sou · GTB366 · 2006-01-01 00:00:00 — Det är inom genusforskning med radikalfeministisk inriktning som avgörande delar av kunskapsbildningen i dessa frågor har skett. Feministisk forskning kallas också för kvinno-, genus- eller könsteoretisk forskning. Denna forskning producerar precis som all annan forskning empiri, dvs. beskrivningar av samhället genom observationer, intervjuer eller statistik. Inom forskningen görs sedan förklaringar och tolkningar av empirin, vilket innebär att teori utvecklas som i sin tur används för att tolka empiri. Inom genusforskning uppmärksammas och problematiseras betydelser av kön i beskrivningar, förklaringar och tolkningar av världen. Inom denna forskning finns huvudspår där kopplingen till olika ideolo- gier utgör en del, t.ex. liberal feminism, marxistisk/socialistisk feminism och radikalfeminism. Dessa ideologier erbjuder, som vi nämnde tidigare, olika syn på vad som är basen för kvinnors under- ordning. Bland annat i och med poststrukturalismens intåg har dock intresset inom forskningen förskjutits från att försöka för- klara hur förtryck har uppkommit till att studera hur förtryck tar sig uttryck i olika sammanhang. har även betydelsen av andra maktordningar, som baseras på bl.a. klass, etnicitet, natio- nalitet och sexualitet, liksom hur de samverkar med könsordningen 26Eduards (1995) s. 63. 27Eduards (1995) s. 59. SOU 2005:66 Från genussystem till könsmaktordning: en begreppsdiskussion uppmärksammats allt mer inom grenar av den feministiska forskningen.28 Feministisk forskning har kritiserats för att vara mer ideologisk eller politisk än annan forskning. I all forskning bör de egna utgångspunkterna klargöras och problematiseras och teorier prövas kritiskt. Inom så kallad könsblind teori görs inte detta i relation till kön, vilket har kritiserats av feministisk forskning. Att utgå från att kön/genus inte har betydelse kan också ses som ett ideologiskt ställningstagande. Genom historien har kvinnorörelsen fört en diskussion om likhet eller särart, dvs. om kvinnor och män i grunden är eller bör vara lika eller olika. Det har talats om likhetsfeminister och särartsfeminister som en grundläggande ideologisk skiljelinje. Detta anses numera, utifrån insikter från feministisk forskning, vara en återvändsgränd eftersom män i båda fallen blir den outtalade norm som kvinnor ska jämföras med. Frågan blir i praktiken om kvinnor är eller bör vara i grunden lika eller olika män. Istället för att se kön/genus som ett inneboende väsen i människor, har den feministiska forskningen presenterat empiri som tyder på att kön/genus är något som skapas utifrån de skilda villkor som råder i samhället för kvinnor och män. Det är här, mellan essensialism (en förståelse av kön som inne- boende väsen) och konstruktivism (en förståelse av kön som något som skapas utifrån villkor i samhället), som den grundläggande skiljelinjen anses gå numera. Frågan varför det finns olika typer av skillnader mellan kvinnor och män anses sällan intressant. Istället ställs frågan hur dessa skillnader skapas, liksom hur de hierarkiseras socialt, politiskt och ekonomiskt, och därmed i förlängningen hur de kan förändras. Vad betyder det då att man i jämställdhetspolitiska dokument bytt begrepp från genussystem till könsmaktordning? Har förståelsen förändrats, eller är det bara en lek med ord? Och vad betyder det när regeringen i sin jämställdhetspolitiska skrivelse uppger att jäm- ställdhetspolitiken måste bli mer feministisk? 