sou · GTB3114d4 · 2006-01-01 00:00:00 — 14 § Om en vårdgivare som har förts upp på förteckningen hos avser att upphöra med sin verksamhet eller att flytta verksamheten eller vill föras av från förteckningen, skall vårdgivaren anmäla detta till senast i förväg. En vårdgivare som har upphört att ge tandvård i enskild verk- samhet eller som inte längre uppfyller de krav som anges i 10 § skall föras av från förteckningen genom beslut av . Detsamma gäller om vårdgivaren inte har påbörjat verksamheten senast efter anmälan enligt 13 §. 15 § får sätta ned den samlade tandvårdsersätt- ning som en vårdgivare begär till skäligt belopp, om det begärda beloppet kan antas vara för högt och ersättningen inte kan beräknas tillförlitligt på grundval av vårdgivarens uppgifter. Om en vårdgivare har fått tandvårdsersättning med ett för högt belopp, får kräva tillbaka det belopp som fel- aktigt betalats ut. får i sådant fall i stället räkna av beloppet från en fordran som vårdgivaren har på tandvårds- ersättning. Lagen om statlig ersättning för sjukvård 16 § Ersättning för sjukhusvård på grund av skada, sjukdom eller förlossning som krävt intagning i sjukhus lämnas enligt grunder som fastställs av regeringen. Föreskrifter om vad som skall räknas som sjukhus enligt denna lag meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Särskilda rehabiliteringar och utveckling av hjälpmedel 17 § Ersättning för särskilda rehabiliteringar och behandlingar samt för utveckling och provning av hjälpmedel åt personer med funktionshinder samt för liknande verksamhet lämnas enligt grunder som regeringen fastställer. 18 § För sjukresor och sjuktransporter lämnas ersättning enligt grunder som fastställs av regeringen. Om den enskildes ersättning för resekostnader finns bestäm- melser i lagen (1991:419) om resekostnadsersättning vid sjukresor. Ersättning för sjukvård utomlands 19 § Ersättning från för sjukvård utom lämnas endast i den utsträckning regeringen föreskriver. 20 § Om arbetsgivare för enligt bestämmelserna i sjömans- lagen (1973:282) har haft kostnader för en sjukvård utom , har arbetsgivaren rätt till ersättning från för kostnaderna i den ordning regeringen bestämmer. Detta gäller dock endast om kostnaderna omfattas av föreskrifter som med- delats med stöd av 19 §. Lagen om statlig ersättning för sjukvård 21 § Om utrikesförvaltningen har lämnat ekonomiskt bistånd för sjukvård utom , har utrikesförvaltningen rätt till ersättning från för biståndet i enlighet med 20 §. 22 § Bestämmelserna i avdelning H i socialförsäkringsbalken gäller i tillämpliga delar även i ärende enligt denna lag. 23 § Bestämmelser om finansiering av kostnader enligt denna lag finns i socialavgiftslagen (2000:980) och lagen (2000:981) om för- delning av socialavgifter. 1.Denna lag träder i kraft . Genom lagen upphävs lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekontrolle- rande verksamhet m.m. 2.Äldre bestämmelser tillämpas i fråga om sjukvård m.m. som avser tid före ikraftträdandet. 3.I fråga om ersättning för foniatrisk behandling som lämnats av privatpraktiserande vårdgivare får tills vidare bestämmelserna i 2 kap. 6 § i den upphävda lagen (1962:381) om allmän försäkring i deras lydelse före tillämpas. 4.En tandläkare som var uppförd på en för- teckning enligt 2 kap. 3 § första stycket i den upphävda lagen (1962:381) om allmän försäkring och som inte har förts av från förteckningen före ikraftträdandet av denna lag står utan särskild anmälan kvar på förteckningen även efter denna tidpunkt. Har tandläkaren blivit uppförd på förteckningen , förs tand- läkaren av från förteckningen gått till ända. Ny anmälan krävs inte heller av annan vårdgivare som var uppförd på förteckningen vid ikraftträdandet av denna lag. 5.I fråga om överenskommelser som regeringen ingått med främmande makt angående 2 kap. i den upphävda lagen (1962:381) om allmän försäkring tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 2 § lagen (2007:000) om införande av socialförsäkringsbalken. Lagen om statlig ersättning för sjukvård Vid tillämpning av bestämmelserna i avdelning H i socialför- säkringsbalken gäller även 9 kap. lagen (2007:000) om införande av socialförsäkringsbalken i motsvarande utsträckning. 