sou · GTB3104d3 · 2006-01-01 00:00:00 — 2.Kontrastering av massmedias och myndigheters framställningar av hanteringen Denna del av studien syftar till att lyfta fram skillnader mellan framställningarna av hanteringen som gavs av massmedia och av svenska myndigheter. Detta är till för att hjälpa läsaren identifiera olika frågor, inte för att avgöra vad som är korrekt. Under de utfrågningar som genomförde ombads de utfrågade personerna att redovisa vilka samtal de mottagit och vilka de kontaktat. Om person x enligt massmedieuppgifter kontaktade person y vid ett viktigt skeende men detta inte nämns i x: s utfrågning av lyfts detta fram i studien. Detta kan framstå som irrelevanta uppgifter men kan vara av betydelse då händelseförloppet ska klarläggas. Efter att ha mottagit vag information om händelsen i rap- porterade vid ambassaden i till . talade med jourhavande på konsulära avdelningen på UD, . Massmedias och myndigheters framställningar chefen för den konsulära avdelningen, . I Katastrof- kommissionens utfrågningar av och uppger båda att ringde (: 2005). I ett tidigare skede var de bådas uppgifter motstridiga. I intervjuer publicerade i tidningen menar att samtalet som kom var från en släkting som var i . Släktingen hade oklara uppgifter om det inträffade och somnade om. Han menar i tidningsintervjuerna att ringde honom först . har framhållit som tiden för samtalet (, 2005-01-02a & 2005-01-13a). En förändring i tidsangivelse förekommer . nämner i ut- frågningen inte den släkting som enligt tidigare artikel i väckte honom (: 2005). sade i samtalet med att han skulle ringa expeditionschefen på (: 2005). I utfrågningen säger att han så gjorde (: 2005). uppger att samtalet ägde rum (Thöresson: 2005) och enligt UD: s logg ägde samtalet rum (UD: 2005: 15). Angående detta skede förekommer således tre olika tidsangivelser. ringde Per Thöresson som var på semester. hävdar, enligt Kalla Fakta, att informationen han fick inte var tillräckligt allvarlig för att han skulle avbryta sin semester (, Kalla Fakta, ). säger i utfrågningen att hans reaktion var att uppgifterna inte var så alarmerande. ringde på nytt Thöresson . säger i utfrågningen att sade åt honom att de åtgärder som vidtagits var till- räckliga för att han skulle kunna stanna kvar där han var. såg ingen anledning att ifrågasätta det beslutet utifrån den infor- mation som han hade (Thöresson: 2005). informerades enligt tidnings- uppgifter kabinettssekreterare på UD av UD: s pressombudsman . Han får reda på att vi trodde att det var väldigt allvarligt och att det var otroligt många svenskar i området säger i artikeln (, 2005-01-13a & ). Ersman nämner i utfrågningen inget om att hon ska ha ringt (Ersman: 2005). Det första samtalet fick uppger han var från på Försvars- departementet. Han påpekar särskilt i utfrågningen att massmedie- uppgifterna om kontakten med Ersman är felaktiga och att han inte Massmedias och myndigheters framställningar hade någon telefonkontakt alls med henne under annandagen (: 2005). ringde enligt statssekreteraren vid statsrådsberedningen vid klockan 07.00-tiden (, ). menar i utfrågningen att han fick den första informationen genom tv- kanalen CNN vid klockan 07.00-tiden. Han påpekar att han inte alarmerades av någon (: 2005). I SVT: s uppges också att vandrade mellan och UD6 (, ). I utfrågningen menar att hade fel och att han aldrig rent fysiskt gick över till UD utan hade kontakt med via mobiltelefonen. uppger att han under annandagen hade minst tre samtal med på mobiltelefon (: 2005). säger till Katastrofkom- missionen att han inte talades vid med förrän . Detta menar han bekräftas av en kontroll han gjort med av sina mobiltelefonsamtal under annandagen (: 2005). Chefen för , fick information om händelsen då chefen för : s ministerkansli ringde (, ). Vad handlar flodvågskatastrofen om för svenskt vidkommande? uppger i utfrågningen att han blev uppringd av statsminister . Han kunde då berätta vad han sett av tidningsrubrikerna , nämligen att 800 