sou · GTB32d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Här bör dock uppmärksammas att det i förarbetena anges att sjukhus, kriminalvårdsanstalter eller hotellrum inte bör räknas som bostäder, och inte heller lägenheter inom omsorgsvården för psykiskt utvecklingsstörda. Dessa boendeformer torde av lagstiftaren ha ansetts vara av icke varaktigt slag. Programföretagen och RIKAB hänvisar i den tidigare refererade skrivelsen till betänkandet Radio och TV i allmänhetens tjänst (SOU 2000:55), i vilket det i syfte att minska avgiftsskolket förs en diskussion kring möjligheten att införa en kontrollavgift för den som ertappas med att inneha en avgiftspliktig TV-mottagare utan att ha anmält innehavet till RIKAB. Enligt betänkandet är sannolikheten att bli straffad vid upptäckt mycket liten. Vid en kontrollavgift skulle, enligt skrivelsen, påföljdsbeloppet kunna ses som en förseningsavgift och betraktas som en del av avgiftsmedlen (medan böter tillfaller staten). Regler om bötesstraff vid underlåtenhet att anmäla avgiftspliktigt innehav går så långt tillbaka i tiden som till kungörelse nr 1924, Kungl. Maj:ts kungörelse angående rätt att innehava Då gällde att den som utan tillstånd innehade en radiomottagningsapparat straffades med böter. Enligt 8 § 1 st. i lagen om TV-avgift (1989:41) skall den som blir innehavare av en TV-mottagare och som är avgiftsskyldig för innehavet, dagar därefter anmäla innehavet till RIKAB. Vidare gäller enligt 22 § att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att fullgöra sin anmälningsskyldighet enligt 8 § första eller andra stycket döms till böter. För att en avgiftsskyldig skall kunna dömas till böter krävs att RIKAB, vid upptäckt av någon som inte anmält sitt TV-innehav, gör en polisanmälan. Åtal kan sedan väckas i tingsrätt och böter utdömas. görs relativt få polisanmälningar och ännu färre leder till fällande domar. var antalet polisanmälningar enligt uppgift från RIKAB omkring 100 stycken . Antalet domar var under hela detta decennium totalt 21 stycken. Eftersom anmälningarna sällan ledde till åtal och dom har RIKAB gjort färre polisanmälningar . 2003 gjordes omkring 20 polisanmälningar . Antalet domar var under dessa år totalt fyra. Anledningen till att så få anmälningar leder till åtal är enligt RIKAB att polisens prioritering av TV-avgiftsärenden är låg. Vidare gäller att om en polisanmälan leder till ett utdömt straff i form av böter tillfaller bötesbeloppet staten, dvs. beloppet går inte till public service-verksamheten. Incitamenten för RIKAB att lägga resurser på att polisanmäla skolkare och driva processer är således ganska svaga. nöjer sig avgiftskontrollanten med ett erkännande vid upptäckt. I regel påförs då avgiften från och med den dag avgiftskontroll utförts, eftersom det är svårt att bevisa hur tillbaka ett innehav varat. I finländsk lagstiftning infördes regler om en så kallad kontrollavgift och ersatte då tidigare ordning med böter. Den som blir innehavare av en televisionsapparat skall enligt lagen om statens televisions- och radiofond anmäla innehavet till innan apparaten tas i bruk.6 Den som använder en televisionsapparat utan att lämna en sådan anmälan kan 6 9 § lagen om statens televisions- och radiofond, 9.10.1998/745. påföras en kontrollavgift om 100 euro.7 Enligt lagen behöver avgiften inte påföras om den tid som televisionsapparaten har använts utan anmälan gjorts är kort eller om det annars kan anses oskäligt att påföra kontrollavgift. ertappas omkring 20 000 personer med att ha en televisionsapparat utan att ha anmält innehav. Kontrollavgiften har påförts omkring 6 000 personer. av dessa har klagat på beslutet. Överklagande av beslut om kontrollavgift sker direkt till förvaltningsdomstol. Begreppet sanktionsavgift används som ett samlingsbegrepp för olika slags sanktioner i pengar som tillkommit i stort sett och som inte är straff i juridisk mening.8 System där regelöverträdelser sanktioneras med särskilda avgifter har vuxit fram vid sidan av lagstiftningens