sou · GTB32 · 2006-01-01 00:00:00 — Ledamöterna utses av programföretagen på bolagsstämman. SR utser styrelsens ordförande och en övrig ordinarie ledamot och en suppleant för dessa. SVT och UR utser vardera två ordinarie ledamöter och en varsin suppleant. I styrelsen ingår också SRF:s verkställande direktör. På samma sätt som för RIKAB måste regeringen godkänna förändringar i SRF:s bolagsordning. SRF äger vissa av de fastigheter i vilka SVT och SR bedriver programverksamhet. Fastigheterna ligger i och i ett tiotal andra städer i . Beståndet omfattar totalt . SRF svarar för drift, förvaltning och underhåll av fastigheterna. UR hyr sina lokaler av en extern hyresvärd. I SRF:s uppdrag ingår också att tillhandahålla gemensamma service- och stödfunktioner för företagen inom public service- gruppen inom bl.a. telefoni, arkiv och bibliotek. SRF finansieras på samma sätt som RIKAB. Förutom de gemensamt ägda bolagen är programföretagen delägare av Mediamätning i och . 3.5.1Mediamätning i () Mediamätning i ägs gemensamt av SVT och övriga större svenska TV-bolag. Ägandet fördelar sig enligt följande: procent, MTG , TV4 , Kanal , samt 2 procent.6 MMS genomför dagliga mätningar av TV-tittandet via elektro- niska mätare och publicerar månatliga rapporter innehållande sammanfattande uppgifter om tittandet. SVT är både ägare av och kund hos . I samband med bildandet av MMS tillsköt SVT medel till företaget. står verksamheten på egna ben utan tillskott från ägarna. ägs till av och till av kommersiella aktörer bestående av , , Fria Media och 7,2 procent.7 RUAB utför undersökningar och analys av medieanvändning, i första hand radio. Samtliga svenska radiokanaler undersöks , den kommersiella radion samt närradion. De vanligaste distributionsformerna för TV-program är marksändningar, satellitsändningar samt via kabelnät. Marksändningar kan tas emot med en vanlig utomhusantenn. För mottagning av satellitsändningar används en parabolantenn. Kabelnät används främst för vidaresändning av marksända eller satellitsända TV-program. I finns omkring 4 miljoner hushåll som har TV. Fördelningen mellan de olika mottagningsformerna är att av hushållen tar emot marksändningar med en egen antenn, av hushållen har kabel-TV medan har en egen parabolantenn för att ta in sändningar via satellit. har en samägd parabolantenn (så kallad SMATV, ) till vilken flera hushåll är anslutna och som därigenom bildar ett mindre kabelnät. En procent av hushållen tar emot TV-sändningar på annat sätt än ovanstående, till exempel via bredband ().1 Utsändningarna kan vara antingen analoga eller digitala. Just nu pågår ett teknikskifte som innebär övergång från analog till digital distribution. De analoga och digitala distributionsnäten existerar sida vid sida och många sändningar sker parallellt med de båda teknikerna. Det analoga marknätet täcker av befolkningen. Det digitala marknätet består av fyra sändarnät (s.k. multiplexer) som sändningarna krävs en digital-TV-box som omvandlar den digitala signalen så att den analoga TV-apparaten kan ta emot den. Summan av andelarna blir över 100 eftersom olika TV-apparater hos ett och samma hushåll kan ha olika mottagningssätt. SVT1 och SVT2 sänds både i det analoga och i det digitala marknätet. I det digitala marknätet sänds även SVT:s temakanaler 24, Barnkanalen och SVT Extra och den av SVT och UR gemensamma Kunskapskanalen. SVT:s digitala kanaler och TV4:s huvudkanal sänds okrypterade, vilket innebär att det för att kunna titta endast krävs en digital-TV-box och inte något abonnemang. SVT och UR sänder också samtliga sina kanaler via satellit. beslöt att inleda den första etappen av digital marksänd TV i . Marksändningar med digital teknik påbörjades . (Digitala sändningar via kabel och satellit startade respektive 1998.) fattade beslut om att de analoga marksändningarna skall läggas ner etappvis och slutligen ha upphört den 1 februari 2008.2 Innan nedsläckningen kan påbörjas måste dock lagstiftningen om