svenskar saknades och att om det stämde kunde katastrofen ha samma dimensioner som Estonia- katastrofen (: 2005). Ansvaret för hanteringen av kata- strofen lades på UD. gjorde bedömningen att det var en UD-fråga efter ett samtal han hade med . Han ansåg då att det handlade om konsulärt arbete och bistånd. Något beslut togs dock inte i ansvarsfrågan (: 2005). säger alltså i utfrågningen att han inte talades vid med förrän . frågade då om de 6 uttalande i kan tolkas på olika sätt och läsaren hänvisas att läsa transkriberingen av intervjun i kronologin, klockan 10.00-tiden. Massmedias och myndigheters framställningar behövde hjälp med något, svarade att de behövde hjälp med att förstärka växeln. menar att han inte uppfattade denna fråga som rörande ansvarsfördelning (: 2005). Enligt tidningsuppgifter ringde som varit informerad om händelsen till pressekreterare och till pressekreterare (, , DN; 2005-01-15a & SvD, 2005-01-16b). Hon frågade om respek- tive minister skulle göra ett uttalande. Hagquist avböjde och så gjorde även Helsén och sade att det var som var regeringens ansikte utåt (, ). Enligt Ersman ägde samtalet med Hagquist rum . Hagquist åter- kom efter ca . Samtalet med Helsén ägde rum vid 14.00- tiden. Helsén återkom senare och meddelade att ett uttalande var för tidigt (Ersman: 2005). Det är en skillnad på 60 respek- tive . Helsén uppger i utfrågningen att hon avböjde ett uttalande av innan hon stämt av detta med honom (Helsén: 2005). Tidningsrubriker i och SvD antydde att fått frågan av Helsén, de lyder: valde att hålla tyst (DN; 2005-01-15a) och teg om katastrofen (SvD, 2005-01-16b). Enligt (2005-01-14a) kan ha mottagit ett TT-Flash meddelande . Hon kontaktade enligt inte i första hand utan biståndsmi- nister pressekreterare. Tillsammans med pressekreterare och Jämtins pressekreterare bestämde de vem som skulle vara regeringens talesman. Vi ansåg att det var en biståndsfråga i ett första skede säger (SvD, 2005-01-16b & , 2005-01-14a). Helsén nämner i utfrågningen inte den flash som nämns i (Helsén: 2005). uppger att han blev uppringd av som berättade för honom att man hos Jämtin förberedde en insats mot och att han skulle ta mediekontakterna rörande detta (Hagquist: 2005). Helsén talade med Zanchi och de var överens om att det var en biståndsfråga (Helsén: 2005). I utfrågningen säger att hon hade samtal med vid () under annandagen. Hon förberedde honom på att id-kommissionen skulle kunna komma att engageras (: 2005). Biståndsminister uttryckte under ett samtal med kanslirådet på UD Per Örneus att det var viktigt att göra en insats, och Massmedias och myndigheters framställningar ville i sina kommande massmedieframträdanden kunna rapportera om en insats riktad till svenskarna i . Hennes politiskt sakkunniga, , förstod innan detta att det inte primärt rörde sig om en biståndsinsats (Örneus: 2005). Inför Jämtins medverkan i kontaktade och och meddelade att bistånds- ministern kunde uttala sig om biståndsinsatserna och inte om de svenskar som uppehöll sig i katastrofområdet (Jämtin: 2005). Under den första presskonferensen var budskapet från Jämtin att det framför allt var ekonomiskt bistånd som behövdes (Information ). Centrala beslutsfattare är frånvarande Katastrofen inträffade under julledigheten och ett flertal personer befann sig på semesterorter eller kom av andra skäl inte till kontoret. Statsminister befann sig under annandagen på . Han förstod att katastrofen var om- fattande och åkte in till kontoret (: 2005). Försvarsminister var under sjuk i vinter- kräksjukan (: 2005). Utrikesminister gick på teater. I en artikel i framgår det att hade planerat detta besök och att hon frågade sina medarbetare om de ansåg att hon kunde göra detta. Hennes pressekreterare gav sitt godkännande till att hon gick men försäkrade sig om att hon kunde ta emot SMS (, 2004-12-30a & , ). Under utfrågning av utrikesministern fördes inget samtal om teaterbesöket. Personal som inte aktivt var inkopplade, men som innehar cen- trala