28 För en översikt, se (2004), de los , (2003), de los (2005). Från genussystem till könsmaktordning: en begreppsdiskussion forskningar har ingen forskare studerat denna begreppsanvändning. Underlaget för vår analys är intervjuer med en rad genusforskare.29 I forskningen är valet av begrepp inte avgörande för innebörden Inom forskningen finns det ingen egentlig skillnad i innebörd mellan begreppen genusordning och könsordning/könsmakt- ordning. Vissa forskare använder begreppet genus, andra använder kön. När man vill beskriva den maktordning eller – struktur som finns i samhället så kopplar man på ändelsen ordning eller system. Begreppet genussystem är starkt förknippat med teori och en funktionalistisk eller strukturalistisk förstå- else, men i övrigt tycks forskare inte signalera någon grundläggande skillnad i förståelse enbart genom användningen av genusordning, könsordning eller könsmaktordning. Valet av begrepp beror på om man använder genus eller kön och varje forskare fyller begreppet genusordning, könsordning eller könsmaktordning med sin inne- börd. Definitionerna av begreppen genusordning respektive köns- ordning/könsmaktordning tycks generellt sett inte skilja sig mer sinsemellan än mellan olika forskares definitioner av ett och samma begrepp. Vad som skiljer forskare åt är snarare hur man närmar sig och använder sig av maktbegreppet. Att man inom jämställdhetspolitiken allt mer har övergått från begreppet genussystem till könsmaktordning kan bero på att inne- börden är lättare att förstå med det senare begreppet. Det hörs på ordet vad det betyder och därför blir det kanske lättare att föra fram den feministiska grundtanken att det finns en maktordning baserad på kön. Men eftersom könsmaktordning inte har en lika tydlig koppling till en viss teori som begreppet genussystem, blir det lättare att fylla med sitt eget innehåll. Det är också tydligt i regeringens skrivelser att könsmaktordning till skillnad från genus- system används utan att hänvisa till någon teori eller ge någon mer konkret förklaring av innebörden. 29 Telefonintervjuer har gjorts med , professor i historia, Drude Dahlerup, professor i statsvetenskap, , professor i sociologi, , docent i företagsekonomi, , lektor i genusvetenskap, , fil. dr. statsvetenskap, . Jonasdottir, professor i genusvetenskap. Intervjuerna kan enbart betraktas som ett underlag. Forskarna har inte fått möjlighet att ställning till denna text eller våra slutsatser. Från genussystem till könsmaktordning: en begreppsdiskussion Vilken innebörd ges könsmaktperspektiv i politiken? Betydelsen av ett begrepp blir till i användningen av det. Vilken innebörd har begreppet könsmaktordning getts när det har impor- terats av och använts inom jämställdhetspolitiken? har frågor om mäns våld mot kvinnor fått en allt mer framträdande plats i jämställdhetspolitiken och har begreppet könsmaktordning börjat användas allt mer. Detta kan vara ett skäl till att detta begrepp kan ge intryck av att vara influerat av en radikalfeministisk förståelse. Men vi vill betona att ingen särskild ideologisk eller teoretisk inriktning äger begrep- pet. Det är mer fruktbart att studera vilken innebörd begreppet ges när det används inom jämställdhetspolitiken. har regeringen lämnat omfattande uppdrag till utredningar med jämställdhetspolitisk inriktning. Direktiven till utredningarna är vid sidan av skrivelserna uttryck för vilken inriktning regeringen önskar av den framtida politiken. tillsattes en utredning med uppdrag att utvärdera de myndighetsuppdrag som lämnats i samband med propositionen Kvinnofrid. Av direktiven framgår att uppdragen ska utvärderas ur ett könsmaktperspektiv. Vad som mer konkret avses med begrep- pet framgår dock inte av direktiven.30 Som brukligt gjorde utred- ningen om kvinnofridsuppdragen en tolkning av direktiven och redovisade utredningens utgångspunkter. Slag i luften31 används i detta syfte begreppet könsmaktförståelse. Detta begrepp ges en mycket specifik betydelse utifrån en särskild inriktning inom den feministiska forskningen om mäns våld mot kvinnor. Med detta begrepp vill man markera ett snävare perspektiv än de som betänkandet Kvinnofrid 32 och sedermera propositionen med samma namn33 utgick från. I betänkandet Slag i luften läggs stor tonvikt vid behovet av att arbetet med att motverka mäns våld mot kvinnor bedrivs med ett konsekvent förhållningssätt i alla sammanhang, i berörda verksam- heter och på alla nivåer. Detta förhållningssätt ska grundas i den av utredningen definierade könsmaktförståelsen och inte i Kvinno- fridspropositionens förståelse. Utredningen bedömer att detta är en förutsättning för ett effektivt genomförande, men redovisar inte empiriska belägg som underlag för denna bedömning. 