skyldighet att vidaresända vissa TV- program i kabelnät (must carry) ha anpassats till att alla marksändningar är digitala. Regler om vidaresändningar i kabelnät finns i 8 kap. radio- och TV-lagen (1996:844). Enligt nuvarande lagstiftning är nätinnehavarna bland annat skyldiga att i kabelnät vidaresända vissa program som sänds med tillstånd av regeringen och som är avsedda att tas emot i området utan villkor om särskild betalning. Vidaresändningsplikten omfattar högst tre sända TV- program som sänds av tillståndshavare vars verksamhet finansieras genom anslag från TV-avgiften och högst ett TV-program som sänds av en annan tillståndshavare. Lagstiftningen garanterar kabel-TV-hushåll tillgång till SVT1, SVT2, i förekommande fall SVT:s digitala programtjänst 24 samt TV4:s huvudkanal. Syftet med reglerna är att säkerställa att de som bor i en fastighet som är ansluten till kabel-TV har tillgång till samma programutbud som de skulle haft om fastigheten inte hade varit ansluten till ett kabelnät. I Radio och delbetänkande Must carry (SOU 2003:109) föreslås att samtliga SVT:s digitala kanaler skall omfattas av vidaresändningsplikt, tillsammans med högst tre andra kanaler. Förslaget har remissbehandlats och regeringen avser att /2005 lämna en proposition till med anledning av utredningens förslag. 2002/03:72, bet. 2002/03:KU33, rskr. 2002/03:196. Radio- och behandlar vidare i (SOU 2004:39) sändningsutrymme och hur tillståndsgivning skall ske och vem som skall meddela tillstånd. Utredningens förslag har remissbehandlats och ärendet bereds i . beslöt att det digitala marknätet skall byggas ut så att sändningarna från SVT och UR får samma räckvidd som företagens analoga marksändningar. Detta innebär att av befolkningen skall kunna ta emot programmen med utomhusantenn i sina permanenta bostäder.3 Arbetet med utbyggnaden av det digitala marknätet pågår. Enligt kommer samtliga större sändarstationer att ha försetts med digital sändarutrustning . Det innebär att av befolkning då kommer att kunna ta emot digitala sändningar via marknätet. Regeringen beslöt att tillsätta en kommission som skall förbereda skiftet från analoga till digitala marksändningar och samordna den informationsverksamhet som behövs (dir. 2004:32). Kommissionen skall i sitt arbete i första hand ta hänsyn till konsumenternas önskemål och behov. Även inom radions område pågår en digitalisering av utsändningarna. Utvecklingen har dock skett långsammare än för televisionen. I sker analog distribution av radio främst genom marksändningar där radiovågor sprids från sändarmaster på marken. Utsändningar av SR:s program sker genom fyra separata FM-nät som tillsammans täcker av befolkningen. Den sändningsteknik som ser ut att efterträda de analoga FM- sändningarna är DAB (Digital Audio Broadcasting). DAB bygger liksom FM-radio på marksändningar. Förutom DAB finns även andra digitala plattformar som kan eller kan tänkas användas för radio. En fördel med DAB-tekniken jämfört med FM är att frekvensutrymmet utnyttjas mer effektivt. Tekniken innebär också bättre ljudkvalitet och mindre störningar i mottagningen. 2003/04:118, bet. 2003/04:KU24, rskr. 2003/04:231. ljudradiosändningar ger DAB-tekniken möjlighet att sända olika typer av information i anslutning till radioprogram samt andra typer av tjänster. För att ta emot digitala utsändningar krävs en särskild digitalradiomottagare. I digitalradion sänder SR program från det analoga utbudet tillsammans med kanaler som enbart sänds digitalt. SR:s digital- radiokanaler distribueras även via Internet. beslutade om att påbörja digitala ljudradiosändningar i . startade SR provsändningar med DAB-tekniken. Det digitala distributionsnätet byggdes successivt ut så att en täckningsgrad om uppnåddes . Sändningarna i digitalradion har varit parallell- sändningar av SR:s analoga programutbud tillsammans med kanaler som endast sänds digitalt. Inför den nya sändningstillståndsperioden 2005 beslöt att SR i avvaktan på en utvärdering