sou · GTB397 · 2006-01-01 00:00:00 — Krav skall då ställas på att anläggningen skall vara utformad så att den medger samlokalisering av utrustning i samma anläggning, under förutsättning att det är lämpligt med hänsyn till det slag av anläggning som ansökan avser. I fallet med mobilmaster är det från teknisk synpunkt lämpligt med samlokalisering i samma anläggning. Så är däremot t.ex. inte fallet beträffande vindkraftverk. Bestämmelsen medger möjlighet att inte ställa krav på utformning som medger samlokalisering, om särskilda skäl talar emot det. Ett sådant skäl kan vara att omständigheterna inte ger anledning att anta att andra aktörer än sökanden behöver placera sin utrustning i anläggningen. Kommunen bör därför skaffa sig kunskap om andra aktörers utbyggnadsplaner m.m. vid handläggningen av en ansökan om bygglov för en anläggning för vilken krav kan ställas upp enligt bestämmelsen. Beträffande mobilmaster är det lämpligt att hör med tillståndsmyndigheten enligt LEK, dvs. PTS, om vilka tillstånd som meddelats för ett visst radiosystem eller för andra radiosystem som kommer att byggas ut och om det därmed finns flera operatörer som har krav på täckning som berör kommunen. I allmänhet ger tillståndsmyndigheten flera tillstånd för operatörer att bygga ett visst kommunikationssystem för att på så vis tillgodose konkurrensen på marknaden. Det förekommer dock även att så inte sker. Det kan t.ex. gälla kommunikationssystem med särskilda syften, som t.ex. mobila kommunika- tionssystem GSM-R, eller det gemensamma radiokommunikations- systemet för skydd och säkerhet, (se bilaga 2). System för vilka tillståndsmyndigheten ännu inte har meddelat några tillstånd utan som endast befinner sig på planeringsstadiet, t.ex. genom internationella förhandlingar om allokering, bör inte ligga inom vad som kan överblickas för framtiden. finns några andra tillståndshavare med krav på utbyggnad inom kommunen, bör särskilda skäl som talar emot att ställa upp krav på anläggningens utformning att klara samlokalisering föreligga. Ett annat skäl som kan tala emot krav på utformning som medger samlokalisering kan vara att det är olämpligt ur konkurrenshänseende med hänsyn till det slag av anläggning det gäller. Detta skall dock ställas i relation till den miljöpåverkan som en dubblerad infrastruktur kan åstadkomma. Det bör därför krävas att de negativa konsekvenserna på konkurrensen överväger i förhållandet till den positiva inverkan på miljön, för att undantaget skall vara tillämpligt. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 8.6.5 i den allmänna moti- veringen. 8 kap. 2 § första stycket 5 Ändringen innebär att terminologin i bestämmelsen har anpassats efter vad som gäller enligt LEK. Även och torn för ljudradio och tv-sändningar är avsedda för elektronisk kommuni- kation. Att elektronisk kommunikation inte omfattar all radio- användning framgår av 1 kap. 4 § LEK. Ändringen omnämns även i avsnitt 8.6.5 i den allmänna motiveringen. 8 kap. 22 § andra stycket Bestämmelsen skall genom utökad skyldighet att bereda andra aktörer tillfälle att yttra sig säkerställa att kommunen skaffar sig kännedom om andra aktörers befintliga infrastruktur och utbygg- nadsplaner inom kommunen. Ett sådant tillfälle att yttra sig kan ha två syften: Dels kan det av yttrandet följa att det finns möjlighet för sökanden att inplacera sin utrustning i en redan befintlig anläggning som finns i närheten; detta blir då en omständighet som kan vägas in vid bygglovsprövningen även om sökanden av något skäl inte skulle vilja nyttja möjligheten. Dels kan det visa att andra aktörer också avser att uppföra anläggningar av samma slag inom en överskådlig framtid i när- heten av den anläggning som ansökan gäller. Skyldigheten att bereda tillfälle till yttrande gäller endast i förhål- lande till den som innehar eller kan antas ha för avsikt att uppföra en anläggning av samma slag i dess närhet. När det gäller framtida utbyggnad innebär kravet att det skall finnas en påtaglig