sou · GTB381d3 · 2006-01-01 00:00:00 — I svar på enkäten till familjehemsföräldrar angav av de svarande att de utretts enligt Kälvestenmetoden medan uppgav att de inte vet vilken metod som användes. och har gjort en pilotstudie begrän- sad till 30 familjehem. Tio familjer var utredda enligt Kälvesten- metoden, tio familjer enligt Pridemetoden och de övriga tio familjer var släktingfamiljer varav de flesta intervjuats enligt Kälvestenmetoden. Resultatet tolkades av forskarna som att social- tjänsten lyckats väl i sitt rekryteringsarbete. Utbildning i sig tycks inte heller vara någon garanti för att resultatet av vården blir bättre (Att arbeta som familjehem 1997:4). Det visade sig i en undersökning som revisorer genomförde (Rapport 2001/02:16) att de krav som ställs på familjehemsföräldrarna skiljer sig åt mellan olika kommuner. Det kan innebära att en familj som inte godkänts som familjehem i en kommun blir godkänd i en annan. Det finns inga register för vare sig godkända eller inte godkända familjehem. skall om den prövar om ett hem i en annan kommun kan bli familjehem, informera och samråda med den kommunen innan nämnden fattar sitt beslut om placering. Syftet med den här bestämmelsen i 6 kap. 6 § andra stycket socialtjänstlagen är att uppmärksamma kom- munen på att det kommer ett barn som kanske behöver barn- omsorg, skola, fritidssysselsättning mm. i den kommun där hemmet är beläget har möjlighet att kontrollera om familjen finns i socialregistret. Utbildning och handledning av familjehem Den socialnämnd som utreder och godkänner familjehemmet har också ett ansvar för att familjehemmet har såväl förmåga som till- räckligt med kunskaper för att hjälpa det placerade barnet. Nämn- den skall lämna såväl familjehem som vårdnadshavare det stöd och annan hjälp som de behöver. Möjligheten att erbjuda familjehemmen utbildning skiftar bero- ende på i vilken kommun familjehemmet ligger. Förutom den tidi- gare nämnda kombinerade utrednings- och utbildningsmetoden , erbjuder kommunerna ibland kortare utbildningar i egen eller i annans regi. Familjehemsföreningarna i landet har till Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården exempel utbildningar såsom grundkurser, vidareutbildningar och temadagar. I erbjuds familjehemmen en grundutbildning som omfattar sju tillfällen. Familjehemmet ersätts för förlorad arbetsinkomst. I erbjuds familje- hemmen Pride-utbildning. I många kommuner finns ingen utbild- ning alls att tillgå. I svar på den enkät kommittén låtit göra med familjehems- föräldrar uppgav knappt hälften att de fått särskild utbildning för uppdraget som familjehemsförälder och de flesta av dessa () hade fått sin utbildning av . De så kallade förstärkta familjehemmen hade fått utbildning i samma omfattning som andra familjehem. Av alla svaranden menar de flesta att man behöver en särskild kompetens för att klara av sitt uppdrag. Vad gäller handledning svarar att de får den av kom- munen, av familjehemsverksamhet och av barnpsykiatrin. Av de svarande får ingen handledning alls. är ganska nöjda eller mycket nöjda med den hand- ledning de får. 8.4.4Verksamheter som rekryterar och stödjer familjehem Med förstärkt familjehem menas att familjehemmet får stöd från en konsulent. Inledningsvis användes den här typen av hem för vuxna inom missbrukarvården efter förslag i betänkandet Det förstärkta familjehemmet (Ds S 1981:17). etablerades organisationsstödda familjehem som vänder sig till barn och unga. finns minst 25 organisationer och bolag som rekryterar och stödjer familjehem som tar emot barn och unga. reviso- rer uppskattade antalet till 10–15 (Rapport 2001/02:16). Det förekommer även att kommuner och kommu- nalförbund bedriver särskilda verksamheter som rekryterar och stödjer familjehem. Verksamheterna har som idé att förmedla platser i familjehem och ge stöd och handledning till familjehemmet. Dessa verksam- heter bedriver ingen vård, men det förekommer att de förmedlar behandlande och utredande insatser. Det förekommer också att man rekryterar familjehem som vänder sig till särskilda grupper av flickor och pojkar som barn från vissa kulturer, barn med vissa typer av problem som missbruk eller neuropsykiatrisk diagnos. Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården Enligt socialtjänstlagen är det förbjudet för enskilda eller sam- manslutningar att bedriva verksamheter som syftar till att förmedla barn till familjehem, 6 kap. 10 § socialtjänstlagen. Att enskilda eller sammanslutningar anvisar nämnden lämpliga familjehem har inte ansetts omfatta sådan förmedling som avses i bestämmelsen. De verksamheter som stödjer och rekryterar familjehem brukar benämnas på olika sätt, konsulentstödd verksamhet, förstärkt familjehemsvård eller paraplyorganisationer. De rekryterar, utreder och bedömer familjehemmet och tecknar därefter kontrakt med familjen som erbjuds stöd, handledning och utbildning. betalar verksamheten för att få tillgång till ett utbildat familjehem som får stöd och handledning av verksamheten. När socialnämnden placerar ett barn i ett förstärkt familjehem debiteras nämnden ofta en vårddygnsavgift. I dessa fall förmedlar verksam- heten arvodes- och omkostnadsersättning till familjehemmet. Vid rekryteringen gör således den konsulentstödda verksam- heten den första bedömningen av hemmets lämplighet att fungera som familjehem. Även om socialnämnden inte själv rekryterar ett familjehem utan får det förmedlat av en verksamhet som rekryterar och stödjer familjehem har nämnden ansvar för att utreda om hemmet är lämpligt för uppdraget och uppfyller de krav som måste ställas utifrån det enskilda barnets behov. Placeringskommunen har således samma ansvar för dessa familjehem som för de familjehem de själva rekryterat. Kommunen ansvarar för att vård- och behandlingsplaner upprättas och följs samt vid behov revideras. Uppdraget till familjehemmet bör enligt uttalande i propositionen Ändring i socialtjänstlagen (prop. 1996/97:124) formaliseras och tydliggöras genom att det skrivs ett avtal mellan och familjehemmet. har efter samråd med Riksskatte- verket uttalat att ersättning för familjehemsvård alltid skall utbeta- las till den eller de fysiska personer som kommunen ingått avtal om vården med. Av Kommunförbundets cirkulär (1994:101) framgår att förbundet anser uppdraget vara knutet till en viss person eller familj och inte ensidigt kan överlämnas till ett bolag eller en stiftelse. I svar på enkäten som ställts till familjehemsföräldrar angav (75 svaranden) att de var så kallat förstärkt familjehem. Av dem angav att deras arvode betalades av familje- hemsverksamheten och att de ingått avtal med verk- samheten. Av de förstärkta familjehemmen hade ingått Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården avtal med enbart kommunen och erhöll arvode enbart från kommunen. Handläggning i relation till form för familjehemsplacering i , , , och län genomförde en tillsyn av social- tjänstens arbete med barn som var eller hade varit familje- hemsplacerade (Vem ser barnet? Frågeställ- ningen var om familjehemsplaceringar handläggs olika beroende på om de sker genom familjevårdsenheter (verksamheter som rekryt- erar och stödjer familjehem) eller i kommunens regi. Totalt granskades 50 barn som familjehemsplacerats i regi och 47 som placerats genom familjevårdsverksamheter. Av dem var 44 flickor och 53 pojkar. Fler pojkar än flickor placerades i familjehem med konsulentstöd och enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga. I av de granskade placeringarna saknades familje- hemsutredning. Vid placeringar i regi fanns familje- hemsutredningar i av fallen och vid placeringar genom familjevårdsenheter fanns utredningar i av fallen. I dessa senare fall var av utredningarna utförda av familjevårdsenheterna, av och av såväl socialtjänst som familjevårdsenhet. Barnets behov belystes dubbelt så ofta när flickor och pojkar placerades i kommunala familjehem som när de placerades i familjehem som rekryterats genom