av den digitala radion skulle minska kostnaden för digitala sändningar. Till följd av beslutet minskades DAB-sändningarnas omfattning från tidigare uppnådda av befolkningen till . Digital- radions sändningar täcker områdena kring , , och . Den parlamentariska föreslår i sitt betänkande Digital Radio (SOU 2004:16) att digitaliseringen av radiosändningarna i skall fortsätta. Täckningen skall motsvara den som finns i FM-näten. Kommittén anser att utvecklingen av DAB-sändningarna bör ske etappvis och att den första etappen bör pågå 2008. Någon bestämd tidpunkt när de analoga radiosändningarna kan upphöra föreslås dock inte. Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . Både de analoga och de digitala marknät som används för distribution av radio och TV ägs och drivs av . Samtliga aktier i ägs av staten. Verksamheten med sändningar för public service-företagen bedrivs i enlighet med fleråriga avtal. SR:s avtal med tecknades och gäller t.o.m. . tecknades ett avtal mellan , SVT och UR om analog och digital TV-distribution fram . Avtalet omfattar därmed såväl perioden med parallellsändningar som en period efter att det analoga nätet släckts. 5.1Styrning av public service-verksamheten Ett grundläggande villkor för radio och TV i allmänhetens tjänst i har under alla år varit att verksamheten å ena sidan, framför allt från publicistisk synpunkt, skall vara oberoende från såväl staten som olika intresseorganisationer och andra maktgrupper i samhället. Å andra sidan har riksdag och regering ett ansvar för att programverksamheten i allmänhetens tjänst uppfyller uppställda krav på mångsidighet, hög kvalitet, tillgänglighet, hänsyn till minoritetsintressen m.m.1 Dessa krav framgår av särskilda riktlinjer för verksamheten. Regleringen av radio och TV-området är också utformad med beaktande av på området. De rättsakter på EG-rättens område som är relevanta för radio och TV beskrivs närmare i kapitel 8. De instrument som riksdag och regering huvudsakligen använder för att utöva sitt inflytande på den svenska radio- och TV-verksamheten i allmänhetens tjänst är radio- och TV-lagen (1996:844), sändningstillstånd och anslagsvillkor. I detta avsnitt redogörs för dessa instrument samt för förvaltningsstiftelsens förordnande och företagens bolagsordningar. I radio- och TV-lagen finns föreskrifter om sändningar av ljudradio- och TV-program som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. En sändning anses riktad till allmänheten endast om den och utan särskild begäran är tillgänglig för vem som helst som vill ta emot den. För att lagen skall vara tillämplig krävs således att det är fråga om en så 1 Jfr prop. 2000/01:94, s. 11 f. kallad rundradiosändning (broadcast). Så kallad video-on- demand och andra typer av tjänster som tillhandahålls på begäran omfattas inte av lagen. Det saknas betydelse för lagens tillämplighet om sändningen är analog eller digital. Enligt lagen krävs tillstånd för att sända radio- och TV-program med hjälp av radiovågor på radiofrekvenser under 3 gigahertz. Detta innebär i praktiken att tillståndsplikten omfattar sändningar i marknätet.2 Tillstånd att sända TV-program och tillstånd att till hela landet eller utlandet sända ljudradioprogram meddelas av regeringen. Radio- och TV- verket utfärdar tillstånd att sända närradio och lokalradio. Radio- och TV-lagen innehåller i 6 kap. bl.a. föreskrifter som gäller samtliga radio- och TV-sändningar. Beträffande television innebär detta således att inte endast public service-företagens sändningsverksamhet utan även kommersiella aktörers sändningar omfattas. Exempelvis fastslås att programverksamheten skall präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer samt principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet (den s.k. demokrati- bestämmelsen). I 3 kap. 1 § regleras att sändningstillstånd som meddelas av regeringen får förenas med vissa villkor som innebär att sändningsrätten skall utövas sakligt och