1997/98:55. Från genussystem till könsmaktordning: en begreppsdiskussion SOU 2005:66 framhåller att en könsmaktförståelse varken kan eller bör kombine- ras med andra teoretiska förståelser eller förklaringsmodeller. För- klaringsgrunder som t.ex. har med klass eller etnicitet att göra kan enligt utredningen innebära ett hot mot effektiviteten i arbetet med att bekämpa mäns våld mot kvinnor, eftersom det kan späda på föreställningar om att det enbart är vissa marginaliserade grupper av män som utövar våld. Utredningen baserar sålunda sina analyser på en specifik teoretisk förståelse eller förklaringsmodell och förordar i sina förslag att myndigheterna ska bedriva sitt arbete enbart utifrån denna förståelse. I den gällande jämställdhetspolitiska propositionen Delad makt delat ansvar poängteras, som tidigare nämnts, behovet av en ändrad inriktning på arbetet med att genomföra jämställdhetspolitiken. En viktig del av detta är att lämna fokuseringen på attitydfrågor till förmån för att synliggöra och erkänna de ojämna maktförhållanden och skilda villkor som råder för kvinnor och män i samhället. I propositionen betonas också vikten av att nå resultat, att åstad- komma förändring i samhället. Utan att här värdera riktigheten i den bedömning som utred- ningen om kvinnofridsuppdragen gör, kan det ändå konstateras att utifrån utredningens tolkning av sitt uppdrag, läggs större tyngd- punkt vid vilka attityder och förståelser som myndigheterna grun- dat sitt arbete på än vid själva resultaten av myndighetsuppdragen. Utredningens utvärdering av myndighetsuppdragen inom kvinno- fridsreformen har i princip genomförts utan att se till verksam- heternas resultat. Utredningen har i sin utvärdering inte tagit sikte på om myndigheternas arbete har lett till att fler eller färre kvinnor blir utsatta för våld, om myndigheternas arbete har lett till att olika instanser ger fler eller färre insatser till utsatta kvinnor eller om bemötandet och kvaliteten i de insatser som ges har blivit bättre eller sämre. Däremot har utvärderingen fokuserat vilken förståelse av och attityder till mäns våld mot kvinnor som utmärker arbetet inom olika myndigheter och verksamheter.35 Utredningens betänkande kan ses som en återgång till fokus på attityder, även om utgångspunkterna är andra . Den fråga som väcks är om formuleringarna i direktiven om att utvärderingen ska ske ur ett könsmaktperspektiv inte bara ska ses som ett uttryck för regeringens syn på mäns våld mot kvinnor, utan även en avsikt hos 1993/94:147. 35För en mer utförlig redogörelse och diskussion av denna utrednings inriktning, innehåll och förslag, se kapitlet om mäns våld mot kvinnor. Från genussystem till könsmaktordning: en begreppsdiskussion regeringen att lägga större tonvikt vid attitydfrågor? Menar reger- ingen att ett könsmaktperspektiv innebär att inte uppmärksamma resultat och förändring? Regeringen har ännu inte tagit ställning till utredningens förslag, men väntas göra det i kommande propositioner. Vi menar att det är angeläget att jämställdhetspolitiken inte fyller grundläggande begrepp med innebörder som motsäger grundläg- gande teoretiska och empiriska landvinningar. Ett förändrings- arbete bör utgå från en utvecklad och dynamisk maktanalys som tar hänsyn till att makt görs på olika sätt i olika verksamheter och sammanhang.36 En maktanalys som är så statisk att den inte förmår fånga historisk förändring är olämplig i ett förändringsarbete. Feministiska teoretiker kritiserade radikalfemi- nismen för att vara både ahistorisk (inte ta hänsyn till historisk vari- ation) och etnocentrisk (inte ta hänsyn till eller ge en missvisande bild av andra kulturer än sin egen). Alla