sou · GTB343d4 · 2006-01-01 00:00:00 — I båda fallen besluta- de tingsrätten om gemensam vårdnad och att barnet skulle vara bo- satta hos mamman samt ha helgumgänge med pappan. – Båda domarna överklagades. I det ena fallet träffade föräldrarna en över- enskommelse i hovrätten. Det andra fallet var ännu inte avgjort. I 1 fall framkom det – delvis genom mammans medgivande – att hon slog barnen då hon blev arg på dem. Detta fann tingsrätten i och för sig helt oacceptabelt. Emellertid ansågs handgripligheterna inte ha varit så allvarliga att mamman inte skulle kunna fungera som boförälder. I målet anklagade också såväl pappan som mamman varandra för våld/hot riktat mot dem, vilket dock inte togs upp av tingsrätten. Tingsrätten beslutade om gemensam vårdnad och att det ena barnet skulle bo hos pappan och de andra barnen hos mamman. – Domen överklagades, men föräldrarna träffade en överenskommelse i hovrätten. Övergreppen togs inte upp I det ena fallet anklagades mamman för att ha slagit barnet, vilket hon förnekade. Tingsrätten, som inte tog upp påståendena om övergrepp, beslutade att barnet skulle bo hos mamman. – Domen överklagades, men föräldrarna träffade en överenskommelse i hov- rätten. I det andra fallet anklagade båda parterna varandra för att aga och hota barnen. Mamman påstod att pappan också misshandlat henne. Tingsrätten fann att föräldrarnas samarbetssvårigheter inte var så all- varliga, utan beslutade om gemensam vårdnad och att barnen skulle vara bosatta hos mamman samt ha helgumgänge med pappan. – Domen överklagades inte. Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp 15.4.3Ensam vårdnad för mamman Tingsrätten beslutade att mamman ensam skulle ha vårdnaden i 2 av de 11 fall där våld/hot mot barnet påståtts. Av domarna framgick att påståendena om våld/hot mot barnet i 1 fall lett till polisanmälan. Förundersökningen hade dock lagts ned. Föräldern hade inte dömts för våld/hot mot barnet Tingsrätten tog upp påståendena om övergrepp i sina domskäl i båda fallen. I det ena fallet hade förundersökningen lagts ned. Både mamman och pappan gjorde gällande att den andra föräldern slagit barnen . I målet påstod mamman att pappan även misshandlat henne. Tingsrätten konstaterade att vittnen sett både mamman och pappan använda obefogat våld mot barnen samt att det var visat att pappan utövat våld mot mamman. Förhållandena hade emellertid förbättrats. Tingsrätten fann att det förelåg allvarliga samarbets- svårigheter mellan föräldrarna och beslutade att mamman ensam skulle ha vårdnaden om barnen samt att barnen skulle ha helgum- gänge med pappan. – Domen överklagades inte. I det andra fallet påstod mamman att dottern sagt att pappan slagit henne samt rört vid hennes underliv på ett otillbörligt sätt. Pappan förnekade övergreppen och framförde motanklagelser mot mamman. Tingsrätten fann det inte visat att övergrepp skett. På grund av att det förelåg allvarliga samarbetssvårigheter mellan för- äldrarna beslutade tingsrätten att mamman ensam skulle ha vårdna- den om barnet och att barnet skulle ha helgumgänge med pappan. – Domen överklagades och fastställdes av hovrätten. Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp 15.4.4Ensam vårdnad för pappan Tingsrätten beslutade att pappan ensam skulle ha vårdnaden i 3 av de 11 fall där våld/hot mot barnet påståtts. Av domarna framgick att påståendena om våld/hot mot barnet i 2 fall lett till polisanmälan. I 1 fall hade förundersökningen lagts ned, medan 1 polisanmälan var under utredning. Föräldern hade inte dömts för våld/hot mot barnet Tingsrätten tog upp påståendena om övergrepp i sina domskäl i alla 3 fallen. I 2 fall var det mamman som anklagades för att ha slagit barnen. I det ena fallet var polisanmälan fortfarande under utredning. Tingsrätten anförde att oavsett vad som hänt så var det klarlagt att barnet inte ville träffa mamman. Även i det andra fallet fann tingsrätten, genom vårdnadsutredningen, att det framgick att bar- nen på grund av bråk och misshandel var