opartiskt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet skall råda i radio och TV. Vidare följer i 3 kap. en rad villkor av olika slag som får förenas med sändningsrätten. Dessa villkor gör det möjligt för regeringen att i sändningstillstånd för marksändningar ställa sådana krav som där specificeras. Till grund för public service-uppdraget för SVT, SR och UR ligger de sändningstillstånd som utfärdas av regeringen. Inför varje ny tillståndsperiod fattar beslut om villkor för programverksamheten utifrån en proposition från regeringen. Det senaste riksdagsbeslutet fattades i juni år 2001.3 beslut ligger sedan till grund för villkoren i sändningstillståndet. En förutsättning för villkoren är att dessa har stöd i 3 kap. radio- och 2Sändningar via satellit sker på frekvenser över 3 gigahertz och omfattas därmed inte av tillståndsplikten. 2000/01:94, bet. 2000/01:KrU11, rskr. 2000/01:268. Villkoren måste också godtas av de programföretag som berörs. Vart och ett av programföretagen har ett eget sändningstillstånd. Nuvarande sändningstillstånd utfärdades . En förlängning av innevarande tillståndsperiod till utgången av har på förslag av regeringen beslutats av . Sändningstillstånden för SVT, UR och SR innehåller allmänna bestämmelser om sändningarna, generella riktlinjer för innehållet i programverksamheten, föreskrifter om genmäle, förbud mot reklam och villkor för sponsring av program, samt vissa villkor för verksamheten under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred. Sändningstillstånden har vad avser innehållet i sändningarna exempelvis krav på att företagen skall erbjuda ett mångsidigt programutbud av hög kvalitet, respektera den enskildes privatliv, ta hänsyn till radions och televisionens särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning, värna om kultur och det svenska språket, att producera program för och med barn och ungdomar och beakta språkliga och etniska minoritets intressen och funktionshindrades behov. Villkoren innehåller också föreskrifter om nyhets- verksamheten (SVT och SR) och skyldighet att lämna uppgifter till och TV. Respektive programföretags sändningstillstånd kompletteras av ett tillstånd att sända med digital teknik. Enligt nu gällande komplettering har SVT och UR rätt att sända television med digital teknik till och med utgången av . SR och UR har rätt att sända ljudradio med digital teknik till och med , eller till dess att regeringen fattat beslut om den framtidiga användningen av frekvensutrymmen för digital ljudradio. Programföretagens medelstilldelning är förenade med vissa villkor. Dessa meddelas i anslagsvillkor som beslutas av regeringen. Till skillnad från sändningstillståndets mer allmänna villkor om verk- samhet och riktlinjer för sändningsinnehåll innehåller anslagsvillkoren bl.a. villkor om ekonomiska och organisatoriska förut-sättningar för programföretagens verksamhet. Grund- läggande förutsättningar är att programföretagen inom tillgängliga ekonomiska ramar skall göra de prioriteringar som krävs för att uppfylla uppdraget och att verksamheten inom ramen för uppdraget skall bedrivas rationellt och syfta till ökad produktivitet och förbättrad effektivitet. Villkoren innehåller också föreskrifter om att programföretagen skall ägna mer eller mindre resurser inom ett visst område. Beträffande organisation föreskrivs exempelvis att denna för SVT och SR skall vara decentraliserad och att av allmänproduktionen i rikssändningarna under innevarande tillståndsperiod skall ske utanför . Anslagsvillkoren kan ses som verksamhetsmässiga kompletteringar till villkoren i sändningstillstånden. I likhet med sändningsvillkoren har anslagsvillkoren stöd i de allmänna riktlinjer för public service-företagens programverksamhet som beslutas av . I övrigt är regeringens möjlighet att styra verksamheten genom anslagsvillkoren mer omfattande än genom sändnings- tillstånden, för vilka det i radio- och TV-lagen direkt regleras vilka villkor som får ställas. Eftersom staten