sou · GTB323d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Man kan eventuellt arbeta med nyckeltal som t.ex. plast återvinningsnivåer för den kommun som lämnar avfall till pannan, eller med andra generella uppskattningar från stickprov etc. Om man inte via avgiftssystemet kan vidarebefordra informationen om att det är fossila avfallsfraktioner som ska sorteras bort kommer istället skattepaketet att ge en generell höjning av avfallstaxan för allt mottaget avfall. Vi har i figur 27 illustrerat effekten av detta genom att räknat om skattpaketet till en enkel viktsbaserad skatt för allt förbränt avfall. Denna generella avgiftsökning täcker anläggningsägarens utgifter för skattepaketet. Beräkningen baseras på den sammansättning som förbrändes i svenska avfallspannor (RVF 2003). Beräkningen visar att anläggningsägare med hetvattenpannor behöver införa en generell avgiftsökning på runt /ton och att motsvarande värde för kraftvärmeverk är runt /ton. Marginalkostnadstrappa – Utfall för skattemodellen skattepaket där avfallsförbränning ges skatter som liknar övriga energiproducerande anläggningar och där skatten betalas genom höjda avgifter för enbart fossila bränslen, dvs. de avfallsfraktioner som belastas av skatten kr/ton utsorterat som ej går till förbränning Skatt HVP: Energiskattepaketets effekt Skatt KVV: Energiskattepaketets effekt förp., well % av planerad förbränd mängd 2008 Marginalkostnadstrappa – Utfall för skattemodellen skattepaket där avfallsförbränning ges skatter som liknar övriga energiproducerande anläggningar och där skatten betalas med en generell ökning för allt mottaget avfall till pannan kr/ton utsorterat som ej går till förbränning Skatt HVP: Energiskattepaketets effekt på avfallshetvattenpannor Skatt KVV: Energiskattepaketets effekt på avfallskraftvärmeverk % av planerad förbränd mängd 2008 (2004) IL Recycling, personlig kommunikation 2004- 11–30 , , , , , och (2001) Översiktlig samhällsekonomisk analys av producentansvaret, Stiftelsen 158 , och , P. (2001) Översiktlig samhällsekonomisk utvärdering av använda pappersförpackningar, , april, 2001 , , , , , , , M. (2001) En kortfattad version av rapporten , Förpackningsinsamlingen (2003) 2002 , M. och , S., Rökgasrening vid samförbränning i biobränslepannor i storleken 10–25 MW, Värmeforskrapport 838, 2003 RVF (2003) Utsläpp av växthusgaser jämfört med annan avfallsbehandling och annan energiproduktion rapport 2003:12. RVF (2004) Avfallsförbränning - Utbyggnadsplaner, behov och brist. RVF Utveckling rapport 2004:02. Sabel, J. (2004) , personlig kommunikation . , M. och Erdegren, P. (2002) Sameldning av returbränslen i form av papper, plast och trä i fastbränslepanna som ej är klassad för avfall, Värmeforskrapport 759, 2002 (2004) , personlig kommunikation Rapport från Kemi & Miljö Skatt på förbränning av avfall - effekter på avfalls- Syfte, mål och resultat..................................................................... Drivkrafter och hinder.................................................................... Effekter av en skatt på avfallsförbränning ..................................... Andra styrmedel för mer materialåtervinning............................... Effekter på hantering av farligt avfall............................................. Skattemodell och nivån slår olika................................................... Övervältring sker men med olika effekter..................................... Ekonomiska drivkrafter kontra bekvämlighet .............................. Bilaga 1 Uppgiftslämnare................................................................ Bilaga 2 Intervjumall ....................................................................... har diskuterat olika förslag till beskattning av avfall. Flera konsekvensanalyser har genomförts för att studera effekterna av förslagen. Denna studie har fokuserat på intervjuer av nyckelpersoner i företag. Företagen valdes ut i samråd med utifrån antagandet att de påverkas i hög grad av de föreslagna skatterna. Personer på 15 företag har intervjuats och företagen har sedan grupperats i tillverkande företag, byggföretag, fastighetsförvaltning, livsmedelsproduktion, dagligvaruhandel och avfallsentreprenörer för att ge överblick. 