rädda för mamman och inte ville träffa henne. Tingsrätten beslutade i båda fallen att pappan ensam skulle ha vårdnaden om barnen och att inget umgänge med mamman skulle äga rum. – Domarna överklagades inte. I 1 fall anklagades pappan för att ha misshandlat och hotat såväl barnen som mamman. Flera förundersökningar hade lagts ned och pappan förnekade påståendena. Mamman hade dokumenterat ska- dor i form av blåmärken hos barnen. Hon hade även varit i kontakt med en läkare som regelbundet utfört kroppsbesiktningar av bar- nen. Tingsrätten fann det visat att det tidigare förekommit vissa övergrepp men att de varit av lindrigare art. Av bevisningen i målet fanns, enligt tingsrätten, inget annat än mammans påståenden som tydde på att det förekom övergrepp mot barnen från pappans sida. Tingsrätten fann att det förelåg vårdnads- och um- gängessabotage från mammans sida och beslutade att pappan ensam skulle ha vårdnaden om barnen samt att umgänge med mamman skulle ske i närvaro av kontaktperson. – Domen över- klagades men målet hade ännu inte avgjorts av hovrätten. Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp I 1 av de fall där våld/hot mot barnet påståtts gällde tvistefrågan en- bart umgänge. Av domen framgick inte om någon polisanmälan hade skett. Föräldern hade inte dömts för våld/hot mot barnet Övergreppen togs inte upp I målet anklagades mamman för att bl.a. ha slagit barnet. Pappan gjorde gällande att mamman även brukat våld mot honom. I målet framkom att mamman var psykiskt sjuk. Med hänvisning till mammans dåliga förhållanden och barnets vilja beslutade tings- rätten att barnet skulle ha umgänge med mamman i närvaro av kontaktperson. – Domen överklagades inte. 15.5Sexuella övergrepp mot barnet Sexuella övergrepp mot barnet utgjorde det huvudsakliga påståen- det om övergrepp i 13 domar (eller i av de 249 genom- gångna tingsrättsdomarna). Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp Sexuella övergrepp mot barnet Gemensam eller ensam vårdnad I drygt hälften av fallen beslutade tingsrätten att vårdnaden skulle vara gemensam, i knappt en fjärdedel av fallen att mamman ensam skulle ha vårdnaden och i knappt en fjärdedel av fallen att pappan ensam skulle ha vårdnaden. Tingsrätten beslutade om gemensam vårdnad i 7 av de 13 fall där sexuella övergrepp mot barnet påståtts. Påståendena om sexuella övergrepp mot barnet hade lett till polis- anmälan mot pappan i samtliga fall. I 6 av fallen hade förundersök- ningen lagts ned. I 1 fall hade åtal väckts men ogillats avseende det egna barnet, medan pappan dömts för sexuella övergrepp på andra barn. Föräldern hade inte dömts för sexuella övergrepp mot barnet I samtliga 7 fall var påståendena om sexuella övergrepp mot barnet riktade mot pappan. Tingsrätten tog upp övergreppen i sina dom- skäl i samtliga fall. I inget av fallen ansåg tingsrätten det visat att sexuella övergrepp mot barnet skett. Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp I det ovan nämnda fallet där pappan dömts för sexuella över- grepp på andra barn, medan åtalet avseende den egna dottern ogil- lats, anförde tingsrätten att domen avseende sexuella övergrepp inte kunde förbigås. Pappan kunde inte få ensam vårdnad om barnen (som han yrkat) och barnen skulle bo hos mamman. Tings- rätten beslutade om gemensam vårdnad och att barnen skulle ha umgänge med pappan i närvaro av kontaktperson. – Domen över- klagades inte. I 3 av fallen beslutade tingsrätten om gemensam vårdnad och att barnen skulle vara bosatta hos mamman samt ha helgumgänge med pappan. I 2 av fallen förekom påståenden även om våld/hot riktat mot den andra föräldern, vilket inte togs upp av tingsrätten. I 1 av fallen hänvisade tingsrätten till att förundersökningen avseende sexuella övergrepp mot barnet lagts ned och att det därför var rim- ligt att utgå från att brott inte begåtts, även om mamman fortfaran- de var av den uppfattningen. I 1 av fallen angavs att flera förhör hållits med barnet av såväl poliser som psykologer med special- kunskap