1Utredningens uppdrag och arbete En bakgrund med redogörelse för gällande ordning och behovet av översyn samt utredningens uppdrag framgår av utredningens direk- tiv (dir. 2001:70), som beslutats vid regeringssammanträde . Här bör erinras om att den tidigare centrala förvaltningsmyndigheten för socialförsäkringen Riksförsäkrings- verket (RFV) och de förutvarande allmänna försäkringskassorna fr.o.m. utgör en ny sammanhållen statlig myndighet. Den nya myndigheten heter . De ursprungliga direktiven lyder: Med socialförsäkring åsyftas i vid mening de förmåner, bidrag och andra ersättningar som betalas ut av socialförsäkringsadministrationen. Denna administration omfattar , liksom tidigare, Riksförsäkrings- verket (RFV) och de allmänna försäkringskassorna. Dessutom utgör numera även () en del av social- försäkringsadministrationen i frågor som rör premiepensionen i det reformerade ålderspensionssystemet. Socialförsäkringsadministrationen omfattar enligt RFV:s årsredovis- ning fem försäkringsområden. Dessa områden är ekonomiskt stöd till barnfamiljer, ersättning till funktionshindrade, ersättning vid arbets- oförmåga, ersättning vid ålderdom och annan utbetalning. AFL intog tidigare den centrala platsen i det svenska socialförsäk- ringssystemet. I lagen finns tre delar av socialförsäkringen samlade. Dessa delar är sjukförsäkringen – som innefattar sjukvårds- och sjuk- penningförsäkringarna, föräldraförsäkringen och tandvårdsförsäk- ringen samt den allmänna pensionsförsäkringen i form av folkpen- sion och tilläggspension (ATP). I och med ålderspensionsreformen och efterföljande nödvändig anpassning och reformering av efterlevande- och förtidspension- eringen har dock AFL:s ställning ändrats. Utredningens uppdrag och arbete Ålderspensionsreformen innebar att en väsentlig del av de grund- läggande bestämmelserna om förmåner inom socialförsäkringssyste- met bröts ut ur AFL för att regleras i särskilda lagar. I sitt yttrande över en av de lagrådsremisser som föregick regeringens proposition Inkomstgrundad ålderspension, m.m. (prop. 1997/98:151) uppmärk- sammade Lagrådet detta förhållande. Lagrådet påtalade därvid bl.a. dels att AFL i stora delar redan före de i lagrådsremissen föreslagna ålderspensionsbestämmelserna framstod som oöverskådlig och att det skulle framstå som mindre välbetänkt att införliva ytterligare ett komplext regelsystem i AFL, dels att den i lagrådsremissen föreslagna lagstiftningen kunde utgöra ett incitament för en genomgripande översyn och omarbetning av AFL. träder de nya bestämmelserna om efterlevande- pension i kraft. Dessa bestämmelser utgör, liksom det reformerade ålderspensionssystemet, en självständig försäkringsgren som regleras i en särskild lag och som ersätter de nuvarande bestämmelserna om efterlevandepension i AFL. ersätts den nuvarande allmänna förtidspensionen och sjukbidragsförmånen av allmän sjuk- försäkringsförmån i form av sjuk- eller aktivitetsersättning. Bestäm- melserna om de sistnämnda båda förmånerna kommer att återfinnas i AFL. års reformerings- och anpassningsarbete inom efterlevande- och förtidspensioneringen har medfört att AFL holkats ur ytterligare. AFL kommer , som Lagrådet påpekat i sitt yttrande över lagrådsremissen inför regeringens proposition Sjukersättning och aktivitetsersättning i stället för förtidspension (prop. 2000/01:96), inte längre att behandla hela den allmänna försäkringen. års reform- och anpassningsarbete har med andra ord bidragit till att den allmänna socialförsäkringslagstiftningen har blivit oöverskådlig och mycket komplex att hantera och tillämpa. Socialförsäkringslagen (1999:799) I och med ikraftträdandet av socialförsäkringslagen (1999:799, SofL) delas socialförsäkringen in i en bosättningsbaserad försäkring avseende