1.Företagsrepresentanterna har fått ta ställning till tre huvud- förslag på beskattning: 2.En generell skatt på förbränning av avfall på mellan /ton och /ton. 3.Höjning av deponiskatten med /ton (till en nivå om /ton). 4.En skatt på förbränning av fossilämnebaserat avfall på mellan /ton och /ton. Inget företag drabbas hårt ekonomiskt av en generell skatt på den lägre nivån. En sådan skatt skulle på kort sikt leda till marginellt ökande mängder återvunnet avfall i de studerade företagen. Men de flesta av de intervjuade personerna, både på avfallslämnar- och avfallsentreprenörssidan, poängterar att även en beskattning på en lägre nivå ger en tydlig signal som kan leda till ökad materialåtervinning. Skatt på fossilämnebaserat avfall leder i några fall till en ökning av mängderna återvunnet avfall. Ett företag nämner att om en hög skatt läggs på plastspill riskerar de att flytta produktionen utomlands. Några avfallsentreprenörer påpekar också att det finns en risk för att avfall kan komma att exporteras för att deponeras eller förbrännas om hanteringen i beskattas för hårt. Studien visar att den största potentialen för ökad material- återvinning av avfall finns inom de undersökta bygg- och fastighetsförvaltningsföretagen. En skatt är dock inte ett tillräckligt incitament för att fullt utnyttja den potentialen. kompletteras med åtgärder som underlättar materialåtervinning, till exempel förenklad och utvidgad infrastruktur. Denna utredning belyser effekterna av en skatt på förbränning av avfall. Den fokuserar på effekterna på avfallslämnarna i närings- verksamheter samt på hur avfallsentreprenörer påverkas och förväntas agera om en avfallsförbränningsskatt införs. Utredningen har genomförts genom intervjuer av 15 företag/organisationer. Utredningen har ett brett angreppssätt och studerar såväl ekonomiska och organisatoriska effekter som effekter på material- och energiåtervinning. För att öka förståelsen för aktörernas agerande till följd av en skatt på avfall som förbränns beskrivs deras avfallssituation men också drivkrafterna kring generering och hantering av avfall. De förväntade effekterna av en skatt på förbränning av avfall ställs också i relation till den uppskattade potential som finns för effektivare resursutnyttjande och andra styrmedel som kan ha likartade effekter. Syfte, mål och resultat Syftet med projektet var att medverka till att utreda effekterna av en skatt på förbränning av avfall för att se i vilken omfattning effekterna totalt sett leder till ökad samhällsnytta. Projektets mål var att med hjälp av intervjuer få en kvalificerad kunskap om avfallslämnarnas och avfallsentreprenörernas situation och därigenom skapa en ökad förståelse för vad konsekvenserna kan tänkas bli om en skatt på förbränning av avfall införs i någon omfattning. Med den fördjupade kunskapen om företagens avfalls- situationer avsåg utredningen också utröna om det finns alternativa styrmedel som leder till samma eller större samhällsnytta. Som resultat av utredningen har ny väsentlig information kommit fram som belyser att en avfallsförbränningsskatt påverkar framförallt avfallslämnare på väldigt olika sätt vilket är en naturlig följd av att verksamheterna skiljer sig åt. Beställare av projektet är , utredningssekreterare för utredningen om skatt på avfall som förbränns, . Projektets arbetssätt har varit att i samverkan med uppdrags- givaren lägga upp de övergripande målen varefter Kemi & Miljö studerat möjligheterna för att få fram relevanta och intressanta fakta. Vid avstämningsmöten och via telefonkontakter har projektet sedan fördjupats i de riktningar som har ansetts kunnat ge mest matnyttig kunskap. Arbetet på Kemi & Miljö har samordnats av (projektledare). Övriga medverkande konsulter på Kemi & Miljö har varit och . har i ett tidigare skede skickat en enkätundersökning till 500 företag i syfte att kartlägga konse- kvenserna av en skatt på avfallsförbränning. Enkäten fokuserade på branschspecifikt avfall, alltså avfall som uppstår i tillverknings- processer. Avfall som uppstår i samband med inköp till verksam- heten och som i övrigt uppstår i verksamheten fanns inte med. Svaren domineras därför av de tillverkande företagens synpunkter. Denna studie bygger vidare på den ursprungliga enkäten men frågorna är anpassade till processer vid fler typer av företag som genererar avfall för att ge en mer heltäckande bild av konsekvenserna. Projektgruppen har identifierat viktiga och intressanta organisationer och personer med dokumenterad erfarenhet av avfallsfrågor. Arbetsgruppen på Kemi & Miljö har sedan enskilt eller gemensamt genomfört intervjuer med personerna. Underlaget till utredningen har samlats in genom intervjuer och ofta har flera personer per företag kontaktats. Syftet med att använda sig av intervjuer är vårt antagande att personer som blir intervjuade fördjupar sig mer i frågorna än när de besvarar en enkät. Den intervjumall som använts bifogas i bilaga 2. Intervjuformen ger större frihet att fånga upp specifika förhållanden. Stor vikt har därför lagts vid att vara lyhörd för respondenternas svar med information som ligger vid sidan av enkäten men som tillför utredningen kunskap som är väsentlig för det övergripande syftet. Intervjuerna har dokumenterats och därefter avidentifierats innan de sammanställts för att ge respondenterna maximal frihet att framföra synpunkter utan hänsyn till annat än sakfrågorna. Utredningen avsåg att få ett brett underlag från samhällssektorer som kunde antas påverkas i väsentlig omfattning av en skatt på avfallsförbränning. Synpunkter på vilka branscher som kunde vara intressanta att studera inhämtades från deltagare i BRAS- utredningen. I tidiga skeden av projektet diskuterades att inkludera bland annat detaljhandel (särskilt elektronikhandel), bilåter- vinningsföretag, bostadsbolag, hotell, telekomsektorn, tryckerier m.fl. På grund av uppdragets begränsade omfattning koncen- trerades utredningen på ett fåtal sektorer. Det ledde till att följande huvudgrupper valdes ut: tillverkande företag, byggföretag, fastighetsförvaltning, livsmedels- produktion, dagligvaruhandel och avfallsentreprenörer. Ursprungligen planerades för att 10 företag skulle studeras men allteftersom intervjuerna genomfördes bestämdes att det var mer angeläget att intervjua fler företag och istället lägga mindre vikt vid exakta avfallsmängder. Därför utökades antalet uppgiftslämnare inom byggsektorn, livsmedelsproduktion, dagligvaruhandel och avfallsentreprenörer. Totalt har företrädare för 15 företag intervjuats, se nedan samt bilaga 1. Informationen som framkommit genom intervjuerna har redovisats i så oredigerat skick som möjligt under rubriken och . Under Diskussion tas frågor upp som varit särskilt viktiga för utredningen samt frågor om metodproblem med studien. Kemi & Miljö har sedan analyserat det samlade materialet och redovisat de slutsatser som går att finna. Det är ofrånkomligt att det finns uppgiftslämnare som har intresse av att beskriva verkligheten på ett sätt som gynnar dem. Därför har det varit viktigt i ett första skede att redovisa de intervjuades uppgifter och åsikter utan att värdera dem. Detta görs i avsnittet Intervjuer. Slutsatserna däremot är Kemi & Miljös samlade bedömning av materialet. Här redovisas de intervjuades uppgifter och åsikter utan bedömningar eller värderingar. 1Gör installationssystem och materiel för distribution av el, tele och data i kontor, industri och hälsovård. 2Helägt dotterbolag till som bland annat producerar köksinredningar och möbler. 3Förvaltar fastigheter inom . 4Är efter uppköp en del av men verksamheterna är inte hopslagna . 