i dessa frågor utan att tecken på sexuella övergrepp fram- kommit, att inga skador på barnet påvisats samt att två förunder- sökningar rörande övergrepp lagts ned. Dottern ansågs av tings- rätten vara påverkad av mamman. I 1 av fallen anförde tingsrätten att vid bestämmande av beviskravets höjd måste, å ena sidan, bar- nets skyddsbehov beaktas. I lika stor utsträckning måste, å andra sidan, hänsyn tas till barnets behov av att träffa båda sina föräldrar. En samlad bedömning gav, enligt tingsrätten, resultatet att det måste framstå som mer sannolikt att påståendet var riktigt än att så inte var fallet. Efter en ingående prövning, där tingsrätten bl.a. tog del av videoinspelade polisförhör med barnet, fann tingsrätten att det inte framstod som mer sannolikt att övergrepp skett. – 2 av de 3 domar- na överklagades och fastställdes av hovrätten. Övergreppen togs upp även i hovrättens domskäl i det ena fallet. Inte heller hovrätten fann att bevisningen gav stöd för mammans påstående om sexuella övergrepp. I 3 av fallen beslutade tingsrätten om gemensam vårdnad och att barnen skulle vara bosatta hos pappan samt ha helgumgänge med mamman. I 2 av dessa fall påstods också att det förekommit våld/hot mot barnet och i 1 fall våld/hot mot den andra föräldern. Beslutet om att barnen skulle bo hos pappan motiverades i samtliga fall med att det förelåg umgängessabotage från mammans sida. I 2 av fallen hade polisanmälningar gjorts och skrivits av och även andra utredningar hade gjorts som inte påvisade Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp att barnen utsatts för något oegentligt. I det ena av dessa fall an- klagade mamman även flera andra personer för att ha förgripit sig på barnen. I 1 fall ansåg tingsrätten att det endast visats att det förekommit häftiga ordväxlingar och att pappan tagit tag i ett av barnen. Tingsrätten pekade i detta fall också på att mamman hade valt att avbryta barnens påbörjade behandling vid barnpsykiatrin, vilket tydde på att hon egentligen inte trodde att barnen blivit utsatta för något otillbörligt. – 2 av domarna överklagades. I ena fallet träffade föräldrarna en överenskommelse i hovrätten. I det andra fallet fastställde hovrätten tingsrättens domslut med moti- veringen att alla förundersökningar lagts ned utan att pappan hörts, ingen medicinsk utredning stödde mammans påståenden och mamman hade som alternativ medgett att barnen hade helgumgänge med pappan. Hovrätten menade att det framstod som märkligt att inta en sådan ställning om man på fullt allvar trodde att barnen ut- satts för sexuella övergrepp. 15.5.3Ensam vårdnad för mamman Tingsrätten beslutade att mamman ensam skulle ha vårdnaden i 3 av de 13 fall där sexuella övergrepp mot barnet påståtts. I samtliga fall hade pappan polisanmälts och anmälan hade i ett fall lett till att åtal väckts. I de andra 2 fallen hade förundersökningen lagts ned. Föräldern hade inte dömts för sexuella övergrepp mot barnet I samtliga 3 fall var påståendena om sexuella övergrepp mot barnet riktade mot pappan. Tingsrätten tog upp övergreppen i sina dom- skäl i samtliga fall. I 1 av målen påstods även att en av föräldrarna gjort sig skyldig till våld/hot mot barnet och i 1 mål att en förälder gjort sig skyldig till våld/hot mot den andra föräldern. I 1 fall hade åtal väckts för sexuellt utnyttjande och misshandel riktat mot barnet. Tingsrätten anförde att åtalet skulle tas upp i annan ordning och att vad som förekommit i vårdnadsmålet inte gav underlag för några slutsatser. Så länge pappan inte dömts kunde Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp misstankarna mot honom, enligt tingsrätten, inte tillåtas påverka bedömningen i vårdnadsmålet om det inte gjordes i vart fall an- tagligt att brott blivit begånget. Den bevisning som förebragts var, enligt tingsrätten, inte så entydig att anklagelserna mot pappan kunde tillåtas påverka utgången i målet. Eftersom allvarliga samarbetssvårig- heter emellertid ansågs föreligga mellan föräldrarna, och