positioner inom var också frånvarande. Vice statsminister var enligt sin pressekreterare hemma och följde utvecklingen i medierna. tog inte kontakt med (, 2005- 01-14a). Fler personer såg enligt i en möbel- butik (, 2005-01-15a). har inte blivit utfrågad av . Vård- och äldreomsorgsminister nåddes av nyheten. Hon hade kontakt med och . Hon reste på onsda- Massmedias och myndigheters framställningar gen på semester till och återvände till (, 2005-01- 06a). redovisar detta händelseförlopp i utfrågningen av (: 2005). Katastrofens omfattning klarnar, liksom hanteringens brist på struktur hade de flesta centrala personerna inom kommit till och sina kontor. Expeditions- chefen på kom till (Thöresson: 2005). och bestämde under ett samtal att ett möte skulle hållas hos (: 2005). hölls ett möte hos kabinettssekreteraren . hade tidigare meddelat att hon ville ha ett möte . fick av reda på att ett möte redan var planerat (UD: 2005: 22). Kabinettssekreteraren kontaktade inte under annandagen. I utfrågningen av säger att han ofta kontaktar eller Hagquist om han vill förmedla något till utrikesministern. Han utgick ifrån att någon av dem varit i kontakt med (: 2005). I en inter- vju i säger att det berodde på [] bristande insikt i hur stort det här var. kommenterade att inte informerats om mötet med att det ser märkligt ut men att han inte hade hand om kallelserna till mötet (DN, 2005-02-23a). säger i utfrågningen att hennes främsta kanaler internt och externt är främst bl.a. Hon utgick ifrån att han skulle kontakta henne om han var i tjänst och fann det nödvändigt (: 2005). Det ska under mötet hos ha framgått hur pass allvarlig situationen var (se bl.a. : 2005 & : 2005). menar i en intervju i SVT att hon varken hade haft tillgång till informationen från fax eller samtal från utan att hon endast hade fått allmän information (). säger i en intervju: Jag tycker att vi tidigare borde fått sådan information att vi förstod att vi skulle sätta in insatser. Det tog nästan , eller vart fall , innan vi hade sådan information från vår ambassad. Ambassadören åkte ju direkt och det på Massmedias och myndigheters framställningar var den informationen vi väntade för att bedöma läget för svenskarna. Ambassadör menar att UD fick informa- tion (SvD, 2004-12-31d). menar att det hade varit bättre att inte ha inväntat all den information som normalt behövs för ett beslut utan att ha agerat kraftfullare (SvD, 2005-12-31c). Enligt ska (enligt var det tidig morgon) ha talat med och sedan ska ha kommit till telefonen. ska i samtalet gråtande ha berättat om situationen i Phu- ket (, 2005-01-09a &. 2005-01- 29). I ett uttalande i säger förstod inte omfattningen förrän (, 2004- 12-29j). Ett flertal som deltog på mötet hos menar alltså att det var nu som de förstod av hur allvarligt det var. berättar också under utfrågningen bl.a. att det inte var vad sade utan hur han sade det som gjorde att det stod klart att det var allvarligt (: 2005). Mötet började enligt flera , kom in (se bl.a. UD: 2005: 22, : 2005) och samtalet skall ha kommit då, inte . Tidsuppgifterna skiljer sig åt med . ska enligt tv-uppgifter ha haft tillgång till den information som UD: s presstjänst hade. Chefen för press- tjänsten, , visste att det var fler än under 10 döda svenskar men ansåg sig inte kunna spekulera om antalet omkomna i massmedia eftersom UD är en myndighet (, ). förstod vid ett samtal vid 17.00–att läget var för- färligt (Klingström: 2005). Klingström och menar att de visste att information under annandagen gått fram till ansvariga. Information fördes direkt vidare till statsministerns och utrikesministerns pressekreterare (: 2005). under annandagen ska ha ringt och meddelat att läget framstår som allvarligt men fortsatt oklart (). nämner under utfrågningen inte att hon ska ha fått ett samtal från (: 2005). på UD: s enhet för och Ocea- nien säger att han när han fick vetskap om faxets (som inkom ) innehåll försäkrade mig om att det nått ansvarig på konsulära avdelningen. UD: s