familjevårdsenheter. Vårdplaner saknades vid av placeringarna och här framkom ingen skillnad som kunde relateras till hur familjehemmet rekryterats. Vad gäller behandlingsplaner som mer i detalj beskriver hur vården skall genomföras fanns det vid av placering- arna i regi men vid av placeringarna som skett via familjevårdsenheter. Merparten av dessa var gjorda av enhetens personal. Avseende socialnämndens uppföljning genom besök i familjehemmen fanns ingen större skillnad mellan de olika typerna av familjehem. Skrivna avtal mellan familjehemmet och socialnämnden fanns vid av placeringarna i kommunala familjehem. Avtal mellan socialnämnden och familjehem som rekryterats genom familje- vårdsenheter fanns i ett fall. Däremot fanns avtal skrivna mellan Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården socialnämnden och familjevårdsenheten vid nästan alla placeringar. Ersättning betalades genom vårdavgift till familjevårdsenheten och enligt de flesta avtalen utgår arvode och omkostnadsersättning enligt Svenska kommunförbundets rekommendationer. I 6 kap. 8 § infördes följande bestämmelse. Om ett barn stadigvarande fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet och det är uppenbart bäst för barnet att rådande förhållanden får bestå får vårdnaden flyttas över till familjehems- föräldrarna. Syftet är att garantera barnet trygghet. Möjligheten att flytta över vårdnaden enligt bestämmelsen användes i mycket liten utsträckning. Ett skäl till det var att socialnämnden saknade kun- skap om hur de skulle arbeta med en vårdnadsöverflyttning. En ny bestämmelse infördes 2003 som innebär att nämnden när ett barn varit placerat i ett familjehem , särskilt skall överväga om det finns skäl att ansöka hos tingsrätten om överflyttning av vårdnaden till familjehemsföräldrarna. I kommitténs enkät till länsstyrelserna har frågan ställts om några särskilda problem konstaterats när det gäller vårdnadsöver- flyttningar till familjehemsföräldrar. På frågan har eller 17 av länsstyrelserna svarat ja. Som exempel på problem har uppgivit ersättningen till familjehemmen, att familjehemmen får minskat stöd efter en vårdnadsöverflyttning och har angivit familjehemsföräldrarnas rädsla för tvist med de biologiska föräldrarna. har i regleringsbrev för fått i uppdrag att bland annat följa upp hur bestämmelsen i socialtjänst- lagen tillämpas. Uppdraget skall redovisas . Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården Jag är en tjej som snart fyller . Mitt problem är att jag har flyttat runt 15 gånger sedan jag var . Jag tycker verkligen om den familjen jag bor hos nu men säger soc. att jag måste byta familj igen. Jag vet inte varför? bestämma över mig när jag är . Jag bara undrar för om de inte kan de så har jag bestämt mig för att rymma och komma tillbaka när jag fyllt. Snälla , svara fort för det är bråttom. En del barn bor i familjehemmet en begränsad tid, andra barn växer upp i familjehemmet och betraktar det som sitt hem. Om barnet efter behöver fortsatt stöd kan socialnämnden bevilja det. Det kan vara fortsatt placering eller andra former av insatser. Hur stödet skall se ut och stödet skall beviljas avgörs utifrån det enskilda barnets behov. Målet i vårdplanen kan vara ett mått på hur det skall se ut för barnet när placeringen avslutas. 8.4.5Resultat och effekter av familjehemsvården Målsättningen med en familjehemsplacering är att barnet skall återförenas med sina föräldrar så snart målet med vården har upp- nåtts. ansvarar för att vården genomförs på ett sådant sätt att en återförening kan äga rum. Att mäta hur väl ett familjehem lyckas med sitt uppdrag är svårt. Det finns flera skäl till det. Barn som placeras är i olika faser av livet. De har olika problem och bakgrund och familjehemsföräldrar har olika förutsättningar att möta det placerade barnets behov. Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården rer som påverkar resultatet kan vara den utbildning, det stöd och den handledning familjehemmet får för att handskas med placer- ingen på ett för barnet utvecklande sätt. Betydelse har också det stöd och den behandling barnet får . En annan viktig omständighet är vilket stöd de biologiska föräldrarna får för att åter kunna ta ansvar för sitt barn. Det kan vara så att en placering delvis hjälpt barnet. Dessutom är der svårt att bedöma vad som skulle ha hänt om barnet inte hade placerats i familje- hemsvård eller fått en annan insats. Den forskning som finns om familjehemsvården är och har oftast inriktats på en liten grupp barn. Det kan därför vara svårt att bedöma resultaten. Här nedan presenteras forskningsprojekt och sammanställningar över forskning som har betydelse för att bedöma familjehemsvårdens resultat. Två forskningsprojekt har dominerat familjehemsvården under 1980 och 1990-talet. Det är Barn i kris-projektet som omfattade 89 barn i åldrarna och som ledde och forskning som omfattade 29 barn i åldern 0–på ett barnhem i . Barn i kris-projektet omfattade 89 barn i åldersgruppen 0–som 1981 placerades i familjehem av kommun. Placering- arna studerades ur olika aspekter och efter placer- ingen. Intervjuer genomfördes med familjehemsföräldrarna, de biologiska föräldrarna, socialsekreterarna och barnen. Barnen testades med olika psykologiska tester. (1990) undersökte 25 barn i åldern 4–. Under- sökningen gjordes mot bakgrund av det förhållningssätt som för- äldrarna haft till barnet före placeringen. Resultatet visade att den känslomässiga, sociala och intellektuella utvecklingen till föräld- rarna hade en avgörande betydelse för vad som hände med barnet i familjehemmet. Barn vars föräldrar inte kunde se deras behov hade sämre social och känslomässig utveckling i familjehemmet. Forska- ren drog slutsatsen att goda familjehemsföräldrar inte räckte för att förbättra dessa barns utveckling. Många barn som placerats i familjehem bedömdes ha en så svår problematik att de var i behov av kvalificerad professionell behandling. För att kunna avgöra om en placering var möjlig, eller om det var andra åtgärder som måste till, men även för att kunna stödja familjehemsföräldrar så att de förstår vad som händer med barnet, bedömde forskaren att stor vikt skulle läggas vid förståelsen av den psykologiska situation som barnet befinner sig i. Hon anser att man måste utveckla metoderna Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården vid familjehemsplaceringar och utveckla andra behandlingsalterna- tiv för barn som far illa (, A., (1990), Fosterbarns anpassning – en relationsproblematik. Om 25 barn i åldrarna 4–som har placerats i fosterhem. Akademisk avhandling vid peda- gogiska institutionen, , nr 21, 1990). (1994) undersökte i en annan studie inom ramen för samma projekt tio placerade barn som var vid placer- ingen. Syftet med studien var att försöka förbättra möjligheterna att förstå vad det kan innebära för ett barn att familjehemsplaceras . Några av dem hade erfarit flera sepa- rationer innan de placerades i familjehemmet. Flera av de under- sökta barnen var sena utvecklingsmässigt. Endast två barn var utvecklade i alla de avseenden som studerats. Samtliga barn hade kontakt med minst en biologisk förälder. Vid det andra undersök- ningstillfället bodde åtta barn i familjehem (tre barn hade bytt till ett annat familjehem), två barn hade flyttat hem. Fyra barn hade kontakt med en biologisk förälder. Resultatet visade att fyra barn hade utvecklats i positiv riktning. Sex barn hade utvecklats i negativ riktning. En påtaglig passivitet och brist på uttryck av egna behov fanns hos tre barn. De fyra som utvecklats positivt hade antingen flyttat hem eller så hade barnen familjehemsmödrar som visade lyhördhet för deras behov. Forskaren lyfte fram problemet att socialsekreteraren inte alltid har möjlighet till den konsultation hon skulle behöva för att bedöma barnets behov av placering. Hon ställer också frågan om det överhuvudtaget är rimligt att placera spädbarn i jourhem. Om familjehemsföräldrarna och barnet ut- vecklar en positiv