barnet mot- satte sig kontakt med pappan, beslutade tingsrätten att mamman ensam skulle ha vårdnad om barnet samt att barnet skulle ha umgänge med pappan endast i närvaro av kontakt- person. I 1 fall förekom även anklagelser om att pappan skulle ha förgripit sig på en dotter från ett tidigare förhållande. Pappan å sin sida anklagade mamman för alkoholmissbruk. Tingsrätten fann att det förelåg allvarliga samarbetssvårigheter mellan föräldrarna och beslutade om ensam vårdnad för mamman. Det hade, enligt tings- rätten, inte i sådan grad gjorts sannolikt att pappan förfarit brotts- ligt mot barnet, eller handlat på annat sätt, att det framstod som olämpligt att han medgavs umgänge med barnet. Tingsrätten be- slutade dock att umgänge skulle ske endast i närvaro av kontaktperson. I 1 fall förekom påståenden om sexuella övergrepp även mot en äldre dotter till mamman samt påståenden om att pappan blottat sig för denna dotter och hennes kamrater. Tingsrätten ansåg, lik- som vårdnadsutredarna, att barnet var onaturligt bundet till pappan och att hans förhållande till henne var som till en vuxen kvinna. Tingsrätten ansåg att pappan var direkt olämplig som vård- nadshavare och beslutade att mamman ensam skulle ha vårdnaden om dottern samt att umgänge skulle ske endast i närvaro av kontaktperson. Ingen av de 3 domarna överklagades. 15.5.4Ensam vårdnad för pappan Tingsrätten beslutade att pappan ensam skulle ha vårdnaden i 3 av de 13 fall där sexuella övergrepp mot barnet påståtts. Påståendena hade lett till polisanmälan mot pappan i 2 av fallen. I båda fallen hade förundersökningen lagts ned. I 1 fall hade en be- kant till mamman dömts för grova sexuella brott mot barnet. Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp Föräldern hade inte dömts för sexuella övergrepp mot barnet Tingsrätten tog upp övergreppen i sina domskäl i båda fallen. I båda fallen hade mamman gjort flera polisanmälningar avseende olika slag av övergrepp från pappans sida riktade mot både barnet och henne. I det ena fallet påstod mamman att även farmodern och hennes man hade begått sexuella övergrepp mot barnet. I detta fall hade mamman hållit sig gömd på olika kvinnohus . I vårdnadsutredningen angavs att pojken av alla professionella be- dömts som ett väl fungerande barn, utan rädsla för sin pappa, som på detta sätt undandragits normal social samvaro. I det andra fallet hade en barnpsykiatrisk utredning gjorts, av vilken det framgick att det inte fanns några indikationer som kunde tolkas som att barnet blivit sexuellt utnyttjat. Tingsrätten fann i båda fallen att inte heller bevisningen i övrigt gav stöd för mammans påståenden. Tingsrätten fann vidare i båda fallen att mamman var klart sämre skickad att tillgodose barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna. Tingsrätten beslutade därför att pappan ensam skulle ha vårdnaden om barnet. I det ena fallet beslutade tingsrätten också att barnet skulle ha helgumgänge med mamman. Båda domarna överklagades. Det ena målet skrevs av i hovrätten efter återkallelse av överklagandet. I det andra målet fastställde hovrätten tingsrättens dom beträffande vårdnaden men ändrade be- träffande umgänget. I hovrätten noterades att mamman inte längre hyste någon oro för sexuella gränsöverskridanden från pappans sida gentemot barnen. En bekant till mamman hade dömts för sexuella övergrepp mot barnet I 1 fall hade en nära bekant till mamman dömts för grov våldtäkt och grovt sexuellt utnyttjande av underårig riktat mot barnet. Med hänsyn till omständigheterna i fallet fann tingsrätten att mamman inte förmått skydda barnet. Tingsrätten beslutade att pappan ensam skulle ha vårdnaden om barnet och att umgänget med mamman skulle ske i närvaro av kontaktperson. – Domen överklagades inte. Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp 15.6Sexuella övergrepp mot annan än barnet Sexuella övergrepp mot annan än barnet utgjorde det huvudsakliga på- ståendet om övergrepp i 2 domar (eller i av de 249 genom- gångna tingsrättsdomarna). I båda fallen beslutade tingsrätten om gemensam vårdnad. I 1 av fallen hade pappan dömts för sexuella övergrepp gentemot en styvdotter och i det andra fallet var polisanmälan mot pappan för barnpornografibrott under utredning. Föräldern hade dömts för sexuella övergrepp I 1 fall hade pappan dömts för sexuellt ofredande gentemot sin styvdotter till skyddstillsyn med särskild behandlingsplan. Enligt mamman framkom nya uppgifter i ärendet efter domen, om mer omfattande övergrepp än det pappan dömts för, och en ny polisanmälan gjordes. Åklagaren återupptog dock inte förundersökningen. I målet förekom även påståenden från båda föräldrarnas sida om våld/hot mot den andra och andra närstående. Tingsrätten menade att även om mamman ansett sig inte kunna lämna ut sonen för umgänge med pappan på grund av att hon känt oro för olika saker, hade sonen drabbats negativt härav. Utredning- en i målet visade, enligt tingsrätten, entydigt att sonen var mycket fäst vid pappan och att han inte mått bra när kontakten brutits. Det kunde, enligt tingsrätten, ifrågasättas om mamman hade förmåga att sätta sonens behov av kontakt med pappan före sin egen oro och ängslan. Tingsrätten anförde vidare att det inte framkommit något som talade för att det som pappan gjort sig skyldig till mot mammans dotter skulle göra honom mindre lämpad som bo- förälder till sonen. Tingsrätten beslutade att vårdnaden skulle vara gemensam och att barnet skulle vara bosatt hos pappan samt ha helgumgänge med mamman. Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp Domen överklagades och domslutet fastställdes i hovrätten. Hovrätten noterade att mammans oro dämpats genom att pappan inlett behandling hos psykoterapeut (i hovrätten hade mamman i första hand yrkat växelvis boende) samt att de sociala myndigheter- na inte ansåg att händelserna gav anledning att ifrågasätta lämpligheten av att sonen var bosatt hos pappan. Föräldern hade inte dömts för sexuella övergrepp I målet gjorde mamman gällande att pappan var pedofil och miss- tänkt för barnpornografibrott samt att han bl.a. brukat våld mot henne. Pappan förnekade brott och kom med motanklagelser mot mamman. Tingsrätten konstaterade att det från en skrivelse från åklagar- myndigheten framgick att över 3 000 barnpornografiska bilder funnits lagrade i en dator med tillbehör. Datorn tillhörde pappan, men den hade varit ur hans besittning innan den beslagtogs av polisen. Omständigheterna kring mammans anmälan av barnpornografibrott jämte andra omständigheter gjorde att det, enligt tingsrätten, fanns skäl att ifrågasätta hennes trovärdighet. Tingsrätten fann att det inte på befintligt material fanns fog för mammans påståenden. Enligt tingsrätten var det otänkbart att mamman, med sin syn på pappan och barnets rätt till umgänge med honom, skulle anförtros ensam vårdnad om barnet. På grund av hennes inställning var det inte heller lämpligt att tillerkänna pappan ensam vårdnad, eftersom mammans reaktion på detta då kunde gå ut över barnet. Tingsrätten beslutade om gemensam vårdnad och att barnet skulle vara bosatt hos pappan. I målet i hovrätten stod det klart att pappan dömts för barnpornografibrott. I målet hörda kontaktpersoner omvittnade att pappan hade en god om- sorgsförmåga och att de inte upplevt något anmärkningsvärt under de umgängestillfällen som övervakats av dem. Enligt hovrätten fanns det inte stöd för mammans misstankar om att barnet skulle komma att fara illa hos pappan, utan pappan framstod som lämplig att vara vårdnadshavare och umgängesförälder. Mot bakgrund av att pappan vidgått att han sett på pornografiskt material på Internet och deltagit i chattdialoger med sexuellt inne- Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp håll var det emellertid, enligt hovrätten, förståeligt att mamman känt oro och ifrågasatt pappans lämplighet som förälder. Att hon tidigare motverkat dennes umgänge framstod därför som förklar- ligt och hennes inställning i umgängesfrågan kunde inte ligga henne till last