5Sorterar, återvinner och handlar med plastmaterial, papper och trä. För att förstå effekterna av en skatt på avfallsförbränning för företag som är verksamma inom olika verksamheter är det nödvändigt att sätta sig in i deras avfallssituation. Här beskrivs avfallsmängder, hur avfallet uppstår, hur avfallet hanteras och andra väsentliga förhållanden för de studerade företagen. Det utredarna velat få fram är total mängd avfall, vilka huvudsakliga avfallsslag som genereras, vilka fraktioner som sorteras ut ur avfallet, hur mycket av avfallet som går till förbränning, vad avfallet som går till förbränning består av och hur utvecklingen på avfallssidan ser ut utan samhällsinblandning. Sammanfattning av de undersökta avfallslämnarnas av- fallssituation innehåll i det avfall 6 Inklusive återanvänt produktionsspill och organiskt avfall som rötas, komposteras eller återförs direkt som gödsel. Definitionen av avfall från tillverkande företag, där bland annat det branschspecifika avfallet ingår, måste nyanseras. Väsentliga mängder produktionsspill uppstår vid tillverkningsprocesser. Detta betraktades ofta inte som avfall utan som råvara. Det finns flera exempel där man, ibland upp till 95 viktprocent, återanvänder produktionsspill i tillverkningsprocessen. Det finns alltid en del av produktionsspillet som inte går att återvinna då det till exempel består av sammansvetsade blandade plastmaterial, har udda färger eller på andra sätt är av dålig eller okontrollerad kvalitet. En del av produktionsspillet hos de undersökta företagen utgjordes av trä. Detta spill användes fullt ut till värmeproduktion, ej kraftvärme, i de egna tillverkningsprocesserna. Det spill som de tillverkande företagen inte själva kan använda i produktionen betraktades som avfall. Gemensamt för de tillverkande företagen är att de har en bra kontroll på sitt avfall och en välutvecklad källsortering för sina huvudsakliga avfalls- fraktioner. De totala avfallsmängderna var relativt konstanta eller fallande även i de fall den totala produktionen ökade. Detta förklarades med att tillverkningsprocesserna ständigt förbättrades. I samtliga studerade fall materialåtervanns metaller, emballage- material som wellpapp, kartong och krymp- och sträckfilm. Finpapper, frigolit och glas var andra vanliga fraktioner som materialåtervanns. Avfall till deponi hade minskat kraftigt från de tillverkande företagen till följd av deponiskatt. Av den totala avfallsmängden låg andelen avfall till deponi från och nedåt. Avfall till deponi var ofta blandat. Ett företag lämnade av sitt avfall till deponi trots att delar av det var brännbart. Orsaken var att viss del av avfallet var belagt med förbränningsförbud. Av den totala avfallsmängden (ej inräknat produktionsspill som återanvänts i egen produktion) låg andelen avfall till förbränning på . Det som förbrändes dominerandes kraftigt av produktionsspill som var för oren för att återanvända i den egna tillverkningsprocessen. Träindustri skickade förorenat träspill till förbränning, plastindustri skickade förorenat plastspill. Mindre än hälften av det som förbrändes bestod av förbrukade lastpallar samt trä- och pappersemballage eller emballagematerial i laminerat material. Där ingick även torktrasor, utslitna slippapper, torkpapper med mera från ytbehandling, använda filter, städrester och hushållsliknande avfall. Vulkaniserat gummi och metallrester ingick också i det som förbrändes. De undersökta företagen inom byggsektorn var de som hade svårast att på ett samlat sätt uppge vilka avfallsmängder de hade, vad avfallet innehöll och hur avfallet hanterades. Företagen uppger att de relativt övrigt avfall har små mängder hushålls-, elektronik-, hårdplast- och farligt avfall (impregnerat trä). Avfall till deponi har minskat kraftigt och istället har förbränningen av avfallet ökat. Totalt sett är avfallsmängden relativt eller eventuellt något minskande på grund av att byggnadsmaterial utnyttjas effektivare. Företagen i byggsektorn var de som hade klart sämst kontroll över sin avfallshantering både avseende avfallsmängder och innehållet i avfallet. De undersökta företagen inom