säkerhetschef, , som också fick faxet säger första fråga var att förvissa mig om Massmedias och myndigheters framställningar att nyckelpersonerna blivit informerade (, 2005-01-13a). Ansvarig för UndBer (Underrättelse och Beredskap) på Försvars- departementet skickade ut information medelst mail för mobilte- lefon till pressekreterarna med rubriken, UD: Upp till 20 000 svenskar i området. Det framgår i meddelandet att , departementssekreterare på , var mycket oroad. UndBer lade till information om att det inte kunde uteslutas att svenskar råkat illa ut. Kanske kan det bli aktuellt med ambulansflyget? (UndBer: 2005). Rapporten sändes 06.18 till pressekreterarna och 06.28 till en standardsändlista som tillämpas i brådskande lägen. Detta mail var kompletterat med en kort text med rubriken; Flod- våg i –många befaras döda (UndBer: 2005). menar att morgonorienteringen från Försvarsdepartementet var mycket sparsam med information (: 2005). mottog informationen från UndBer och så även som också menar att informationen till en början var knapp- (: 2005). påpekar att han inte mottog några mail från Brittner (: 2005). Nyckelper- soners uppfattning om tillgänglig information och vilken förståelse för situationen denna information genererade skiljer sig således åt. En första presskonferens med regeringen hölls i . I slutet av pressträffen annonserade att en ny pressträff skulle hållas (Information ). menar att det skedde för att den första saknade precision (: 2005). Enligt skall det ha skett oväntat och föranletts av att blev irriterad över att ingen från den konsulära sidan hade något att tillägga då han efterfrågade information. Ersman säger att hon inte visste om att en ny presskonferens skulle äga rum men att det var en bra idé (, 2004-12-31a). Statsministern säger i utfråg- ningen att presskonferenserna var komplicerade. Risken var att de levde ett eget liv eftersom led av informations- underskott (: 2005). Enligt bildades det en särskils statsrådsgrupp (, ). meddelade på en presskonferens att en statsrådsgrupp bildats (Information ). Massmedias och myndigheters framställningar Vid 14–15-tiden ringde till och meddelade att () SRV kunde stödja kontoret i vilket avböjde eftersom det inte fanns någon efterfrågan från ambassaden i (: 2005). ska enligt ett nytt fax ha inkommit från . Han hade nu besökt och skrev att tacksamt tar emot all utländsk hjälp (Syd- svenskan . uppger också i utfrågningen att det var som med- delade att de ville ha hjälp (: 2005). Beslut om att en insats skulle genomföras togs sedermera (SRV: 2005: 35). ska enligt inledningsvis inte ha fått någon information om att SRV ville åka till (, ). I utfrågningen säger han att det framkom i samtal med på Försvarsdepartementet att Försvars- departementet var berett att sätta in SRV, men det framkom inte om det gällde en insats för att bistå svenskar. fick han veta att SRV erbjudit att sätta in en insatsstyrka (: 2005). Det tog enligt många innan SRV kom i väg. påpekade i en intervju i hur ansvarsfördelningen var, I det här fallet var det UD som hade det samordnande ansvaret [] (DN, 2005-01-05c). sade att anledningen till att det dröjde innan SRV fick besked om att skicka personal till inte berodde på något bristande regeringsbe- slut utan att det var Försvarsdepartementets ansvar. Räddnings- verkets beslut tas av Försvarsdepartementet och är inte ett samlat regeringsbeslut. Där kan det ha varit så att det tagit lite (, 2005-01-19b). I en annan sammanställning i av samma uttalande skrivs: antydde också att Försvars- departementet kunde ha agerat snabbare genom att ge klartecken till att sätta i gång med hjälpinsatser. Det behövdes dock även ett klarläggande om finansiering från , . Där kan det ha varit så att det tagit lite (, 2005-01-19a). Det finns en skillnad i såväl frågan om vem som hade ansvaret och/eller skillnad i uppgift om varför det tog innan SRV kom i väg. Den senare sam- manställningen kan tyda på att det var finansieringsfrågan som Massmedias och myndigheters