garantibelopp och bidrag samt en arbetsbaserad försäkring avseende inkomstförlust. Endast ett försäkringsvillkor gäller för vardera försäkringsgrenen: bosättning i respektive arbete i . Genom SofL avgränsas socialförsäkringen utifrån ett praktiskt betingat synsätt, som primärt utgår från hur trygghetssyste- men administreras. I SofL hänförs således stora delar av det trygghets- system som administreras av RFV, PPM och de allmänna försäkrings- kassorna till socialförsäkringsområdet. Dock omfattas inte sådana bidrag som avser enbart personer för vilka det allmänna har påtagit sig ett särskilt ansvar för ersättning av statsmedel. Skälet till detta är att socialförsäkring i SofL:s mening är begränsad till att avse förmåner, bidrag och andra utbetalningar som är ämnade för en mer generellt angiven personkrets. Ett exempel på en förmån som inte omfattas av Utredningens uppdrag och arbete SofL är det statliga personskadeskyddet. Även förmåner enligt arbets- löshetsförsäkringen samt utbildningsbidrag till deltagare i arbetsmark- nadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering faller utanför vad som i SofL:s mening utgör en social försäkring. Flera lagar om ersättningar från sjukförsäkringen till vårdgivare omfattas inte heller av den lagen. Vad som anförts innebär således att inte all lagstiftning om social trygghet omfattas av SofL. Behovet av en översyn AFL trädde i kraft . Som en följd av detta är lagen strukturerad på grundval av bl.a. den då gällande synen på begreppet socialförsäkring. AFL har ändrats åtskilliga gånger. De nya pensionsbestämmelserna, de nya bestämmelserna om aktivi- tets- och sjukersättningsförmånerna samt bestämmelserna om den bosättningsbaserade respektive arbetsbaserade socialförsäkringen i SofL har dessutom medfört att AFL holkats ur. Socialförsäkringslag- stiftningen har således blivit svåröverskådlig och komplicerad, inte minst med hänsyn till de omfattande övergångsbestämmelser som krävts för att de nya pensions- och sjukförsäkringsbestämmelserna skall kunna fungera. Innehållet i 2 kap. AFL om ersättning för sjuk- vård m.m. med därtill anslutande lagar är efter den s.k. Dagmar- reformen 1985 inte heller lätt att förstå och överblicka. De stora och genomgripande förändringar av AFL, som bl.a. den reformerade ålderspensionen och förändringarna av både efterlevande- och förtids- pensionen medfört, innebär att AFL kan sägas behandla huvuddelen av den allmänna försäkringen. I SofL har begreppet socialförsäkring avgränsats med utgångspunkt i ett praktiskt synsätt. Utgångspunkten har varit hur trygghetssystemen administreras. Därefter har ytterligare avgränsningar skett, eftersom den föregående översynen avsett bl.a. begreppet försäkrad inom en internationell personkrets. Lagens namn kan dock leda till tanken att den övergripande reglerar även andra frågor än tillhörigheten till socialförsäkringen och att lagen i sig skulle kunna vara en övergripande heltäckande lag som behandlar den sociala tryggheten. Så är emellertid inte fallet. Lagen reglerar främst vem som omfattas av vissa uppräk- nade bosättningsbaserade eller arbetsbaserade försäkringar och bi- dragssystem på socialförsäkringsområdet. Även om SofL, som Lagrådet påpekat i sitt yttrande över lagråds- remissen Socialförsäkringens personkrets (bilaga 4 till propositionen Socialförsäkringens personkrets, prop. 1998/99:119), utgör en början på ett omfattande moderniseringsarbete behöver ytterligare åtgärder vidtas för att göra lagstiftningen på socialförsäkringsområdet mera tydlig och överskådlig. Hur detta bäst skall göras är inte givet. Flera alternativ är tänkbara. Ett sätt kan vara att skapa en övergripande lag om allmän försäkring med bestämmelser som är gemensamma för hela socialförsäkringsområdet och att behålla nuvarande författ- ningar i ett modifierat skick. En sådan lag som närmast kan liknas Utredningens uppdrag och arbete vid en utbyggd SofL skulle således kunna få karaktären av en paraplylag innehållande