relation blir det sannolikt smärtsamt för dem båda med en separation. Det kan leda till att i synnerhet jour- hemsföräldrar för att omedvetet skydda sig mot smärtan vid en separation i någon grad avskärmar sig känslomässigt från barnet, vilket är negativt för barnets utveckling. I några fall skulle en kortare placering av ett spädbarn på en institution vara att föredra och inte heller vara så hotfullt för föräldrarna. Ur barnets synvinkel är det inte rimligt med en hemflyttning när barnet vuxit upp i sitt liv i ett familjehem och där fått sin känslomässiga anknytning (, A., (1994), Fosterbarns anpassning II Delstudie 1 Om 10 barn som har placerats i fosterhem , , , . Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården (1998) undersökte i samma projekt 27 tonåringar i åldern 13–som placerades i familjehem. I gruppen fanns dels ungdo- mar som var placerade på grund av hemförhållandena och dels ung- domar som placerats på grund av det egna beteendet. Ungdomarna testades och såväl de som deras mödrar intervjuades. Familje- hemsföräldrarnas grad av empati bedömdes också. Tonåringarna knöt an till de högempatiska familjerna och det var endast dessa familjehemsföräldrar som lyckades hålla kvar tonåringen. I de övriga familjehemmen stannade den unge . Vid två års uppföljningen hade familjehemsvistelsen av olika skäl avbrutits för 20 ungdomar. Flera hemflyttningar misslyckades och forskaren menar att mödrarna hade behövt mer hjälp att bearbeta relationen till ungdomen . Familjehemsföräldrarna hade behövt mer handledning av socialsekreterarna. Forskaren ansåg att ungdomarna förbättrades socialt men inte emotionellt (, G., (1998) Att bli fosterbarn i tonåren. Akademisk avhandling, Fakulteten för samhällsvetenskap, , ). forskning (1984, 1988, 1995) omfattade inledningsvis 29 barn i ålder 0–som placerades –1981. Gruppen undersöktes på barnhemmet och följdes sedan upp vid sex olika tillfällen sedan de lämnat barnhemmet. , , 5, 10, 15 och . Barnen observerades på barn- hemmet och i hemmet, föräldrar, familjehemsföräldrar och barn intervjuades. Under barnhemsvistelsen arbetade man med anknyt- ningen. Föräldrarna hade tät kontakt med barnen. Av de familje- hemsplacerade barnen fungerade de bäst som hade en bibehållen kontakt med sina biologiska mödrar och där kontakten mellan dessa och familjehemsföräldrarna var konfliktfri. Vid femårsupp- följningen var barn till de föräldrar som bedömts negativt kvar i familjehemmet och de biologiska föräldrarnas situation hade för- sämrats. De övriga barnen bodde hos eller hade kontakt med för- äldrarna som fick hjälp och stödinsatser. Barnens beteende under- söktes med en symptomlista som fylldes i efter intervju med moder eller familjehemsmodern. Frekvensen av beteendeproblem avvek ej från en normalgrupp. Vid tio års uppföljningen hade fyra barn bott oavbrutet i samma familjehem och ytterligare tre hade med undan- tag för bott i samma familjehem.. Sex hade fortfa- rande inga andra placeringar än den ursprungliga barnhemsvistel- sen. Övriga hade upplevt flera omplaceringar. Sju barn hade kraf- tiga beteendestörningar. Av de familjehemsplacerade barnen mådde de bäst som var anknutna i familjehemmet och de som hade Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården anknytning till både familjehem och biologiska föräldrar. Inget av barnen i gruppen utan anknytning hade god självkänsla (, G., (1984) Små barn på barnhem, Akademisk avhandling. , , , (1988); En uppföljning av barn som skiljts från sina föräldrar. Meddelande från 1988:1;. (1991) Socialt arbete med små barn, , (1995) Barn i samhällsvård, , ). Vid en uppföljning, har de numera vuxna barnen delats in i tre grupper. Tio unga vuxna har det bra och mår bra, Nio mår så där men har en hygglig situation. Sju unga vuxna har det gått dåligt för. De har en historia av skolproblem, omplaceringar, återplaceringar, institutionsplacer- ingar, missbruk, kriminalitet och olika åtgärder med anledning av det (Familjehemmet, årgång 21 nr 