grund för antagandet om utbyggnadsplaner som kommunen skall kunna skaffa sig kännedom om utan svårighet. Det bör vara möjligt att få kännedom om sådana planer genom allmänt tillgänglig informa- tion, t.ex. hos en myndighet. Det följer av tredje stycket i lagrum- met att underrättelse i vissa fall kan ske genom kungörelse. Bestämmelsen kan t.ex. användas vid en ansökan om bygglov för en mast för mobil kommunikation, då det är rimligt att andra operatörer som har i det aktuella området bereds tillfälle att yttra sig över ansökan. Vidare bör kommunen från tillståndsmyndigheten enligt LEK, dvs. PTS, skaffa sig kunskap om vilka andra aktörer som till följd av beviljade tillstånd kan antas ha för avsikt att bygga ut täckning i området. Även dessa bör ges tillfälle att yttra sig. Skyldigheten att bereda tillfälle till yttrande bör i dessa fall gälla endast i förhållande till den som har krav på sig att bygga ut täckning i det aktuella området till följd av tillståndsvillkor enligt LEK. För skyldighet att bereda tillfälle till yttrande bör täcknings- villkoren vara utformade så att det framstår som klart att tillstånds- havaren måste placera utrustning inom kommunens gränser eller strax utanför för att uppfylla sina åtaganden. Genom tillfället att yttra sig kan t.ex. en operatör med utbygg- nadsplaner i kommunen påverka att krav ställs om att en anlägg- ning skall utformas så att den är anpassad för en kommande in- placering. Om en operatör med sådana planer underlåter att yttra sig trots egna utbyggnadsplaner i området riskerar denne naturligtvis att senare behöva bekosta sådana anpassningar i ett ärende om samlokalisering enligt LEK, eller att inte kunna åstadkomma täckning i området om det inte är möjligt att i efterhand anpassa masten och inverkan på miljön gör att bygglov för ytterligare en anläggning inte bör medges. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.6.8 i den allmänna moti- veringen. 16 kap. 2 § Genom bestämmelsen bemyndigas regeringen att föreskriva vilka slag av anläggningar som omfattas av kraven i förslaget till 3 kap. 14 § andra stycket PBL. I övervägandet av vilka slag av anläggningar som skall omfattas av kraven ingår att beakta hur samlokalisering påverkar konkurrensen (jfr kommentaren till 3 kap. 14 § andra stycket). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.6.6 i den allmänna motiveringen. De nya bestämmelserna i 3 kap. 14 § och 8 kap. 22 § skall tillämpas även när en ansökan om bygglov kommit in till en byggnadsnämnd före ikraftträdandet, om ärendet inte avgjorts av nämnden före ikraftträdandet. Har däremot prövat ansökan före ikraftträdandet, och överklagas beslut, skall bestämmelserna i deras äldre lydelse tillämpas vid prövningen av överklagandet. Samlokalisering i m.m. som ingår i allmänna kommunikationsnät för elektronisk Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall undersöka behovet av ändrade regler för samutnyttjande av m.m. som ingår i allmänna kommunika- tionsnät för elektronisk kommunikation, nedan kallat samlokalise- ring. Arbetet skall bedrivas mot bakgrund av den tekniska, miljö- mässiga och marknadsmässiga utvecklingen inom området samt med beaktande av de författningar som är tillämpliga, bland annat lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, plan- och bygg- lagen (1987:10) och ledningsrättslagen (1973:1144). Utredaren skall redovisa dels hur samlokalisering i kom- mer till stånd på den svenska marknaden respektive hur sam- lokalisering fungerar i andra länder, dels hur ändamålsenliga reg- lerna och deras tillämpning är utifrån miljöhänsyn och målet om en väl fungerande konkurrens. Utredaren skall vidare bedöma i vilken mån ändrade regler kan påverka den samhällsekonomiska effekti- viteten. Utredaren skall utarbeta de författningsförslag som över- vägandena ger anledning till. För att kunna driva ett elektroniskt kommunikationsnät som har täckning över stora ytor måste aktörerna ha tillgång till olika nät- delar, såsom , antenner, antennsystem