sou · GTB327 · 2006-01-01 00:00:00 — Dokumentationen ska skickas till inom vissa specificerade tidsintervall. Bestämmelser om loggbok, kustfiskejournal och fångstjournal finns i 6–7 kap. i kontrollföreskrift. En landningsdeklaration ska fyllas i varje gång ett fiskefartyg landar sin fångst. I landningsdeklarationen ska den faktiska fångsten redovisas tillsammans med uppgifter om t.ex. i vilket område fisken är fångad och fiskens beredningsgrad. Ett fartyg får inte lämna hamnen innan landningsdeklarationen fyllts i. Vid omlastningar av fisk från ett fartyg till ett annat till sjöss ska en omlastningsdeklaration upprättas. Dokumentationen ska skickas in till inom vissa specificerade tidsintervaller. Bestämmelser om landningsdeklarationer och omlastnings- deklarationer finns i 6 kap. i kontrollföreskrift. Centrala bestämmelser om fiskerikontroll Avräkningsnotor, deklarationer om övertagande, transport- dokument och vissa andra rapporteringskrav I finns två kategorier mottagare/köpare av fiske. Sådana som är auktoriserade och sådana som endast är registrerade. Den som köper eller tar emot fisk för förmedling/försäljning i första handelsledet och är auktoriserad är skyldig att senast efter avslutad försäljning skicka in en avräkningsnota till med uppgifter om den fisk som köpts eller saluförts. Om förstahandsmottagaren inte är auktoriserad utan bara registrerad får fisken inte hämtas från hamnen innan en avräknings- nota/deklaration om övertagande eller transportdokument har lämnats till . Även den som säljer egenfångad fisk direkt till konsument för privat konsumtion är skyldig att skicka in en avräkningsnota till om den totala försäljningen av fisk överstiger . Avräkningsnotor ska bl.a. innehålla uppgifter om art, mängd, kvalitet och pris på fisken samt om det fartyg som landat fisken liksom om hamn och datum för landningen. Om fisken inte bjuds ut till försäljning eller är avsedd att saluföras ska en deklaration om övertagande skickas istället för en avräkningsnota. Deklarationen ska skickas till senast efter landning. En deklaration om övertagande ska i princip innehålla de uppgifter som en avräkningsnota innehåller men någon uppgift om pris behövs av naturliga skäl inte. Fisk som landas eller importeras till gemenskapen och transporteras till en annan plats än landnings- eller införselplatsen ska åtföljas av ett transportdokument. Transportdokument ska bl.a. innehålla uppgifter om vilket fartyg som landat fångsten samt art och mängd. Bestämmelser om avräkningsnota, deklaration om övertagande och transportdokument finns i 11 kap. i kontroll- föreskrift. Förutom ovan nämnda krav gäller vissa särskilda krav på dokumentation i vissa fall. Se 8 kap. 10 § och 12 kap. i Fiskeri- verkets kontrollföreskrift som bl.a. innehåller regler om redo- görelse för försäljningsförsök, anmälan om återtag av fisk och prisrapportering. Centrala bestämmelser om fiskerikontroll De dokument som har upprättats i enlighet med bestämmelserna ovan registreras i en databas av . Med hjälp av databasen görs en automatisk korskontroll mellan dokumenten. I de fall uppgifter saknas, behöver kompletteras eller korrigeras tar kontakt med fiskaren och begär in den information som behövs. Förutom ovan nämnda dokumentation är fiskaren skyldig att lämna olika typer av föranmälningar (inom vissa tidsfrister) vid vissa typer av landningar, fisken och omlastningar av fisk. Anmälningarna syftar till att ge kontrollmyndigheterna vetskap om var man avser att landa sin fångst, att man är på väg in i eller ut ur ett visst havsområde eller att man har för avsikt att påbörja eller avsluta ett visst fiske i ett visst havsområde. De flesta anmälningar som ska göras ska lämnas till . Fisken och områden för vilka fiskaren åtminstone i vissa fall måste lämna någon form av rapport eller anmälan är: Landningar av osorterade pelagiska fångster. Med osorterade fångster avses fisk som inte har sorterats i lådor med höst fisk i varje låda. Landningar av torsk från . Landningar av torsk eller kummel från , och . Landningar av vissa djuphavsarter. Landningar av fiskare från andra länder. Omlastningar av fångster från ett fartyg till ett annat. Fiske i NEAFC-området. Fiskeresor i , och med vissa redskap ombord. Insegling och utsegling ur . Se 4 kap. 1–4 §§, 8 kap. och 13 kap. 3–4 §§ i kontrollföreskrift. När det gäller kraven på att föranmäla landningar av vissa fångster följs kravet upp av ett förbud mot att anlöpa en hamn före den tid som angetts i anmälan eller senare än efter den Centrala bestämmelser om fiskerikontroll angivna tidpunkten, såvida inte medger detta. Vidare är fiskaren skyldig att underkasta sig en kontroll av fångsten ombord, även om han eller hon av någon anledning väljer att inte landa den föranmälda fångsten. För utländska fiskare som landar i gäller även ett förbud mot att påbörja landningen innan har gett tillstånd till det. Det är endast tillåtet att landa osorterad fångst om fiske, omlastning eller ombordtagning av fisk inte sker mellan