kvinnor lever inte under samma villkor och en ensidig betoning på ojämlikheten mellan könen döljer andra former av förtryck. Många fenomen i samhället som drabbar kvinnor kan inte enbart förklaras som ett uttryck för könsmakt utan man måste även fråga sig hur kön samvarierar med andra maktordningar baserade på t.ex. klass, sexualitet, nationalitet och etnicitet. Det bör påpekas att även radikalfeminismens insikter kan förenas med insikter om betydelsen av andra maktordningar. har en intressant vidareutveckling skett inom diskussionen om hedersrelaterat våld och begreppet intersektio- nalitet.37 Jämställdhetspolitiken bör fortsätta med att dra nytta och lärdom av landvinningar inom genusforskningen och som politik- område inriktas på verksamheters resultat. Varför har politiken bytt begrepp och vad kan det föra med sig? Den empiri och teori som har utvecklats inom genusforskningen har haft stor betydelse för jämställdhetspolitiken och för hur vi kan förstå och förändra maktrelationer mellan kvinnor och män. Men vår uppfattning är att det bör finnas en vaksamhet kring hur begrepp sprungna ur olika teoribildningar lyfts in i politiken. Det finns risk för förenkling och/eller att begreppen börjar fyllas med en annan innebörd, så att endast ett semantiskt släktskap återstår 36Åström (1998). 37Lykke (2004), de los (2003), de los , (2003), de los (2005). Detta stycke baseras på (2002). Från genussystem till könsmaktordning: en begreppsdiskussion mellan hur begreppet används inom politiken och inom den teori där begreppet har utvecklats. Det är troligen ett problem som inte endast berör jämställdhetspolitiken, utan även andra politikområ- den med kopplingar till utvecklad teoribildning. Att använda teoretiska begrepp utan närmare förklaring kan också innebära ett demokratiskt problem om det görs på ett sådant sätt att det ute- stänger människor. Det förutsätts att den enskilde ska ha djup- gående teoretiska förkunskaper för att förstå vad politiken syftar till att uppnå och hur. När det i en jämställdhetspolitisk skrivelse hävdas att jämställd- hetspolitiken måste bli mer feministisk och att vårt samhälle präg- las av en könsmaktordning, kan det tolkas som ett uttryck för en förändringsvilja och en önskan att lyfta fram den feministiska grundtanken att kön och makt hör ihop. Men det är ändå tydligt att man i jämställdhetspolitiken använder grundläggande begrepp som signalord och att de kan lämnas öppna att fyllas med olika innehåll. Om centrala forskningsbegrepp importeras till politiken bör de definieras och källor uppges, särskilt när de används för att beskriva problem som politiken vill söka lösningar på eller användas för att förändra politikens inriktning. Om teoretiska begrepp ges en central roll i ett förändringsarbete som involverar en rad olika aktö- rer, är det inte till gagn för detta förändringsarbete att det råder oklarhet kring vad begreppen står för. De jämställdhetspolitiska skrivelserna ger intrycket av att den feministiska rörelsen i samhället, genusforskningen och de femi- nistiska ideologierna är homogena fenomen. Men är feminis- men så mångfacetterad att det inte längre går att tala om den i bestämd form singularis, utan att det snarare bör talas om feminis- mer i obestämd form pluralis. I princip innebär det att inte ens en insatt person med säkerhet eller med automatik kan veta vad som egentligen menas när regeringen säger att politiken måste fort- sättningsvis ges en mer feministisk inriktning.38 Är det en liberal feministisk, en radikalfeministisk eller en socialistisk feministisk politik som ska bedrivas? Och vad innebär det lilla ordet mer? Hur har det varit tidigare och vari består förändringen? Vår slutsats är att radikaliteten, i bemärkelsen potentialen att åstadkomma förändring i riktning mot lika villkor för kvinnor och män, inte är avhängig vilka ord eller begrepp som används. Där- emot är radikaliteten beroende av vilken innebörd centrala begrepp 2002/03:140 