och i vissa fall bygg- nader. Det innebär att om flera aktörer agerar inom samma områ- den kan effekten bli att ett stort antal nätdelar kommer att behö- vas. Uppförandet av flera parallella nät kan medföra problem i för- hållande till andra intressen, exempelvis målen för en hållbar ut- veckling, målen för den fysiska planeringen och kraven på natur- och miljöhänsyn. förväntas en ökad utbyggnad av elek- troniska kommunikationsnät, inte minst när det gäller fast och mobil radiokommunikation. Därmed förväntas antalet i samhället öka. Det är ett allmänt intresse att utbyggnaden av väl fungerande nät för elektronisk kommunikation kan fullföljas på ett för samhället så effektivt sätt som möjligt. Det är därför viktigt att detta sker så att befintlig och nytillkommande infrastruktur samut- nyttjas i största möjliga utsträckning utan att konkurrensen sned- vrids samt utifrån de tekniska förutsättningar som råder. Bestämmelser om elektroniska kommunikationsnät finns huvud- sakligen i lagen om elektronisk kommunikation (LEK). Lagen syf- tar bl.a. till att enskilda och myndigheter skall få tillgång till säkra och effektiva elektroniska kommunikationer. Effektiva elektro- niska kommunikationer innebär också ett främjande av effektiva investeringar i infrastruktur och främjande av innovation. För att mark skall få användas för bebyggelse skall den vara lämplig för ändamålet från allmän synpunkt. Lämplighetsbedömningen sker enligt (PBL), vid planläggning eller i ärenden om bygglov eller förhandsbesked. Varken LEK eller för någon operatör gällande tillståndsvillkor ställer upp några begränsningar för operatörer att träffa avtal om samlokalisering i fråga om just . Samverkan måste dock givetvis ske inom ramen för vad som är tillåtet enligt t.ex. konkur- renslagstiftningen. Det finns två möjliga situationer i vilka lagstiftningen , då LEK trädde i kraft, ger utrymme för det offentliga att ålägga samlokalisering. En samlokalisering kan framtvingas om det krävs för att skydda miljö, folkhälsa eller allmän säkerhet eller för att uppnå mål för den fysiska planeringen. I sådana fall kan en operatör förpliktas att tillhandahålla samlokalisering eller andra möjligheter till gemensamt utnyttjande av egendom eller annat (4 kap. 14 § LEK). Även i de situationer där en operatör har ett betydande inflytande på en marknad kan denne, för att öka konkurrensen, förpliktas att erbjuda andra operatörer samlokalisering eller andra möjligheter till gemensamt utnyttjande av tillhörande installationer (4 kap. 8 § LEK). När (), som är beslutsmyndighet, skall tillämpa dessa bestämmelser måste myndigheten ta hänsyn till de bedömningar som kan behöva göras enligt andra regelverk. Möjligheterna till samlokalisering kan i många fall vara beroende av åtgärder som kräver prövning enligt t.ex. ledningsrättslagen, PBL eller . Ett beslut enligt LEK kan alltså inte ersätta en sådan annan prövning. Det innebär att PTS när den beslutar om förpliktelser måste iaktta att en skyldighet kan innefatta åtgärder som kräver tillstånd enligt annan lag. Ett beslut om samlokalisering kan återverka på den förpliktades förhållande till bl.a. den som genom beslut enligt ledningsrättslagen har att tåla den förpliktades egendom på sin fastighet samt den som hyr eller arrenderar ut viss egendom till den förpliktade. Sådana frågor kan inte behandlas i samband med beslutet om samlokalise- ring utan måste lösas i den ordning som gäller i det enskilda fallet. Exempelvis kan det bli fråga om krav på ytterligare tillstånds- prövning eller ändring av avtal om t.ex. arrende. Det finns starka indikationer på att samlokalisering i på frivillig grund mellan samtliga mobiloperatörer inte kommer till stånd i önskvärd omfattning. Antalet fall där PTS har beslutat om samlokalisering enligt reglerna i 4 kap. 14 § LEK har också varit litet. Skälen till detta uppges av PTS vara kapacitetsbrist i de som varit aktuella för prövning om samlokalisering. PTS har funnit att den eventuella kvarvarande