framställningar gjorde att det tog tid. säger i utfrågningen att han först ringde eftersom det var en klar UD-fråga. Han menar senare i utfrågningen att hanteringen av katastrofen initialt var en UD-fråga men att det sen kom in andra delar i bilden som till exempel Försvars- och Social- departement (: 2005). uppger samma sak i utfrågningen som i tidigare intervjuer, att UD var ansvarigt departement och hade ledningen. Hon menar att det var klart att UD hade ledningen och var det departement som skulle ge klartecken till SRV (: 2005). uppger i utfrågningen att försvarsministern i samtal med biståndsministern sade att det var ok att SRV åkte till . Departementssekreterare på , , ringde senare upp och menade att UD inte hade rätt att bereda ett sådant ärende. De kom sedan överens om att det inte gick att hålla på formaliteterna (: 2005). Registrering och uppföljning – hur och av vem? Både polisen och UD förberedde någon sorts registrering av sak- nade. Hos polisen gavs order om att förbereda arbetet i det s.k. Disaster Involved Register (DIR) (DN, ). vid och ska enligt ha haft ett antal samtal med var- andra . nämner inte om frågan angå- ende hanteringen av listorna kommit upp i dessa samtal (: 2005). Enligt en artikel i ska på sönda- gen ha sagt att () var redo att ansvara för insamling av uppgifter om de drabbade (DN, ). nämner i utfrågningen att han talade med om id- kommissionen men nämner inte om de talade om RKP: s inbland- ning i insamling av uppgifter (: 2005). I UD: s redovisning står att det som uppgivits i media är felaktigt och att en diskussion om att polisen skulle ta över registreringen aldrig ägt rum på annandagen (UD: 2005: 29). Katastrofregistreringen hos polisen satte i gång (DN, ). UD:s personal arbetade på olika sätt med att sammanställa uppgifter på blanketter och i Excel (UD: 2005: 28–29). ägde enligt uppgifter ett möte rum mellan RPS och UD-personal. RPS ska då ha föreslagit att de skulle ta över arbetet med listorna Massmedias och myndigheters framställningar (DN, 2005-01-08a). Polisens informationsdirektör, meddelar i en intervju att RPS vid detta möte meddelat att polisen var beredda att ta över arbetet (, 2005-01- 11a). uppger via på UD: s pressbyrå i en intervju att de vid detta möte var överens om att UD skulle fort- sätta arbetet (DN, 2005-01-08a). I utfrågningen säger att förslaget som RKP presenterade under mötet inte var seriöst (Hansén: 2005). säger i en artikel i angående att finska regeringen ska ha lämnat över ansvaret till polisen , att Även om det inte var någon från polisen som sa det så visste vi ju att dom inte hade resurser. menar att gränsdragningen mellan UD och polisen kom under annandagen. Vi körde på som om vi hade uppdraget. Vi visste ju att UD inte hade kapacitet att klara detta (DN, ). kom RPS och UD överens om att RPS skulle ta över hanteringen av listorna (UD: 2005: 34). Inför överlämnandet till RPS ville UD kvalitetssäkra listorna. Detta arbete gick ut på att ringa runt till uppgiftslämnare för att stryka ner listorna (Polisenheten, : 2005). I UD:s logg uppges att de som ett led i kvalitetssäkringen tog in en sifferanalytiker från () som såg över metoderna och databasen som användes. På UD hade de tidigare utgått ifrån att polisen skulle köra sina databa- ser – och därmed UD: s – gentemot register. Det visade sig dock att detta endast skett med listor över ankommande. överlämnade därför UD ett s.k. USB- minne med UD:s databas till som stämde av med folkbokföringsregistret. Två personer från kom också in till UD för att hjälpa till inför överlämnandet (UD: 2005: 35). Enligt uppgifter i bedrevs samarbetet på annat vis. ska först ha hjälpt RPS med listor över hemvän- dande svenskar och därefter kontaktat UD eftersom de antog att de hade liknande behov som RPS hade. UD tackade nej till hjälpen, enligt Iremark därför att de inte var klara med inmatningen då (, 2005-01-11a). Iremark nämner i utfrågningen inte detta samtal (Iremark: 2005). upp- repades erbjudandet från , UD tackade