s. 5. Från genussystem till könsmaktordning: en begreppsdiskussion ges och i vad mån denna innebörd kan översättas i politisk handling som leder till önskade förändringar i samhället. Den innebörd vi lägger i jämställdhet och hur denna innebörd översätts i strategin jämställdhetsintegrering är enligt vår bedömning mer radikalt än den innebörd som har lagts i begreppet könsmaktperspektiv eller könsmaktförståelse. För att jämställdhetspolitiken ska vara framgångsrik krävs fokus inte enbart på makt, utan även på resultat och effekter. För att för- ändringsarbetet ska bli effektivt bör man lära av både framgångar och bakslag, men det förutsätter en verklighetsbeskrivning som kan beläggas empiriskt. Vi instämmer inte i regeringens påstående i den senaste jämställdhetspolitiska skrivelsen att ingen förändring har skett av könsmaktstrukturer. Det liknar den förment radikala inställ- ning som ibland hörs i debatten: Ingenting har hänt! Vi menar att otroligt mycket har hänt, förändringar som innebär att maktord- ningar tänjs och rubbas. Men att mycket har hänt innebär inte nöd- vändigtvis att tillräckligt har hänt. Mycket jämställdhetsarbete åter- står. Från genussystem till könsmaktordning: en begreppsdiskussion de los , (2003) Patriarkala enklaver eller ingenmans- land? Våld, hot och kontroll mot unga kvinnor i . de los , , , , (red) (2003) Maktens (o)lika förklädnader. Kön, klass & etnicitet i det post- koloniala . de los , , (2005) Intersektionalitet: kritiska reflektioner över (o)jämlikhetens landskap. Dir. 2003:112 Uppföljning och utvärdering av Kvinnofridsproposi- tionens myndighetsuppdrag ur ett könsmaktsperspektiv. 2001:64 Ändrad ordning – Strategisk utveckling för jämställdhet. , (1995) En allvarsam lek med ord. Viljan att veta och viljan att förstå. Kön, makt och den kvinno- vetenskapliga utmaningen i högre utbildning. Slutbetänkande av Utredningen om insatser för kvinno- och jämställdhetsforskning. , (2002) Feminism. : Bilda förlag. , (1988) Genussystemet – reflexioner kring kvinnors sociala underordning. Kvinnovetenskaplig tidskrift nr. 3, årg. 9, s. 49-63. , (1990) Genussystemet. I Demokrati och makt i . Kulick, (red.) (1987) Från kön till genus: kvinnligt och manligt i ett kulturellt perspektiv. , (red.) (1996) feminismer. , (1985) Kamrater, kollegor och kvinnor: en studie av könssegregeringsprocessen i två mansdominerade organisationer. avh., . Lundgren-Gothlin, (1999) Kön eller genus? Nationella sekre- tariatet för genusforskning. , (2003) Intersektionalitet – ett användbart begrepp för genusforskningen. Kvinnovetenskaplig tidskrift nr 1, s. 47–56. Proposition 1990/91:113 Olika på lika villkor. Från genussystem till könsmaktordning: en begreppsdiskussion Proposition 1993/94:147 Delad makt delat ansvar. Proposition 1997/98:55 Kvinnofrid. Skrivelse 1996/97:41 Jämställdhetspolitiken. Skrivelse 1999/2000:24 Jämställdhetspolitiken inför 2000-talet. Skrivelse 2002/03:140 Jämt och ständigt. SOU 1987:19 Varannan Damernas. Betänkande från Utredningen om kvinnorepresentation. SOU 1995:60 Kvinnofrid. Huvudbetänkande av Kvinnovåldskommis- sionen. SOU 2004:121 Slag i luften. En utredning om myndigheter, mans- våld och makt. Betänkande av Utredningen om kvinnofrids- uppdragen. , (1992) Könsstrukturer i organisationer. Kvinnliga civil- ekonomers och civilingenjörers karriärutveckling. avh., i . , (1996) Molnet: att föreläsa om feministisk forskning. Kvinnovetenskaplig tidskrift nr. 3-4, s. 31-44. , (1979) (red.) I Gråt inte – forska! Kvinnovetenskapliga studier s. 185-197. , (1998) Debatten om begreppen: "genus" i Kvinno- vetenskaplig tidskrift 1980-1998. Kvinnovetenskaplig tidskrift nr. 2, årg. 19, s. 29-41. , (1994) Ut ur sidorummet. I Delad makt delat ansvar. Magasin med anledning av propositionen om jämställdhetspolitiken. , (1998) Kommuner med känsla för jämställdhet. I Baude, m.fl. (red.) i praktiken – på hans eller hennes villkor? 