kapacitet som kunde finnas i den aktuella masten fick anses ingå i det rimliga förväntade behovet av kapacitet som den mastägande operatören hade i den egna verksamheten. Trots att det således kunde finnas en viss över- kapacitet temporärt kunde den eventuellt lediga kapaciteten i mas- ten inte av den anledningen anses vara tillgänglig för annan opera- tör på det sätt som krävdes för att en ansökan om samlokalisering skulle kunna bifallas. Däremot har antalet frivilliga avtal om sam- lokalisering ökat något sedan bestämmelsen trädde i kraft. Inget åläggande av samlokalisering av konkurrensskäl (4 kap. 8 § LEK) har gjorts av PTS. gav regeringen i uppdrag att belysa vilken inverkan en utbyggnad av mobiltelenätet kan få för främst natur- och kulturvärden, liksom för andra intressen som skall tillgodoses enligt främst och PBL. Eventuella konflikter mellan utvecklingen och användningen av tele- och IT-tjänster och andra intressen som rör markanvändningen skulle särskilt belysas i sam- manhanget. I uppdraget skulle även förslag till metoder för att motverka och hantera sådana konflikter redovisas. Myndigheten hade också att belysa vilka samordningsmöjligheter eller samord- ningsproblem som kunde aktualiseras. framhåller i sin redovisning av uppdraget (M2001/2261/Hs) bl.a. vikten av att samutnyttjas och att radioplaneringen samordnas så att påverkan på natur- och kultur- värden kan begränsas. Former för samordning i syfte att skapa för- utsättningar för ett optimalt samutnyttjande av diskuterades med operatörerna under utredningsarbetet. uppmanade även till samverkan mellan operatörer, kommuner och länsstyrelser för att skapa förutsättningar för en snabb, smidig och säker hand- läggning av ärenden om bygglov. trädde vissa ändringar i ledningsrättslagen i kraft. Enligt en ny paragraf 11 a §, är det numera möjligt för en ledningsrättshavare att få rätt till s.k. andrahandsupplåtelse. Genom en sådan upplåtelse kan en annan operatör ges rätt att exempelvis sätta upp antenn, teknikbod och ledningar för en basstation inom det område som upplåtits för den förstnämndes anläggningar. Detta får göras utan medgivande från markägaren. I sitt slutbetänkande Ledningsrätt (SOU 2004:7) föreslog ledningsrättsutredning bl.a. att det skulle bli möjligt att upplåta ledningsrätt även i vissa typer av lös egendom, exempelvis . Efter prövning skulle detta även kunna göras mot bestridande av anläggningens ägare. Utredningens slutbetänkande har remiss- behandlats och bereds nu vidare inom . PTS inkom till regeringen med en rapport – Slutrapportering om UMTS-utbyggnaden och marknaden för elektronisk kommunikation (N2004/4976/ITFoU). I rapporten beskriver PTS läget på marknaden för utbyggnaden av UMTS () och konstaterar att myndigheten har begränsade möjligheter att förverkliga regeringens strävan inom miljöområdet. PTS ansåg att regeringen bör initiera en översyn av bestämmelsen om sam- lokalisering (4 kap. 14 § LEK). PTS upprepade sin uppmaning om en översyn i en rapport – Rapportering om UMTS-utbyggnaden (N2004/5423/ITFoU) – som kom in till regeringen . Bidragande orsaker enligt PTS till att samlokalisering inte kommer till stånd är att prövning av samlokalisering förutsätter att den som söker sam- lokalisering saknar alternativa möjligheter till sändarplacering, t.ex. på grund av avslag i en prövning om bygglov. PTS ansåg också att avsaknaden av möjligheter att förplikta en operatör att göra en om- byggnad av en mast för att möjliggöra samlokalisering har samma effekt. Utredaren skall kartlägga på vilka sätt samlokalisering kommer till stånd på den svenska marknaden, innefattande i vilken om- fattning frivilliga överenskommelser träffas, på vilket sätt åläggan- den har gjorts av tillsynsmyndigheten samt orsaker till att sam- lokalisering inte kommer till stånd. Efter en avvägning mellan möjliga skilda allmänna eller enskilda intressen som kan göra sig gällande skall utredaren ta ställning till om nuvarande regler som gäller för samlokalisering av som