mer traditionella ekonomiska styrmedel, t.ex. böter, vite och skadestånd. I sin avhandling om administrativa sanktioner vid vissa lindrigare brott beskriver bl.a. hur sanktionsavgifter från och med 1970- talets början har utnyttjats framför allt i effektiviseringssyfte och som ett medel för att föra vissa straffbelagda handlingar ut ur det kriminaliserade området. Inom skatte-, trafik-, tull- och en rad andra områden spelar numera olika slags avgifter vid lagbrott en betydande roll som påföljd. Syftet med sanktionsavgifterna skiljer sig dock inte från syftet med straff, utan de preventiva aspekterna är dominerande. Skillnaden mellan sanktionsavgifter och böter är att de tillhör olika kategorier av rättsföreteelser. Den sanktionsbelagda gärningen är inte brott i juridisk mening vilket innebär att de principer som gäller vid straffrättens tillämpning inte är relevanta vid påförandet av sanktionsavgifter, dvs. de ligger helt utanför straffrättens tillämpningsområde. De flesta befintliga sanktionsavgifter kan tillämpas både mot fysiska och juridiska personer. Vidare gäller att de flesta sanktions- avgifter kan påföras utan att uppsåt eller oaktsamhet vid gärningens tillkomst behöver påvisas.9 735 § lagen om statens televisions- och radiofond. 8Zila , I stället för straff sanktionsavgifter som kriminalpolitiskt medel mot bagatellbrottslighet, 1992 s. 82. 9Ibid., s. 106. Offentligrättsliga och privaträttsliga sanktionsavgifter Sanktionsavgifter kan utformas med särskild inriktning på att komma till rätta med missförhållanden inom vissa avgränsade områden och de kan därför skräddarsys för ett visst område. Nedan följer exempel på några olika sanktionsavgifter inom svensk rätt. Avgifterna kan delas upp i offentligrättsliga respektive privat- rättsliga sanktionsavgifter.10 Exempel på offentligrättsliga sanktionsavgifter: Skattetillägg enligt bl.a. 5 kap. taxeringslagen (1990:324) och 15 kap. skattebetalningslagen (1997:483). Skattetillägg är en extra avgift som en inkomsttagare kan åläggas att betala om han eller hon lämnat en oriktig uppgift i sin deklaration. Förseningsavgift enligt 5 kap. taxeringslagen, 15 kap. skattebetalningslagen och fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Förseningsavgift kan tas ut om den som är skyldig att lämna skattedeklaration inte har gjort det inom föreskriven tid. Felparkeringsavgift enligt lag (1976:206) om felparkeringsavgift. Lagen är tillämplig vid s.k. offentligrättslig parkering, dvs. parkering som i huvudsak sker på gator och andra allmänna platser. Den som överträder en föreskrift som omfattas av förordnande enligt lagen är skyldig att betala felparkeringsavgift. Exempel på privaträttslig sanktionsavgift: Kontrollavgift enligt lag (1984:318) om kontrollavgift vid olovlig parkering. Lagen är tillämplig vid s.k. privaträttslig parkering, dvs. parkering som i huvudsak sker på tomtmark eller i parkeringshus. Exempel på sanktionsavgift av oklar karaktär: Tilläggsavgift enligt lagen (1977:67) om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik. Enligt lagen får den som bedriver kollektiv person- trafik, för vilken regeringen eller förvaltningsmyndighet fastställer 10 En terminologisk fråga gäller dock huruvida det är korrekt att kalla de privaträttsliga sanktionerna för sanktionsavgifter, jfr Zila s. 82. taxa, under vissa förutsättningar ta ut en tilläggsavgift av resande som inte kan uppvisa giltig biljett. En viktig skillnad mellan en privaträttslig och en offentligrättslig sanktion är att den offentligrättsliga är kopplad till ett åliggande enligt lag. De offentligrättsliga sanktionerna är inte förhand- lingsbara utan genomförs i princip oberoende av de berörda subjektens vilja. Tillämpning av en offentligrättslig sanktion i ett konkret fall förutsätter alltid beslut av en behörig myndighet. För att en privaträttslig sanktion skall kunna påföras krävs inte någon koppling till åliggande enligt lag. Det är i princip upp till det privaträttliga subjektet att avgöra huruvida en sanktion