4). I ett annat forskningsprojekt med 22 barn i åldern 10–11 i på- gående familjehemsvård har undersökt familje- relationer och vardagsliv ur fosterbarns perspektiv. Är det annor- lunda att vara fosterbarn? Hälften av barnen upplevde till exempel familjehemsföräldrarna som sin mamma och pappa, även om de hade mer eller mindre regelbunden kontakt med sin mamma och i vissa fall med sin pappa. Hälften av barnen upplevde att de hade två familjer, de var fästa både vid familjehemsföräldrarna och föräldrarna (eller mamma) och hade funderat över hur de skulle kunna behålla två familjer, även om de flyttar hem. Beträffande vardagslivet var det ur barnens perspektiv inte någon större skillnad mot hur vanliga barn har det. Att bo i det familjehemmet kunde på många sätt vara bättre än att bo hemma, med de erfarenheter barnen hade av att bo hemma. (Socialvetenskaplig tidskrift, (1998) nr 1). CUS rapport forskning om fosterbarnsvård socialt arbete, CUS, har publicerat en forskningssammanställning Svensk forskning om fosterbarn – en översikt (, 1996). som sammanställt rapporten menar att det finns problem med en sådan sammanställ- ning. De studier som finns att tillgå har olika teoretiska utgångs- punkter, olika inriktningar, skilda populationer och varierande metoder. Forskare som arbetat med samma material har kommit fram till olika slutsatser. Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården I rapporten påpekas att man måste hålla i minnet att den forsk- ning som refereras berättar om förfluten tid, det vill säga data som var gamla redan när de publicerades. Undersökningsresultaten har delats in i tre områden; stabiliteten i vården, barnens välbefinnande i familjehemmet och de nu vuxna familjehemsplacerade barnens anpassning i samhället. Det är oklart vilken stabilitet familjehemsvården ger barnet. I de studier som gjorts ges inget svar på hur vanligt det är att de familjehemsplacerade barnen återvänder hem inom en viss tids- period. Studierna är för små för att dra några generella slutsatser men tyder ändå på att 20–av de barn som placerades återvände hem . Många familjer förefaller ha svårt att fungera när barnet kommer hem igen och risken för att barnen åter skall placeras i vård ökar. Den enda stabi- liserande faktor som styrks i mer än en undersökning är då barnet placerats vid låg ålder och vårdnadshavare och familjehemsföräldrar har goda relationer till varandra. Bilden av barnens utveckling och anpassning till pågående vård är splittrad. Det finns några få undersökningar om barnens anpass- ning och välbefinnande, men när resultatet jämförs med studier av utsatta barn som vårdats hos sina mammor blir skillnaderna i barnens utvecklingsnivå små. Undantaget är en undersökning av spädbarn till narkotikamissbrukande mödrar, där barnen både vid ett och ålder var klart mindre symptombelastade än de barn som bott kvar hos sina mödrar. En forskare kom fram till att familjehemmet har små möjligheter att kompensera för tidiga bris- ter i barnets liv. Nästan alla studier som gjorts finner att socialarbetarens förhåll- ningssätt har betydelse för vad som sker med barn och föräldra- kontakten under placeringen. Däremot har svensk forskning inte kunnat belägga vilken betydelse barnets kontakt med föräldrarna har för vården. De barn som vuxit upp i familjehem har lika stora problem som de utsatta barn som vuxit upp med sina föräldrar men man kan konstatera att de familjehemsplacerade barnen har en bättre situation som vuxna än vad de institutionsplacerade barnen har. Kontakten med en förälder under placeringen har enligt svensk forskning inget samband med anpassning i vuxen ålder. Långa, stabila placeringar har däremot samband med gott utfall av familje- hemsvården. Det råder delade meningar ifråga om tidiga placeringar Utredning och insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården innebär en hygglig situation i vuxen ålder men vuxna personer som har varit familjehemsplacerade är själva nöjda med sin placering.