nej till hjälpen. UD ringde i stället SCB som sade sig vara berett att hjälpa till. tog fler kontakter med UD, sista gången ringde överdirektör på Massmedias och myndigheters framställningar UD sade nu ja till deras hjälp. UD ringde då enligt och tackade nej till hjälpen från SCB. De hade fått hjälp av så vi behövdes inte säger som är avdel- ningschef på . Iremark menar dock att SCB var där och hjälpte till (, 2005-01-11a). Reseföretagen var intresserade av att jämföra listor med UD. De hade listor över sina resenärer. från Resegruppen menar att UD var passivt. UD ska inledningsvis ha sagt att det fanns juridiska problem med att jämföra listorna från UD och reseföretagen. En jurist såg då över saken och fann att några sådana hinder inte förelåg (DN, 2004-12-30b). Denna förfrågan nämns inte i UD: s logg (UD: 2005). Evakueringen av svenskar är prioriterad Under det första mötet med beredskapsgruppen förstod de närvarande i gruppen enligt fler utfråg- ningar av allvaret i situationen (se bl.a. : 2005 samt : 2005). Under mötet bestämde de att de skulle ha ett möte med reseföretagen (: 2005). Ytterligare ett möte hölls . och förklarade för Waldner- att de ville avvakta med mötet med resebyråerna till eftersom de just kommit in och ville sätta sig in i frågorna (: 2005). Efter den första pressträffen hölls ett nytt möte med bered- skapsgruppen . framgick det att reseföretagen inte kunde ta hem sina resenärer (se bl.a. UD: 2005: 23 & : 2005). menar att det var som denna information kom (Thöresson: 2005). säger i utfrågningen att det var som resebola- gen fick fram att de inte kunde få hem alla resenärer (: 2005). Det är samma uppfattning som framgår vid de inledande press- konferenserna (Information ). hade fler samtal med researrangörerna My Tra- vel och . ringde på uppdrag av till vd:n för . lokaliserade då även det brev som skickats till honom där det fanns en begäran om hjälp med hemtransporter av turister (: Händelseutvecklingen: : 2005). Massmedias och myndigheters framställningar mail var skickat framgår inte. och skriver i deras PM att informationen om att resebranschen inte kunde ta hem sina resenärer nådde konsulära avdelningen . Om detta är via det mail som lokaliserat framgår inte (PM: Händelseutvecklingen: : 2005). Under den första presskonferensen påpe- kade att samarbetet med resebyråerna fungerade bra. Under den andra presskonferensen påpekade att samarbetet med reseföretagen var mycket bra (Informa- tion ). Enligt ska mor- gon ha meddelat UD att de inte kunde ta hem alla resenärer och att bårplatser behövdes. ska ha mottagit ett antal sam- tal från resebolagen, vilket hon enligt Kalla Fakta dementerar (Kalla Fakta, ). framför i att regeringen fick information om att det behövdes ambulans- flyg (SvD, 2004-12-29a). Enligt ska reseföretagen ha vädjat om hjälp från UD med att få hem nödställda svenskar (, ). som satt i KC: s växel talade med rese- bolagen. Han menar att han av dessa och anhöriga fick reda på att situationen var mycket allvarlig. på sade i ett samtal att resebranschen först skulle ha ett möte och sedan kontakta UD (: 2005). I tidningar uppges att ett samtal ägde rum mel- lan och ledningen för . den 27 kom och från Fri- tidsresor i kontakt med . De blev enligt () och (2004-12-31a) utskällda av när de begärde att kriscenter, ambulanstransporter och extra flyg skulle sättas in. På frågan om ingen från tog kontakt med Fri- tidsresor svarade informationsdirektören på : Nej, nej, är du galen, först upprättades en kontakt om jag minns rätt (SvD, 2005-01-09a se även , 2004-12-31a). Enligt () hade reseföretagen och UD ett första möte och enligt (2004-12-31a & SvD, 2005-01-09a) kom Fri- tidsresor i direktkontakt med . Enligt logg ska en initial kontakt ha etablerats . Massmedias och myndigheters framställningar ägde ett telefonmöte med UD rum och en kontakt med UD: s högsta ledning ska ha etablerats (: 2005: sid- angivelse saknas). säger att han av den 27 fick reda på att SAS inte hade ytterligare plan förrän .