t.ex. utbetalningsbestämmelser, bestämmelser om återbetalningsskyldighet, processuella bestämmelser samt bestäm- melser om vissa termer och begrepp, försäkringsvillkor och samman- träffande av förmåner som i stort sett är gemensamma för hela social- försäkringsområdet. Ett annat sätt kan vara att skapa en i princip heltäckande allmän socialförsäkringslag. Det kan i detta samman- hang vara på sin plats att påpeka att de processuella bestämmelserna inom socialförsäkringsområdet har varit föremål för en över- syn. Utredningen (S 1998:06) om en översyn av processuella regler inom socialförsäkringen, m.m. överlämnade betänkandet En handläggningslag Förfarandet hos försäkringskassorna (SOU 2001:47). Båda alternativen är förenade med fördelar och nackdelar, och naturligtvis finns det andra möjligheter att skapa en mer tydlig och överskådlig lagstiftning på socialförsäkringsområdet. En särskild utredare skall göra en teknisk översyn av AFL och andra författningar på socialförsäkringsområdet. Huvudsyftet med över- synen är att göra socialförsäkringslagstiftningen mer tydlig och över- skådlig och därmed lättare att tillämpa. Förslaget skall innebära att samordningsfördelar uppnås för såväl myndigheter som enskilda per- soner. Det övergripande syftet med utredningen är, som nämnts, att göra en teknisk översyn av hela socialförsäkringslagstiftningen. Av- sikten med översynen skall således inte vara att utifrån enbart teore- tiska eller principiella utgångspunkter avgöra var gränsen för området socialförsäkring skall dras. Det är därför lämpligt att anlägga ett prak- tiskt synsätt på i vilken utgångspunkt arbetet skall bedrivas. Med hänsyn härtill skall därför arbetet bedrivas med utgångspunkt i alla de förmåner, bidrag och andra ersättningar som administreras av RFV, de allmänna försäkringskassorna och PPM. Ändamålet med utredningen skall vara att utforma förslag till lag- stiftning som ger en bättre överskådlighet och en bättre säkerhet mot bristande enhetlighet i fråga om regler och begrepp som är gemen- samma för socialförsäkringen. Utgångspunkten skall vara att reglerna för de olika förmånerna, bidragen och andra ersättningarna skall vara så enhetliga som möjligt. Avsteg från detta skall accepteras endast om det finns materiella skäl för det. En ny teknisk struktur på lagstift- ningen skall också kunna medge framtida förändringar av reglerna utan att överskådligheten och enhetligheten går förlorad. Utöver de frågor som har berörts ovan står det utredaren fritt att ta upp och föreslå även andra förändringar som har samband med upp- draget. Hos RFV finns inom socialförsäkringsområdet ett utvecklings- program avseende användning av informationsteknik. Utvecklingspro- grammet kan i korthet sägas omfatta dels ärendehandläggningen, dels Utredningens uppdrag och arbete allmänhetens möjligheter till självbetjäning via ett utvecklat IT-stöd hos de allmänna försäkringskassorna. Regeringen har i propositionen Vissa socialförsäkringsfrågor (prop. 2001/02:9), som regeringen denna dag beslutat skall överlämnas till , lämnat förslag om en försöksverksamhet med 24-timmars- myndighet inom socialförsäkringsadministrationen för förmånerna föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning. Försöksverksamheten föreslås i propositionen pågå . Vid översynen och vid ut- formandet av förslag till lagstiftning skall utredaren beakta utveck- lingen när det gäller användning av IT-stöd inom socialförsäkringen. Utredaren skall under arbetets gång samråda med företrädare för socialförsäkringsadministrationen. Om det behövs får utredaren även tillsätta särskilda expertgrupper för avgränsade materiella samord- ningsfrågor. Vidare har regeringen genom beslut till utredaren överlämnat betänkandet En handläggningslag – förfarandet hos försäkringskassorna (SOU 2001:47), med tillhörande remissyttran- den. Slutligen har regeringen genom tilläggsdirektiv (dir. 2003:135) mot bakgrund av bl.a. utredarens val av alternativ för utformningen av ny