ingår i allmänna kommunikationsnät för elektronisk kommunika- tion är ändamålsenliga eller om de bör ändras. Som ett led i detta arbete skall utredaren, mot bakgrund av den ovan genomförda kartläggningen, bedöma om reglerna och deras tillämpning är lämpliga utifrån miljöhänsyn och målet om en väl fungerande konkurrens. Det skall också göras en analys av om de nuvarande reglerna är samhällsekonomiskt effektiva, och i vilken mån ändrade regler skulle komma att påverka den samhällsekono- miska effektiviteten, i synnerhet villkoren för investeringar i och kring nät för mobil kommunikation. Det gäller såväl etablerade företags investeringsvilja som nyetablerade som kan tänkas inneha en mindre mastinfrastruktur till sitt förfogande. Det kan också fin- nas skillnader i investeringsvilja på kort och som behö- ver belysas. Utredaren skall vidare bedöma vilka effekter för kon- kurrensen på marknaden som kan bli följden av framlagda förslags genomförande. Om utredaren lägger förslag som kan komma att påverka tredje man skall även konsekvenserna för denne redovisas. Utredaren skall också bedöma om driftssäkerheten vid stora på- frestningar i fredstid i mobilnäten som t.ex. vid en storm, kan på- verkas av att samlokalisering ökar i omfattning. På samma sätt skall möjligheten att utföra nödsamtal (112) bedömas. I sitt arbete skall utredaren undersöka hur frågan om sam- lokalisering har lösts i andra jämförbara länder, exempelvis , och , för att få vägledning till slutsatser om den svenska lagstiftningen. Utredaren skall utarbeta de författningsförslag som övervägan- dena ger anledning till. Det står utredaren fritt att föreslå regler som kan innebära expropriativa inslag. Samspelet med annan lag- stiftning, t.ex. ledningsrättslagen, , och lagstiftning om arrende skall beaktas. Om det finns behov av ändringar i annan lagstiftning, får utredaren även lämna förslag på sådana ändringar. Det står utredaren fritt att ta upp även andra frågor som har an- knytning till dem som anges ovan. Att beakta i övrigt I sitt arbete skall utredaren bl.a. beakta de förslag om ändringar i ledningsrättslagen som har lagts fram i slutbetänkandet Lednings- rätt (SOU 2004:7). Utredaren skall redovisa sitt uppdrag . Här redovisas sådana nät för vilka det kan vara aktuellt med sam- lokalisering av utrustning i i större omfattning. Utöver dessa nät finns också många andra radionät som avser slutna nät som betjänar en eller ett antal organisationer. Utrustning för sådana slutna nät placeras ofta i som används för något av här redovisade nät. TeliaSonera har tillstånd att använda radiosändare för att tillhanda- hålla allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster enligt NMT 450-standard till utgången av 2007. Denna teknik byg- ger på analog överföring. Täckningskraven innebär att tillstånds- havaren skall se till att tjänsten täcker av yta, vid användning av en 15 W fordonsmonterad terminal. Antalet som används för systemet kan uppskattas till omkring 1 000. Systemet medger stora celler med en cellradie upp emot 70– . I många av dessa finns utrustning för såväl NMT som rundradio (se nedan). I täckningsområdet skall tillståndshavaren åtminstone se till att mobil elektronisk kommunikationstjänst i form av mobil telefonitjänst tillhandahålls. PTS beslutade (dnr 05-1337) att tilldela det norska företaget tillstånd att använda radio- sändare för tillhandahållande av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster med digital teknik i samma frekvensband som NMT 450-systemet. De båda systemen kommer att finnas i drift parallellt minst fram till utgången av 2007. Nordisk Mobiltelefon kommer att bygga ett kommunikations- nät baserat på CDMA 2000-standarden i 450 MHz-bandet (CDMA 450). Tillståndsvillkoren anger krav på täck- ning i varje län. Täckningskravet avser en signalstyrka som medger tal med handhållen terminal. Det bör krävas omkring 700 basstationer för grundtäckning, och Nordisk Mobiltelefon avser att i stor utsträckning använda sig av