när det gällde att bedöma hennes lämplighet som vårdnads- havare. – Föräldrarna ansågs av hovrätten ha så allvarliga samarbets- svårigheter att gemensam vårdnad inte kunde komma i fråga. På grund av barnets låga ålder och att det varit stadigvarande bosatt hos mamman ansåg hovrätten det inte vara förenligt med barnets bästa att flytta över vårdnaden till pappan. Mamman anför- troddes därför ensam vårdnaden om barnet. Med hänsyn till för- äldrarnas samarbetssvårigheter och de konflikter som förelåg be- slutade hovrätten att barnet skulle ha umgänge med pappan i närvaro av kontaktperson. I 66 av de 90 domarna angavs att en eller flera polisanmälningar av- seende de påstådda övergreppen hade gjorts. I 24 fall hade dessa lett till en fällande brottmålsdom (varav en mot en bekant till mamman) och i 3 fall till en friande brottmålsdom. Åtal hade väckts i 2 av fallen och i 7 fall var anmälningarna fortfarande under utredning. Av 30 domar framgick att förundersökningen (polisanmälningarna) hade lagts ned. Det framgick att det fanns en barnpsykiatrisk utredning i 11 mål och en s.k. barnavårdsutredning enligt 11 kap. 1 § SoL i 22 mål. Särskild barnexpertis (t.ex. barnpsykiatriker eller barnpsykolog) hade hörts i 14 av målen. Domstolen beslutade om gemensam vårdnad i 41 fall, ensam vårdnad för mamman i 37 fall och ensam vårdnad för pappan i 9 fall (3 fall rörde enbart umgänge). – Domstolen beslutade om helg- umgänge i 38 fall, dagumgänge i 16 fall och att inget umgänge skulle äga rum i 9 fall. – Det förekom inget beslut om växelvis bo- ende bland dessa tingsrättsdomar. Tingsrätten tog upp övergreppen i sin bedömning i två tredje- delar av målen, dvs. i 60 mål. Det var ingen skillnad i detta hänseen- de på om en förälder dömts för övergrepp eller inte. I 10 fall ansåg tingsrätten att övergreppen i sig utgjorde en grund för beslutet om exempelvis ensam vårdnad, barnets boende och /eller begränsat eller inget umgänge (men även andra omständig- Genomgång av domar avseende påståenden om övergrepp heter låg till grund för beslutet). I 13 fall menade tingsrätten att övergreppen fick ses som ett exempel på de allvarliga samarbets- svårigheter som föräldrarna hade. I ytterligare 9 fall beaktade domstolen övergreppen, men fann att det gått sedan övergreppen (4 fall), förälderns förhållan- den hade förbättrats (4 fall) eller övergreppen inte framstod som så allvarliga (1 fall). Tingsrätten lade därför i dessa fall inte påstå- endena om övergrepp till grund för beslutet i vårdnadsfrågan m.m. I 27 fall fann tingsrätten det inte visat att övergrepp skett. I dessa fall hänvisades enbart till att det förelåg antingen allvarliga sam- arbetssvårigheter mellan föräldrarna (om det beslutades om ensam vårdnad) eller till att samarbetssvårigheterna inte var av så allvarlig art (om det beslutades om gemensam vårdnad). Umgängessabotage var vidare styrande för beslutet i 8 fall; i 2 beslut om ensam vårdnad för pappan, i 1 beslut om ensam vårdnad för mamman och i 5 beslut om boende hos pappan. Slutligen kan det nämnas att tingsrätten i 11 fall fann att för- hållandena hos den ena föräldern var så dåliga att föräldern inte var lämplig som vårdnadshavare och ibland inte heller som umgänges- förälder. 53 av tingsrättsdomarna överklagades. Det betyder att de mål där övergrepp påståtts överklagades i något högre grad än de mål där övergrepp inte påståtts (resp. ). Hovrätten skrev av 12 av målen efter en återkallelse av över- klagandet. Föräldrarna träffade en överenskommelse i 9 mål och 5 av målen var ännu inte avgjorda , då kommitténs granskning slutfördes. Sammanlagt hade alltså 27 mål prövats av hovrätten. Hovrätten omnämnde övergreppen i sina domskäl i 9 av dessa fall. Hovrätten fastställde 15 av tingsrättsdomarna. Hovrätten tog upp övergreppen i 3 av dessa fall. I 2 fall konstaterade hovrätten att det inte var visat att övergrepp skett och i 1 fall att mamman nu- mera inte var lika orolig för att barnet skulle fara illa. I 6 mål ändrades/justerades umgänget.