lagstiftning om socialförsäk- ringen – en gemensam heltäckande lag – förlängt den tid inom vilken uppdraget skall vara avslutat från utgången av 2003 till ut- gången av 2005. Utredarens uppdrag gäller fr.o.m. , och första sammanträdet i SamSol hölls . Därefter har hållits sammanlagt 29 sammanträden, varav 3 har varit internatsammanträden under två eller . Utredaren och sekreterarna har , samt gjort studieresor till , , respektive och hos ministerier, förvaltnings- myndigheter, institutioner samt domstolar och andra klagoinstan- ser inhämtat erfarenheter i fråga om kodifiering, administration och tillämpning av ett samlat lagverk om socialförsäkring. Utredaren och sekreterarna samt en expert har även vid studie- besök i februari–inhämtat synpunkter på frågan om och hur socialförsäkringslagstiftningen bör samlas. Då besöktes såväl länsrätterna som de dåvarande Utredningens uppdrag och arbete allmänna försäkringskassorna i , , och . Vi tackar också för värdefull hjälp med vissa synpunkter på utkast till olika avdelningar i en gemensam lag. Vi har allmänt fått ett klart stöd för tanken att samla lagstiftningen, men i övrigt är det givetvis bara vi själva som bär ansvaret för innehållet och utformningen. Stor och värdefull hjälp med granskning av olika avsnitt i vårt förslag till socialförsäkringsbalk har vi i enlighet med våra direktiv också fortlöpande fått av åtskilliga medarbetare i förutvarande och huvudkon- tor. Denna hjälp – med såväl möjlighet till diskussion som läsning av utkast – är vi särskilt tacksamma för. Från och har vi även fått nödvändig hjälp med konsekvensanalyser och kost- nadsberäkningar dels i fråga om övervägda ändringar i ordningen för omprövning och överklagande av beslut, dels övergångsvis för genomförandet av SamSols förslag till socialförsäkringsbalk. Vi har slutligen också använt vår möjlighet att anlita konsulter för avgränsade utredningsfrågor. I det avseendet vill vi tacka föl- jande personer för utredningsarbete i angivna avseenden: anmälning av ändrade för- hållanden, minskning eller indragning av förmåner, och återkrav av förmåner. förmåner vid vistelse i institu- tion, fosterbarns- och adop- lagar om följdändringar. lagar om följdändringar. lagar om följdändringar. När det gäller lagar om följdändringar har gjort om- fattande sökningar i rättsdatabasen och pekat på föreliggande ändringsbehov. Innehållet i föreslagna lagändringar har stämts av med SamSol. , och har därefter upprättat förslagen. Till grund för alla lagförslagen ligger lagtexter i doku- mentdatabas (tidigare Rixlex) i den lydelse som gällde när alla författningar som utfärdats hade Utredningens uppdrag och arbete beaktats i fulltexterna. Det har på grund av de berörda lagarnas stora antal och omfattning varit uteslutet att bestämma en senare brytpunkt för gällande lydelse som underlag för SamSols förslag. Lyckligtvis har ändringarna av socialförsäkringslagstiftningen varit få , men innehåller en del betydelsefulla ändringar i de materiella reglerna. 1.3Behov av uppföljande utredningsarbete SamSol har med detta utredningsbetänkande slutfört sitt uppdrag. Som har antytts i slutet av avsnitt 1.2 kommer det dock att finnas ett visst behov av att följa upp förslaget i förhållande till lag- ändringar och . Vidare finns det ett omfattande behov av följdändringar i ca 60 förordningar om socialförsäkringen, liksom i ett stort antal andra förordningar. Det ankommer inte på oss att bestämma hur skall bedriva detta arbete vid sidan av arbete med remiss, lagråds- remiss och proposition med anledning av SamSols förslag till socialförsäkringsbalk. Det ordinära arbetet i torde dock behöva kompletteras, t.ex. med tillsättning av någon form av genomförandegrupp inom socialförsäkringsadministra- tionen och tillfällig anställning av en mindre grupp som lägger fram förslag till behövliga kompletteringar avseende senare lagändringar och kanske även till följdändringar i alla förordningar. Det bör även framhållas att tidsaspekten är en mycket viktig faktor för hela projektet om socialförsäkringsbalken. Vi återkommer till denna fråga i avsnitt 2.3.1 och 2.7.1. 