tillverkande företag hade ofta 15–20 avfallsfraktioner, fastighetssektorn c:a 5 fraktioner och byggsektorn vanligtvis 1–3 avfallsfraktioner. Innehållet i avfallet i byggsektorn var lika eller mer varierat än hos de tillverkande företagen. Företagen motiverar sin avfallshantering med att tid och utrymme för noggrannare sortering är begränsat. Därför är det vanligt att byggavfall eftersorteras av en avfallsentreprenör. Ingen uppföljning hade gjorts hos de undersökta byggarnas avfalls- entreprenörer om avfallsmängder och materialinnehåll i byggavfall. Se däremot vidare i de stycken där det redogörs för avfallsentre- prenörernas roll och hur avfallsentreprenörerna pekar ut byggavfall som ett område där det går att finna mer återvinningsbart material. Det är naturligtvis skillnad mellan en stabil processindustri och en verksamhet som påbörjas och avslutas kanske tusentals gånger . Möjligheterna till finjustering är mindre i det senare fallet. Det är heller inget tvivel om att material återvinns i stor utsträckning. Vid till exempel väganläggning fräste man upp vägbe- läggning och återanvände den direkt genom kall- eller varmåter- om det ej var tjärasfalt då materialet hanterades som farligt avfall. Vid nyproduktion bildas olika typer av avfall under olika faser av produktionen. I projekteringsfasen gås avfallshanteringen igenom Vid grundarbete bildas mest mineraliskt avfall. Under inredningsfasen uppstår mer inpassningsspill och emballageavfall så det kan vara värt att sortera ut fraktionerna wellpapp och mjukplast och så vidare. På byggarbetsplatser finns normalt tre och ibland fyra avfallsfraktioner: 1.metall (från armering, VVS m.m.) 2.trä från utslitna lastpallar, skarvar av lister men också hjälpmaterial vid gjutning mm. som används så som möjligt innan det som allt annat träavfall förbränns 3.en container för blandat avfall som oftast skickas till en avfallsentreprenör för eftersortering där bl a emballagematerial som wellpapp och mjukplast kan sorteras ut. Övrigt avfall går till förbränning. Rivningsarbeten genomförs av underentreprenörer där avfalls- hanteringen ingår i entreprenaden. Vikt och volymmässigt tas då huvuddelen av materialet tillvara. Till exempel återvinns tegel, glas och metall. Gips och andra rivningsmassor kan användas till fyllnadsmaterial om det inte ska hanteras som farligt avfall. Vid ombyggnation som är en växande del av marknaden uppkommer blandat avfall som de undersökta företagen uppger är svårt att återvinna. Inom de intervjuade fastighetsförvaltningsföretagen var kunskapen om den egna avfallshanteringen bättre än inom byggsektorn men nivån skiljde sig ändå markant ifrån den som fanns inom de tillverkande företagen och livsmedelsproduktion. är en betydligt mer stabil verksamhet än den som återfinns i byggsektorn men trots det är material- återvinningen relativt outvecklad och avfallsförbränning är enligt uppgiftslämnarna en vanlig lösning även där återvinningsbart avfall förekommer. Det är också där svårt att få en samlad bild eftersom innehållet i avfallet ibland varierar kraftigt beroende på vilken verksamhet som bedrivs av hyresgästerna i fastighetsbeståndet. Det är inte heller alltid fastighetsförvaltaren som ansvarar för avfallshanteringen i näringsfastigheter. , särskilt då det är stora avfallsmängder i förhållande till verksamhetens om- fattning totalt och/eller avfall som avviker från den genomsnittliga sammansättningen, avtalar hyresgästen direkt med avfallsentrepre- nören om hur avfallshanteringen ska gå till. Man vet då till exempel att relativt normalavfallet ger matvarubutiker och restauranger en stor andel organiskt avfall. Företag som arbetar med datautrustning kan ha relativt mycket wellpapp, cellplast och sträckfilm. I de fall man känner till vad avfallet består av i större fastighets- bestånd kan man se att olika kvaliteter av papper som går till materialåtervinning är den största fraktionen, därefter kommer hushållsliknande avfall. Resten fördelar sig på tonerkassetter, cellplast, wellpapp