erbjuder ingår. kritiserade i sitt betänkande Säkert inlåst? (SOU 2005:6) det förhållandet att intagna får bygga upp sina muskler i anstalternas gym i sådan utsträckning att det kan utgöra en säkerhetsrisk. Kriminalvården har därefter utformat en tydligare policy för användning av styrketränings- och motionsredskap. Denna kan sammanfattas i följande huvudpunkter: All fritidsverksamhet vid häkten och anstalter måste ske på ett säkert sätt. Konditionsfrämjande träning kan kombineras med fasta styrketräningsredskap med begränsade viktpaket. Modern träningsutrustning som främjar en allsidig träning av kroppen för att kunna bygga upp kondition och styrka skall användas. Häkten och anstalter skall vara narkotikafria och fria från anabola steroider. Vid häkten och anstalter skall finnas personal som har kompetens att handleda träningen. Kommitténs förslag: En intagen skall i den mån det är möjligt med hänsyn till ordning eller säkerhet i anstalten eller med hänsyn till den intagnes behov av behandling beredas möjlighet att delta i lämplig fritidssysselsättning i anstalt. Intagna skall ha möjlighet att vistas utomhus om det inte finns synnerliga skäl mot detta. Kommittén delar de synpunkter på syftet med fritidsverksamhet i anstalt som uttalas i KVS riktlinjer för denna verksamhet. Många intagna saknar positiva fritidsintressen. Ett sätt att få de intagna att bryta ett asocialt liv kan vara att ge dem möjlighet till en meningsfull fritid. Fritidsverksamheten i anstalt kan också mot- verka de skadeverkningar som anstaltsvistelsen i sig kan ge upphov till. Tillsammans med en utbyggd sysselsättning inom anstalt (se kommitténs överväganden i avsnitt 12.3.1) där intagna får möjlighet till arbetsträning och utbildning kan en meningsfull och utvecklande fritidsverksamhet ge dem de nödvändiga förutsätt- ningarna för att kunna bryta med sin kriminella livsstil och bli fria från ett eventuellt drogmissbruk. Fritidsverksamheten i anstalt kan därför ha en positiv betydelse för intagnas möjligheter till samhälls- anpassning. Detta är dock beroende av vilken verksamhet som erbjuds intagna på anstalten och att verkställighetsplaneringen innefattar en utredning av vilka fritidsintressen den intagne har. I avsnitt 7.2 har kommittén närmare redogjort för vilket innehåll verkställighetsplanerna skall ha i det nya regelverket. Av den av KVS företagna undersökningen av fritidsverksamheten i anstalterna (se ovan avsnitt 15.1.2) framgår att de flesta anstalterna inte ansåg att fritidsverksamheten i och utanför anstalten var tillräcklig. Det gällde framför allt fritids- verksamhet och . En bättre fritid skulle enligt undersökningen kunna erbjudas intagna om det fanns mer personal, om befintlig personal hade ett större engagemang och om det fanns anställda fritidsledare på anstalterna. Det ankommer på KVS att utforma fritidsverksamheten så att de intagna har möjlig- het att delta i en för dem lämplig fritidssysselsättning. Här har givetvis personalens engagemang stor betydelse. En grundläggande förutsättning för att fritidsverksamheten skall bli strukturerad måste också vara att det finns en eller flera anställda med uttalat ansvar för anstaltens fritidsverksamhet och att anstalten behandlar fritidsfrågan i sin verksamhetsplan. Här har KVS ett övergripande ansvar. När det gäller utbudet av fritidssysselsättningar utgår kommittén från att det på varje anstalt finns möjlighet för intagna att ta del av ett varierat utbud av litteratur och samhällsinformation genom anstaltens biblioteksverksamhet1 och att intagna får möjlighet att 1 Rekommendationer om biblioteksverksamhet för intagna finns i bl.a. de Europeiska fängelsereglerna (art. 82) och för behandling av fångar (art. 40). delta i olika former av studie- och läsecirklar och kulturella, politiska och fackliga aktiviteter. Kommittén vill framhålla vikten av att fysisk träning framför allt inriktas på konditionshöjande aktiviteter och friskvård. Den stora andelen narkotikamissbrukare talar för att det finns ett behov för många intagna att förbättra sin fysiska kondition och sitt fysiska välbefinnande.