3 Makt och inflytande Makt är ett omdiskuterat begrepp. karakteriserar makt som notoriskt vagt och omstritt och publicerade en hel bok om olika maktdefinitioner.1 Feministisk forskning har också i hög grad utforskat och kritiserat vårt samhälles syn på makt, autonomi och politik. Det jämställdhetspolitiska målet på området har främst handlat om kvinnorepresentation i beslutande organ och, i nästa steg, om kvinnors kvalitativa inflytande. En jämn könsfördelning i beslutsfattande organ är inte någon garanti för att fördelningen av makt och inflytande är jämn. Där- emot är representation ett av de kraftfullaste politiska verktygen för att skapa förutsättningar för en jämn fördelning av makt och inflytande. Om makt bara handlade om fysisk närvaro i beslutande församlingar skulle målet om lika makt och inflytande vara tämli- gen okomplicerat. Det skulle enbart gå ut på att få in kvinnor i samma utsträckning som män, om nödvändigt med hjälp av lag- stiftning. Men för att kvinnor också ska uppnå halva den reella makten krävs också inflytande över vilka frågor som tas upp på dagordningen och vilka som avvisas, kunskap och tillgång till infor- mella beslutsvägar och frihet från förtryckande behandling. Vi kommer att återkomma till detta. Detta avsnitt börjar med begreppet aktivt medborgarskap för att sedan zooma ut och teckna en bild av könsfördelningen inom makteliten på olika fält i det svenska samhället. Därifrån går vi till en kartläggning av kvinnorepresentationen på olika politiska nivåer och vidare till arbetsmarknadens organisationer och näringslivet. Slutligen försöker vi sammanfatta hur och var kvinnor tar plats i beslutsfattandet i det svenska samhället. 1 SOU 1990:44 samt (1991) I det politiska system som tillämpas i och allt fler andra lä- der i världen, den representativa demokratin, är medborgaren cent- ralgestalten. Medborgarskapet ska vara lika för alla, det är inget man förtjänar eller förlorar, det är givet varje individ inom det demokratiska samhällets räckvidd. Vem som räknas som medbor- gare har dock inte varit givet genom historien. Rätten till medbor- garskap har historiskt utvidgats från att bara ha gällt fria, infödda och förmögna män till att omfatta alla människor. Detta har dock inte skett av sig självt utan är resultatet av en lång politisk kamp. Den demokratiska idén är omvälvande till sin natur, den har ställt och ställer hierarkier på huvudet och ger makten till majorite- ten av folket. För att den demokratiska idén ska vara logisk krävs en människosyn som tillerkänner varje medborgare lika värde, vär- dighet och kompetens att fatta beslut om sin egen och samhällets utveckling. Sammantaget har den demokratisk tanken varit, och är, en murbräcka för grupper av människor som traditionellt varit ute- slutna ur medborgarskapet, däribland kvinnor.2 Kvinnornas väg till ett fullvärdigt medborgarskap har varit lång och full av motstånd. Som och visar i sina bidrag till jämställdhetspolitiska utredningens semina- rium, Vi är många, vi är hälften, har det tagit för de svenska kvinnorna att gå från lika rösträtt till att utgöra närmare hälf- ten av ledamöterna i demokratiska församlingar. Utanför de demo- kratiska institutionerna, till exempel i näringslivet, är kvinnornas andel av maktpositionerna mycket lägre. visar i sitt bidrag att flera andra länder har i stort sett samma nivå av kvinnorepresentation som de nordiska länderna via kvotering och/ eller grundlagsändringar – utan att ha gått samma långsamma och mödosamma väg. Men utan den långa kampen för kvinnors rättig- heter hade vare sig eller dessa andra länder kunnat uppnå den situation vi har idag.3 Den demokratiska traditionen i brukar betecknas som en deltagande demokrati eller folkrörelsedemokrati. Demokra- tiutredningen, som lade fram sitt slutbetänkande , menade att medborgarnas breda och djupa deltagande har varit centralt i svensk folkstyrelsetradition. Ett aktivt medborgarskap är och har varit en kärna i den svenska demokratin och ett av de första 2Hirdman (2001), (2004)