skall realiseras om den sanktionsbelagda skyldigheten inte uppfylls. En sådan sanktion kan giltigt fullgöras utan myndighets medverkan.11 Viss oklarhet råder huruvida tilläggsavgiften i kollektiv persontrafik skall betraktas som en privaträttslig eller offentligrättslig sanktion.12 I tidigare nämnd avhandling hävdas att tilläggsavgift i kollektiv persontrafik är att betrakta som en privaträttslig sanktion p.g.a. att förhållandet mellan trafikbolag och trafikant är ett privaträttsligt förhållande och inte ett förhållande mellan den enskilde och det offentliga. Zila hänvisar dock till en avhandling där är av motsatt åsikt. Warnling-Nerep argumenterar för att tilläggsavgift i kollektiv persontrafik är en offentligrättslig sanktionsavgift. Enligt henne utesluter det faktum att den påförda avgiften tillfaller ett privaträttsligt subjekt inte att avgiften kan betraktas som en offentligrättslig sanktion. Dessutom menar hon att trafikutövare kan sägas ha uppdragits att utöva förvaltningsuppgifter i regeringsformens mening (RF 11:6 st. 3). Den avgörande omständigheten är istället huruvida avgiften utgör en ekonomisk sanktion som utgår med stöd av författning.13 Sanktionsavgiften som den enda förekommande sanktionen eller tillsammans med straff I vissa fall är en sanktionsavgift den enda ifrågakommande påfölj- den för ett visst beteende. I andra fall existerar regler om 11Jfr Zila, s. 91 92. 12Se Zila, s. 98 99, för en diskussion. 13Warnling-Nerep , Sanktionsavgifter särskilt vid olovligt byggande, s. 57. sanktionsavgifter parallellt med straffrättsliga påföljder beträffande samma gärning. Ett fall där, i princip, den enda påföljden är en sanktionsavgift är felparkering. Då tas felparkeringsavgift ut enligt lag (1976:206) om felparkeringsavgift. Felparkeringsavgiften kan därmed betraktas som en rent förvaltningsrättslig sanktion. Den som inte lämnar deklaration inom föreskriven tid kan påföras förseningsavgift enligt taxeringslagen, skattebetal- ningslagen och fastighetstaxeringslagen. I de fall en person uppsåtligen underlåter att lämna deklaration och detta ger upphov till fara för att skatt skall undandras det allmänna är dock handlingen straffbar enligt 2 § skattebrottslagen (1971:69). Även sådant handlande som medför skattetillägg enligt taxeringslagen och skattebetalningslagen kan vara ett brott enligt skattebrottslagen. Ansvar för skattebrott innefattar dock ett krav på uppsåt som saknas beträffande skattetillägg.14 När skattetilläggssystemet infördes vid sidan av det straffrättsliga systemet uttalade departementschefen att huvudsyftet med att ha två olika sanktionssystem var att kunna från polisingripande och domstolsprövning undanta överträdelser mot skattelagstiftningen av mer bagatellartad karaktär och där det varken från kriminalpolitisk eller samhällsekonomisk synpunkt ansågs motiverat med judiciella åtgärder, som sanktioner skapades för att understryka angelägenheten av att skattelagstiftningens intentioner upprätthölls. Utredningens förslag: Om den som innehar en TV-mottagare inte fullgör skyldigheten att anmäla avgiftspliktigt innehav skall en kontrollavgift om tas ut. För att systemet med en avgiftsfinansierad radio och TV i allmänhetens tjänst skall kunna upprätthållas även är det av stor vikt att avgiftsskyldiga verkligen betalar avgiften. Att avgiftsskolket hålls på ett absolut minimum är också viktigt för att nivån på avgiften skall kunna hållas så lågt som möjligt. 