infrastruktur (se sedan). För nätet behövs relativt få för att täcka den stora areal som täckningskraven fordrar. Utbyggnadsplanerna är endast några tiotal nya . Utbygg- nadsbehovet finns framför allt i inland. Genom frekvensbandets goda utbredningsegenskaper, stora cel- ler (cellradien kan uppgå till mer än över öppet hav), rela- tivt begränsad kanalbredd och CDMA-teknik kommer systemet att vara särskilt lämpligt för användare i gles- och landsbygd, såväl för överföring av tal som för datakommunikation som medger högre överföringskapacitet än det befintliga NMT-nätet. Så länge det analoga NMT-nätet allt jämt används kommer dock endast en CDMA-kanal att kunna användas. Systemet har också lättare att klara täckningen i kuperad terräng. Ytmässigt kommer det nya NMT-nätet att få den klart största täckningen jämfört med GSM och UMTS. är det inte sannolikt att de andra mobilnäten kan ha överlämning mellan bas- stationerna under kommunikationen (s.k. hand over) med detta nät, och terminalerna kommer troligen att vara olika mellan näten . GSM 900/1800 är en teknik för överföring av samtal med PCM- teknik (pulse code modulation). Systemet bygger på digital kom- munikation och på överföring av data i tidluckor. På så sätt kan åtta kanaler upprätthållas i en frekvenskanal. Systemet är sär- skilt lämpligt för överföring av tal men möjliggör också överföring av datakommunikation, dock bara med låg överföringskapacitet. Möjligheten att överföra data genom GSM-nätet kan ökas genom olika tekniker. Dessa tekniker är framför allt HSCSD (high speed circuit switched data), GPRS (global packet radio service) och EDGE (enhanced data GSM environment). Det frekvensområde som är allokerat för mobiloperatörerna ger plats för ett ganska stort antal kanaler. Genom att anpassa cell- storleken kan ett stort antal användare vara uppkopplade inom en begränsad yta. En cell kan vara så pass liten som ner i radie. I områden med ett begränsat antal användare medger systemet att relativt stora celler, med i radie, kan användas och systemet kan därmed också täcka stora områden, t.ex. utefter vägarna. Genomsnittet för cellerna ligger runt 15–i radie. Det finns sju tillstånd för rikstäckande GSM-nät i . , Tele2 och har alla tillstånd för 900- respektive 1 800-MHz banden (totalt sex tillstånd). Täckningskraven för 900 MHz-banden innebär att till- ståndshavaren skall täcka minst sträckningen av de vägar i som klassades som Europavägar samt tät- orter som hade fler än 10 000 invånare. Täck- ningsvillkoren för 1 800 MHz-banden innebär att tillståndshavaren genom enskild eller kombinerad täckning med GSM 900 skall täcka minst sträckningen av de ovan angivna vägarna samt tätorter som hade fler än 50 000 invånare. I täcknings- området skall tillståndshavaren minst se till att det tillhandahålls allmänt tillgänglig mobil elektronisk kommunikationstjänst i form av mobil telefonitjänst. Även ytterligare tjänster som baseras på GSM-tekniken, t.ex. GPRS och EDGE, får tillhandahållas. Introduceras någon ny mobil kommunikationstjänst av till- ståndshavaren inom ramen för tillståndet skall denna tjänst vara tillgänglig för abonnenter i hela täckningsområdet efter kommersiell lansering. Den fjärde operatören heter Swefour GSM. Swefour GSM har tillstånd att tillhandahålla nätkapacitet för mobil teletjänst enligt GSM-standard. Nätet opererar i 900 MHz-bandet. Tillståndet om- fattar hela landet och nätet skall ha en befolkningstäckning på minst 178 000 personer i . Tillståndshavaren skall vid utbyggnaden av nätkapacitet för mobila teletjänster se till att den utfästa befolkningstäckningen sker genom egen infrastruktur. Transmissionsnät och antenner får dock samnyttjas. Nätet används framför allt för uppkoppling av företagsväxlar i storstadsområdena. Sammanlagt finns det ca 8 000 basstationer för GSM i landet. Uppskattningsvis är ungefär hälften av dessa stationers antenner placerade i ; övriga är placerade i höga byggnader. som används för NMT används regelmässigt också för GSM.