inte är ägare av programföretagen kan inte något egentligt ägarinflytande utövas från statens sida. Detta är också ett syfte med den organisationsstruktur som har valts. Genom att det är riksdag och regering som beslutar om medelstilldelning respek- tive ställer medel till företagens förfogande, har statsmakterna ändå härigenom möjlighet att påverka verksamhetens inriktning genom att förena medelstilldelningen med vissa villkor. SVT, SR, UR, RIKAB och SFR har i egenskap av aktiebolag varsin bolagsordning. Enligt SVT:s, SR:s och UR:s bolagsordningar är föremålet för bolagens verksamhet att bedriva rundradio- verksamhet och därmed förenlig verksamhet (för UR med tillägget inom utbildningsområdet). Föremålet för RIKAB:s verksamhet är enligt bolagsordningen att bedriva uppbörd av TV-avgifter och annan därmed förenlig verksamhet. SRF skall enligt sin bolagsordning äga och förvalta fastigheter för lokaler för radio- och TV-verksamhet, äga aktier i bolag med anknytning till radio- och TV-verksamhet samt tillhandahålla gemensamma service- och stödfunktioner för programbolagen och övriga bolag inom public service-gruppen. Samtliga bolagsordningar för ovan nämnda företag innehåller vidare regler om bl.a. aktiekapital, styrelsens sammansättning och arbetssätt, revisorer och om bolagsstämman. Bolagsordningarna får inte får ändras utan medgivande av regeringen. SRF:s bolagsordning innehåller bl.a. också en bestämmelse om att bolagets styrelse inte utan bolagsstämmans godkännande får avyttra fastighet eller tomträtt av större betydelse för programverksamheten. Ett sådant beslut av bolagsstämman måste godkännas av regeringen. Generellt gäller att syftet med en bolagsordning är att ge regler för aktieägarnas samverkan i bolagsform. Detta inkluderar regler om bolagets uppbyggnad och dess verksamhet, regler om förhållandet mellan aktieägarna och bolaget samt regler om förhållandet mellan olika aktieägare.4 En bolagsordning skall innehålla bl.a. sådana uppgifter som krävs för att ge nödvändig identitet och mening åt verksamheten (t.ex. firma och föremål för bolagets verksamhet) men också vissa bestämmelser rörande andra väsentliga förhållanden såsom aktiekapital, aktiernas nominella belopp samt regler för bolagsstämma m.m.5 Programföretagens bolagsordningar används inte som ett instrument för aktiv styrning av programföretagen och innehåller inte några föreskrifter om programverksamhet, organisation eller resursanvändning. Några formella hinder för att införa sådana finns dock inte. Beträffande förhållanden som aktiebolagslagen (1975:1385) eller annan lagstiftning inte behandlar finns möjlighet att införa bestämmelser av allehanda slag, förutsatt naturligtvis att de inte avser brottslig verksamhet eller i övrigt strider mot aktiebolagslagen eller annan lagstiftning . Enligt associationsrätt i huvuddrag förefaller det ha blivit allt vanligare med bolagsordningar som mycket utförligt reglerar olika delar av bolagets verksamhet.6 SVT, SR och UR ägs av för , och . roll är att främja programföretagens självständighet och oberoende av statsmakterna. Enligt stiftelse- förordnandet skall stiftelsen tillgodose sitt syfte genom att äga och 4Kristiansson, , , Bolagsordning, s. 13. 5Aktiebolagslagen (1975:1385) 2 kap. 4 §. 6Johansson , Nials svensk Associationsrätt i huvuddrag, 8:e upplagan, s. 63. förvalta aktier i programföretagen. Däremot uttalas inget om programföretagens verksamhet. Regeringen utser efter förslag från riksdagspartierna samtliga ledamöter i förvaltningsstiftelsens styrelse. Stiftelsen har sedan att utse fem ledamöter och en suppleant i respektive programföretags styrelse. Ordförande och en suppleant i respektive styrelse utses av regeringen. Staten får genom regeringen ändra eller upphäva vissa delar av stiftelseförordnandet. Vissa bestämmelser om sammansätt- ningen av förvaltningsstiftelsens styrelse och vem som kan vara ledamot i styrelsen får dock endast ändras eller upphävas efter beslut av . Föreskrifterna