14 Jfr prop. 2002/03:106, s. 92 104, som behandlar den svenska lagstiftningens förhållande till vad som föreskrivs i förbud mot dubbelbestraffning, artikel 4 i sjunde tilläggsprotokollet. därför motiverat att överväga olika sätt att öka antalet betalande hushåll, bl.a. genom att införa någon form av påföljd för den som innehar en TV-mottagare utan att anmäla innehavet. Dagens avgiftssystem bygger på ett traditionellt straffbeläggande av den som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte anmäler TV- innehav. För att underlåtenhet att anmäla TV-innehav (avgiftsskolk) skall kunna leda till påföljd krävs att RIKAB gör en polisanmälan, att polisen utreder ärendet, att åtal väcks och att domstol utdömer böter. Utredningen anser att bötesstraffet bör kompletteras med en sanktionsavgift vilken kan påföras genom en enklare procedur. Kontrollavgiften bör betraktas som en sanktions- avgift av administrativt slag och tillfalla public service-verksam- heten. En följd av att införa en kontrollavgift är att en sådan kan förväntas ha en preventiv effekt på avgiftsskolk genom att fungera som ett incitament för den som skaffar en TV-mottagare att självmant anmäla sitt innehav. Ett problem är att personer som påförs avgift i samband med avgiftskontroll avanmäler innehavet hos RIKAB därefter, trots att avgiftsskyldighet i själva verket fortfarande föreligger. I samband med nytt kontrollantbesök påförs avgift igen, för att ånyo följas av en avanmälan. Dagens ordning med böter är enligt RIKAB i praktiken inte ett effektivt förfarande för att förhindra ett sådant beteende. Möjligheten att påföra en kontrollavgift borde kunna minska omfattningen av denna typ av problem. Kontrollverksamheten kostar betydande belopp. var RIKAB:s kostnader för att rekrytera nya avgiftsbetalare (totalkostnaderna för kundrekrytering uppgår till av RIKAB:s totala kostnader). Kostnader för den särskilda avgiftskontrollen i form av kontrollantbesök uppskattas av RIKAB till . Kontrollerna resulterar i omkring 60 000 nya avgiftsbetalare. Kontrollverksamheten finansieras av de avgifts- medel som betalas av hushåll och andra. Det kan anses rimligt att de som har skolkat från TV-avgiften är med om att betala kostnaderna för kontrollverksamheten. Att det går att bryta mot de regler som finns med en i praktiken ringa risk att behöva bära ansvar för sitt handlande torde också uppfattas som negativt av den majoritet av allmänheten som betalar avgiften. En viktig fråga är i vilken mån införandet av en kontrollavgift verkligen utgör ett rationellt medel för att minska avgiftsskolket. Ett problem jämfört med sanktionsavgifter i samband med exempelvis felparkering och fuskåkning i kollektivtrafiken är att bevissituationerna skiljer sig åt mellan dessa situationer och den i detta fall aktuella. Om inte TV-mottagaren vid ett hembesök är synlig för kontrollanten bygger påförandet av avgiften på att den avgiftsskyldige bekräftar att det finns ett avgiftspliktigt innehav i hushållet. Om personen nekar krävs att RIKAB kan bevisa att det finns en mottagare i hushållet, vilket ibland kan vara svårt då kontrollanterna inte har rätt att gå in i en bostad utan tillstånd från den boende. Så kallad pejling med särskilt kontrollinstrument är heller inte alltid möjligt att tillämpa. För att en kontrollavgift skall ha förutsättningar att bli effektiv, måste avgiftskontroll i större utsträckning än ske med hjälp av teknisk pejlingsutrustning. Även om det kan vara svårt att bedöma effekten av en kontrollavgift anser utredningen att övervägande skäl talar för att en sådan införs, vid sidan av ett bötesstraff. Kontrollavgiften bör utformas som en administrativ sanktionsavgift och betalas till RIKAB. Hänsyn måste då tas till de ytterligare kostnader som kan uppkomma hos RIKAB vid hanteringen av avgiften. Inflytande kontrollavgifter skall tillfalla public service-verksamheten på samma sätt som vid var tid gäller för medieavgiften. Enligt utredningen bör avgiften anses vara en offentligrättslig sanktionsavgift. Kontrollavgiften skall tas ut utöver påförd medieavgift och både från fysiska och juridiska personer. Handläggning av ärenden om kontrollavgift skall ske enligt samma principer som för ärenden om medieavgift. Hur avgift skall påföras Utredningens förslag: Beslut om kontrollavgift skall fattas av RIKAB. Avgiften skall faktureras den avgiftsskyldige i efterskott. Ett beslut om att påföra kontrollavgift får betraktas som myndighetsutövning. Därför är den lämpligaste ordningen att beslut om kontrollavgift fattas av RIKAB på grundval av underlag från den