och mindre mängder (<5 %) lysrör, batterier och elektronikskrot. På grund av att avfallskostnaderna ofta är en liten del av de totala kostnaderna vid fastighetsförvaltning är också intresset för att förbättra källsorteringen ofta litet. Det betyder att det finns möjligheter att minska andelen avfall till förbränning och utvidga materialåtervinningen. För att det ska vara genomförbart är lättillgängligheten och rent och snyggt i avfalls- utrymmena avgörande eftersom de ekonomiska drivkrafterna är så små i sammanhanget. Inte helt oväntat utgör organiskt avfall som uppstår i samband med livsmedelshantering en väsentlig del av avfallet för de studerade företagen. Företagen betraktar sig som en del av eller i alla fall en förlängning av jordbruket. Det gör att inställningen klart är för kompostering eller rötning och inte för förbränning av detta avfall eftersom näringsämnena kan återföras till jordbruket vid rötning men inte vid förbränning. Därför anstränger man sig för att hitta komposterings- och rötningsmöjligheter där det går men lyckas inte fullt ut eftersom de alternativen inte alltid är tillgängliga. Därför förbränns trots allt en hel del av det organiska avfallet. Ytterligare ett skäl till att organiskt avfall förbränns kan vara att det är högriskmaterial eller att det finns andra hygienskäl till att förbränna det. Utöver det organiska materialet är emballagematerial en viktig fråga. Av emballagematerialet samlas fraktionerna wellpapp, frigolit och mjukplast in för materialåtervinning. En återkommande fråga är att nedsmutsning från livsmedel av emballagematerial som inte accepteras av avfallsentreprenörerna och att det förhindrar att mer emballagematerial kan återvinnas. Se vidare i utredningen om avfallsentreprenörerna som tar upp att nedsmutsningsproblem är en myt för att slippa sortera dessa fraktioner. Retursystem som till exempel plastbackar används internt, uppges det, i ganska hög och ökande utsträckning för att minska emballagematerial som måste sorteras och materialåtervinnas. Här ingår givetvis också lastpallar som när de är utslitna förbränns. Utslitna plastbackar och plastlådor materialåtervinns till viss del även om finns en eventuell möjlighet att öka andelen och då minska andelen till förbränning. I handelsledet är pantsystemen en materialhantering som ligger utanför deras avfallsområde. Men på grund av en stor och ökande privat- och parallellimport av drycker har hantering av glas- och plastflaskor utan pant, tillsammans med de plastkassar som används för att transportera flaskorna till butikerna, börjat flöda in till handeln som då är en avfallsfråga som löses med förbränning eller deponi beroende på vad som erbjuds lokalt. Avfallsentreprenörerna liknar de tillverkande företagen såtillvida att de materialflöden andra skulle kalla avfall här ses som råvaror. Det gäller både det som flödar in till företagen och det som flödar ut ur företagen. Fokus här ligger därför i inflödet av material till avfallsentreprenörer och vad som påverkar deras kunder, avfalls- lämnarna, att lämna det avfall/råvaror som avfallsentreprenörerna bearbetar. Först ska sägas att avfallsentreprenörerna är odelat för förbränning för material som är svårt eller omöjligt att materialåtervinna. Till exempel ifrågasätter ingen att träspill förbränns. Papper och inte minst plast måste ibland förbrännas då det är orent och därmed oanvändbart. Trots det anser de att det sker onödigt mycket förbränning. Dock ska här påpekas att bilden här inte är resultatet av en komplett kartläggning. Flera av de studerade avfallsentreprenörerna bekräftar och understryker det som även lyfts fram inom handels- och fastighetssektorerna, nämligen att de kommunala avfallsbolagen bygger upp insamlingssystem och prissätter avfallshanteringen på ett sätt som leder till förbränning av avfall som i stället skulle kunna materialåtervinnas. De menar bland annat att kommunerna tidigare med sina låga markpriser kunde ta emot avfall för deponi billigt.