om stiftelsens ändamål får ändras endast om beslutat att programföretagen inte längre skall bedriva sändningar av ljudradio- och televisionsprogram i allmänhetens tjänst eller om det annars kan finnas sådana skäl som avses i 6 kap. om ändring m.m. av föreskrifter i ett stiftelseförordnande i stiftelselagen (1994:1220). En sådan ändring beslutas av Kammarkollegiet. För aktiebolag gäller generellt att ägarna vid bolagsstämman utövar sin rätt att besluta i bolagets angelägenheter. har sedan den bildandes inte i någon nämn- värd omfattning utövat något sådant aktivt ägarinflytande på programföretagen, annat än att utse styrelseledamöter på bolagsstämman. 5.2Finansiering av public service-verksamheten Radio- och TV-verksamhet i har allt finansierats med särskilda avgifter. När de första radiosändningarna började produceras av AB Radiotjänst infördes ett licenssystem där det för rätten att inneha en radiomottag- ningsapparat krävdes ett tillstånd per innehavd apparat. För tillståndet fick innehavaren betala en årlig licens. Avgiften inkasserades av dåvarande telegrafstyrelsen. infördes avgiftsskyldighet för innehav av televisionsmottagare. Separata licenser för radio och TV existerade då ljudradioavgiften slopades. Licensmedlen användes dels för att bygga ut sändarnätet och dels för att finansiera programproduktionen. och drevs i statlig regi (Telegrafstyrelsen, sedermera och det statliga aktiebolaget ) medan program- produktionen drevs i form av aktiebolag vars ägare har bestått av pressen, folkrörelser, radioindustrin m.fl., i olika konstellationer. I vissa sammanhang talar man när det gäller radio- och TV- verksamheten i allmänhetens tjänst om rundradiorörelsen. Begreppet kan numera ses som ett samlingsbegrepp för de medel som finansierar radio och TV i allmänhetens tjänst. TV- avgiftsmedlen samlas på rundradiokontot hos . Förutom TV-avgifterna tillförs rundradiokontot räntor på innestående medel. Från ett annat konto hos , distributionskontot, tilldelas medel som är avsedda att bidra till finansieringen av SVT:s och UR:s distribution av TV. Rundradiorörelsen förvaltas av Radiotjänst i (). fastslog att kostnaderna för produktion och distribution av de för svenska lyssnare i gemen avsedda programmen samt därmed sammanhängande kostnader skulle betalas av lyssnarna själva. Av denna princip följde, enligt prop. 1947:41, att avgiftens storlek blev beroende av de krav man ansåg att rundradion borde tillgodose, dvs. avgiftsintäkterna borde täcka utgifterna. Av detta följde i sin tur att avgiften inte borde höjas mer än nödvändigt för att tillgodose rörelsens egna behov. En viss marginal borde dock eftersträvas. Även dagens programföretag finansieras med dessa utgångspunkter. Kostnaderna för företagen kunde lättare mötas med intäkter från mottagaravgifter i början när systemet med mottagaravgifter var nytt. Detta berodde på att fler och fler hushåll skaffade sig en radio och en TV. innehar majoriteten av svenska folket en TV- mottagare vilket innebär att varje förändring av medelsbehovet för public service-koncernen får återverkningar på TV-avgiftens storlek om inte antalet TV-avgifter kan ökas. De TV-avgiftsmedel som inflyter finansierar , helt eller delvis, de tre programbolagen , och , intresse-/dotterbolagen i () och (), och Programföretagen erhåller en löpande tilldelning av avgiftsmedel i enlighet med ett årligt riksdagsbeslut och de årliga anslagsvillkoren som fastställs av regeringen. Intressebolagen kostnader täcks genom att de tre programföretagen avstår en del av sina avgiftsmedel till dem. får sin finansiering dels genom att en mindre del avgiftsmedel tilldelas nämnden och dels genom anslag över statsbudgeten. 5.2.2Avgiftsskyldighet och uppbörd av TV-avgift i dagens system Avgiftsskyldighet enligt lag (1989:41) om TV-avgift TV-avgiften, som tas ut med stöd av lagen (1989:41) om TV-avgift, är kopplad till innehavet av en TV-mottagare. Den som innehar en TV-mottagare skall betala TV-avgift.