kontrollant som genomfört den särskilda avgiftskontrollen. Underlaget skall innehålla sådana uppgifter som krävs för att RIKAB skall kunna fastställa att lagligt stöd finns att påföra en kontrollavgift. Motsvarande rutin används vid påförande av TV-avgift. Det är nämligen RIKAB som beslutar om att påföra TV-avgift och inte kontrollanten. Kontrollavgiften faktureras lämpligen den avgiftsskyldige i samband med utskick av den första ordinarie avgiftsfakturan. När avgift inte skall påföras Utredningens förslag: Kontrollavgift skall inte påföras om underlåtenheten att uppfylla anmälningsplikt framstår som ursäktlig. En kontrollavgift skall tas ut då det i samband med särskild avgiftskontroll klargörs att en avgiftsskyldig inte fullföljt sin anmälningsskyldighet. Om underlåtenheten att anmäla avgifts- pliktigt TV-innehav med hänsyn till omständigheterna skulle framstå som ursäktlig bör dock ett utrymme finnas att inte påföra avgiften. Det är inte möjligt att förutse samtliga situationer i vilka sådana kriterier kan tänkas gälla. Vid bedömningen bör det beaktas om underlåtenheten kan antas ha ett sådant samband med den avgiftspliktiges ålder, hälsa eller liknande förhållande att den framstår som ursäktlig. Det kan exempelvis vara sådana situationer som att en avgiftsskyldig blivit fördröjd eller förhindrad att anmäla innehavet inom föreskriven tid på grund av egen eller nära anhörigs sjukdom. Det bör också beaktas om underlåtenheten att anmäla avgiftspliktigt innehav kan antas bero på att den avgiftsskyldige felbedömt reglerna om anmälningsplikt på ett sätt som kan anses ursäktligt. Naturligtvis kan det finnas andra situationer än ovan nämnda där avgiften inte bör påföras på grund av att under- låtenheten skall anses ursäktlig och det bör enligt utredningens mening vara RIKAB:s goda omdöme som sorterar bort dessa fall. Utredningens förslag: Beslut om påförande av kontrollavgift skall i första hand omprövas av RIKAB med rätt för den enskilde att överklaga till domstol. Det är naturligtvis av grundläggande betydelse för det föreslagna systemets legitimitet att de bestämmelser som reglerar kontrollavgiften är utformade så att de uppfyller de krav på rättssäkerhet och rättvisa som kan ställas på ett administrativt sanktionssystem. Utredningen föreslår att den som anser att en kontrollavgift inte borde ha påförts skall kunna begära omprövning av beslutet enligt samma regler som gäller för omprövning av beslut om avgiftsskyldighet. RIKAB skall ompröva beslut om avgiftsskyldighet och om påförande av avgifter, om den som beslutet rör begärt det eller skäl annars föreligger. Begäran om omprövning kan ske både skriftligen och muntligen. Om en begäran om omprövning har kommit in till RIKAB efter den dag då avgiften senast skulle ha betalats, skall RIKAB ändra sitt beslut endast om det är uppenbart oriktigt. En begäran om omprövning fritar inte från skyldighet att betala ett avgiftsbelopp som har förfallit till betalning. I fall då den som i begäran om omprövning som skäl anför att det vid kontrolltillfället gått den avgiftspliktiga utrustningen anskaffades, bör det ankomma på den avgiftsskyldige att påvisa att det avgiftspliktiga innehavet inte har funnits . Detta kan exempelvis ske genom uppvisande av kvitto eller annan överlåtelsehandling. Om RIKAB:s omprövning innebär att bolaget inte ändrar sitt beslut om att påföra en kontrollavgift bör beslutet kunna överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detta innebär samma förfarande som vid övriga ärenden om omprövning. För överklagande till kammarrätt bör, liksom för beslut i övriga avgiftsärenden, prövningstillstånd krävas. Utredningens förslag: I fall då påförd kontrollavgift inte betalas inom föreskriven tid skall RIKAB sända en påminnelse till den avgiftsskyldige med uppmaning att betala avgiften inom . Om betalning inte sker trots påminnelsen skall fordran överlämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning. Påminnelseavgiften i samtliga avgiftsärenden höjs . För ärenden om