2Utgångspunkter och allmänna överväganden 2.1Några tidigare utredningar och överväganden om socialförsäkringslagstiftningen Redan när AFL kom till 1962 såg statsmakterna det som en milstolpe i socialförsäkringens utveckling att försäkringens mest betydelsefulla grenar – dåvarande sjuk- och moderskapsförsäk- ringen, folkpensioneringen och tilläggspensioneringen – skulle bli reglerade i en gemensam lag (prop. 1962:90 s. 268 f. och 2LU 27 s. 214). anförde bl.a. följande i lagstiftnings- ärendet. Genom de nämnda reformerna har helhetsbilden av socialförsäkringen ändrats. I tidigare skeden bestod socialförsäkringen av olika försäk- ringsgrenar med förhållandevis ringa anknytning till varandra. Sam- ordningen mellan de olika grenarna vållade som regel inte större problem, bl.a. därför att förmånerna – särskilt på pensionssidan – var relativt blygsamma. Genom utbyggnaden av de olika socialförsäkrings- grenarna har emellertid dessa kommit att mer och mer täcka samma områden, och samordningssvårigheterna har därmed vuxit. Men sam- tidigt har det också blivit alltmera klart, att socialförsäkringen bör vara ett enhetligt system, som genom sina olika komponenter skänker den enskilde ett i det hela tillfredsställande skydd mot de ekonomiska följderna av sjukdom, ålderdom och försörjarens frånfälle. Socialministern hade dessutom anfört att socialförsäkringen även i fortsättningen lovade att bli ett fält som bjöd på en rik utveckling och att det aktuella lagförslaget betecknade ett avgörande steg mot socialförsäkringens sammangjutning till ett enhetligt system. Reformarbetet på socialförsäkringsområdet fortsatte också i snabb takt under , varvid även nya försäk- rings- och bidragsformer utvecklades. I kom man med tiden att diskutera behovet av mera genomgripande förändringar av socialförsäkrings- och bidrags- systemen. I det sammanhanget debatterades även frågor om negativ Utgångspunkter och allmänna överväganden inkomstskatt och garanterad minimiinkomst, men framför allt tyckte man att systemen hade blivit svåra att överblicka och sam- ordna. Socialpolitiska bidragsutredningen lade 1975 fram en rapport med kartläggning av systemen och olika samordningsfrågor (Ds S 1975:4). I rapporten uttalades bl.a. att utvecklingen hade aktualiserat frågan om en författningsmässig samordning av bidragssystemen. Socialpolitiska samordningsutredningen, som tillsatts på grund- val av den nyssnämnda rapporten, överlämnade 1979 betänkandet En allmän socialförsäkring (SOU 1979:4). Betänkandet innehöll förslag som syftade till att göra hela det ekonomiska trygghets- systemet enklare och överskådligare. Som mål för en successiv vidareutveckling av systemet presenterades en principmodell till en allmän socialförsäkring som innefattade i stort sett samtliga social- politiska kontantförmåner, inkl. stöd vid värnpliktstjänstgöring, arbetslöshet och studier. För att inleda den utvecklingen och på kortare sikt öka enhetligheten föreslogs också riktlinjer för sam- ordning på olika områden. Utredningens förslag fick i väsentliga avseenden ett positivt mottagande av statsmakterna, men man fann det inte möjligt att på en gång ta ställning i sak till en så stor reform. I rapporten , en rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi (Ds 1994:81), föreslogs också ett nytt sammanhållet och enhetligt socialförsäkringssystem med stora sakliga förändringar. I Statskontorets rapport till Förvaltningspolitiska kommissionen Bättre grepp om bidragen (SOU 1996:180) redovisades ännu en skiss till en omfattande omstrukturering av transfereringssystemen inom dåvarande Social-, Arbetsmarknads- och Utbildningsdeparte- mentens område. Den gällande paraplylagen för större delen av social- försäkringen, SofL, bygger på ett förslag av Utredningen om social- försäkringens personkrets i betänkandet En lag om socialförsäk- ringar (SOU 1997:72).