TV-avgift gäller att om en TV-avgift inte betalas inom föreskriven tid, skall RIKAB sända en påminnelse till den avgiftsskyldige med en uppmaning att betala inom den tid som bolaget bestämmer. För påminnelsen skall den avgiftsskyldige betala en påminnelseavgift med belopp som regeringen föreskriver. är denna avgift . Om en avgift är obetald och förfallen till betalning och påminnelse har sänts, får fordran enligt regler om verkställighet överlämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning. Utredningen föreslår att i fall då kontrollavgift inte betalas inom föreskriven tid skall samma regler angående påminnelseavgift och verkställighet tillämpas som för medieavgiften. Utredningen bedömer att kontrollavgiften liksom medieavgiften bör betraktas som en offentligrättslig fordran och handläggas som allmänt mål hos kronofogdemyndigheten. Som en anpassning till ökningen av den allmänna prisnivån föreslås att påminnelseavgiften höjs för samtliga påminnelser som utfärdas av RIKAB.15 Utredningens bedömning: Möjligheten att utdöma böter bör finnas kvar. En viktig fråga är huruvida underlåtenhet att anmäla avgiftspliktigt innehav även fortsättningsvis skall vara belagd med en straffrättslig påföljd. Det har ovan konstaterats att det föreligger olikheter 15 Konsumentprisindex steg mellan och (från 188,1 till 278,1 i årsmedeltal). Källa: SCB. mellan olika typer av sanktionsavgifter. Utredningen anser att de regler om kontrollavgift som föreslås kommer att innebära ett effektivare och enklare förfarande än dagens system med enbart böter. Möjligheten att döma till böter bör dock behållas. Utredningen bedömer att normalt torde kontrollavgift användas som den enda påföljden men att böter fortfarande kan vara tillämpligt i vissa fall där det föreligger uppsåt eller oaktsamhet, exempelvis vid upprepade förseelser. Ett primärt syfte med utredningens förslag är att kontrollavgiften skall motverka avgiftsskolk och därmed inbringa högre avgiftsintäkter. Det är inte möjligt att förutspå hur stor denna effekt kan komma att bli. För att belysa frågan kan dock ett räkneexempel göras. Enligt RIKAB:s egna beräkningar finns i omkring 3 650 000 avgiftspliktiga hushåll. Av dessa uppskattas inte ha anmält TV-innehav trots att de är avgiftsskyldiga. TV-avgiften är år . Detta innebär att för varje procentenhet som avgiftsskolket minskar kommer summan av inbetalda TV-avgiftsmedel att öka med omkring 70 miljoner kronor.16 Införandet av en kontrollavgift kan förväntas ge högre administrationskostnader hos RIKAB i samband med att vissa som personer påförts kontrollavgift kommer att begära omprövning av beslutet. Om RIKAB:s omprövning av ärenden gällande kontrollavgift innebär att bolaget inte ändrar sitt beslut skall detta enligt utredningens förslag kunna överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Att driva domstolsärenden torde medföra icke obetydliga kostnader för RIKAB. Det har dock inte varit möjligt för utredningen att på ett mer djupgående sätt analysera de ekonomiska konsekvenser som införandet av en kontrollavgift skulle komma att innebära för RIKAB. 16 3 650 000*0,01*1 920. RIKAB:s beslut överklagas hos länsrätten i . Det är enligt utredningens mening inte möjligt att förutsäga i vilken utsträckning beslut om kontrollavgift kommer att överklagas och därmed tillföra länsrätten nya mål. Som ett exempel kan dock nämnas att RIKAB påför omkring 3 600 TV-avgifter i fall då RIKAB efter kontrollantbesök anser det styrkt att avgiftsplikt föreligger men den enskilde inte medger detta. I av dessa fall begärs omprövning av beslutet. Ungefär 15 20 ärenden avgörs i länsrätten. Indrivning av medieavgiften föreslås liksom dagens TV-avgift hanteras som allmänt mål hos kronofogdemyndigheten. Enligt utredningens förslag skall obetalda kontrollavgifter indrivas på samma sätt. Vid införandet av kontrollavgift kan kostnaderna för sådan handläggning komma att öka. 15.5Tillgång till personuppgifter från SPAR respektive folkbokförings- och beskattningsdatabas