landningstillfällena och samtliga landningar görs i svenska hamnar. De ovan nämnda förbuden framgår av 8 kap. 5–9 §§ och 14 kap. 5 § i kontrollföreskrift. Förutom anmälnings- och rapporteringsskyldigheterna som vi har redogjort för här gäller ett krav på märkning av fisk eller fiskprodukter som landas. Fisk eller fiskprodukter som inte är märkta får inte säljas. Detta framgår av 12 kap. 1 § kontrollföreskrift. Som huvudregel är det i tillåtet att landa sin fisk var som helst. Vid landningar av fångster av vissa arter från vissa områden och vid direktlandningar av tredjelandsfartyg i svenska hamnar får fångsten dock endast landas i vissa särskilt utpekade hamnar. De fångster för vilka endast särskilda landningshamnar är tillåtna är: Landningar av torsk eller kummel som är fångad eller förvaras ombord i , eller . Landningar av makrill och taggmakrill. Landningar av sill som är fångad i andra områden än . Landningar av fisk av vissa djuphavsarter som omfattas av rådets förordning (EG) nr 2347/2002 av om särskilda tillträdeskrav och därmed förbundna villkor vid fiske efter djuphavsbestånd och som anges i bilaga 1 till förordningen (t.ex. guldlax och vissa typer av pigghaj). beslutade också att torsklandningar från på endast får landas i någon av Centrala bestämmelser om fiskerikontroll 24 särskilt utpekade landningshamnar. Se 9 kap. 5 § i kontrollföreskrift. Olika hamnar är tillåtna för olika typer av fångster. För den som är intresserad av vilka hamnar som är tillåtna för de olika landningarna hänvisas till 9 kap. i kontrollföreskrift. har möjlighet att begränsa ett fartygstillstånd till att avse bara ett visst fiske, se 2 kap. 7 § förordningen om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen och 3 kap. 4 § kontrollföreskrift. Genom bemyndigandet har verket en möjlighet att besluta om särskilda ransoner för vissa fisken, t.ex. att fördela fisket så att varje fartyg får en egen kvot på ett bestämt antal ton. kan även besluta om vissa fiskeansträngningsbegränsningar (effortbegränsningar). Med sådana begränsningar avses att fartygen endast får vara ute ur hamn ett begränsat antal dagar med vissa redskap ombord. För några av de svenska kvoterna har utnyttjat denna möjlighet, t.ex. för fiske med trål och vadredskap av makrill samt av sill eller skarpsill i . Vidare gäller ransoner för torsk i , sill i och samt sill och skarpsill i . Kvoten för sill och skarpsill i (som är en gemensam kvot för de båda arterna) är t.ex. reglerad som en veckokvot där fiskarna endast får fiska ett visst antal dagar och där fisket är helt stoppat . Verket fastställer fördelningen mellan de olika fartygen på grundval av respektive fartygs fiskehistorik. Om fartyget fiskar över sin kvot leder det till avdrag för fartyget . Fisket efter exempelvis räka regleras av fiskerinäringen själva genom ett ransoneringssystem där kvantiteten räka som får landas är fastställd med utgångspunkt i fartygets besättningsstorlek. Centrala bestämmelser om fiskerikontroll Överträdelser av fiskebestämmelserna – såväl de nationella som de gemenskapsrättsliga – sanktioneras genom bestämmelser i svensk lag och följdförfattningar till svensk lag. Sanktionssystemet är främst straffrättsligt men som ett komplement till det straffrättsliga systemet finns även en möjlighet för att besluta om s.k. administrativa sanktioner. Se mer om de administrativa sanktionerna i kap. 5.7.4. Om en överträdelse av fiskebestämmelserna upptäcks av någon av kontrollmyndigheterna upprättar den aktuella myndigheten en rapport eller anmälan till polis eller åklagarmyndighet och en förundersökning inleds. Polisen vidtar de utredningsåtgärder som de bedömer är nödvändiga, varefter ärendet överlämnas till åklagarmyndigheten för beslut om åtal. Om åtal väcks prövas åtalet av domstol. Fiskebrotten faller under allmänt åtal. Åtalsprövning och eventuell domstolsprövning sker vid den åklagarkammare och tingsrätt inom vars geografiska upptagningsområde brottet begåtts. Detta gäller även för utländska fiskare som begår brott i ekonomiska zon. Se 49 § fiskelagen. De överträdelser som upptäcker under sin korskontroll av olika dokument anmäls regelmässigt till en åklagarkammare i som väcker åtal, i de fall där så är aktuellt, vid (vilket är möjligt med stöd av forumreglerna i 19 kap. 1 § ). Med hänsyn till detta har det blivit en naturlig koncentration av målen till . Vid kamrarna och domstolen i målen, enligt uppgifter som utredningen har hämtat in, till särskilt utpekade åklagare och domare. Dessa personer bygger därför upp en särskild kompetens vad gäller fiskebrott. I har motsvarande specialisering gjorts för åklagarkammaren och domstolen. I övriga landet verkar motsvarande särskilda fördelning av målen inte göras. Där anhängiggörs dock inte särskilt många mål om fiskebrott heller. I åtminstone ett par län utreds fiskemålen av särskilt utpekade poliser inom länet. I övriga län verkar målen fördelas på de olika lokala polisstationerna. kan i vissa fall överlämna ett åtal så att fiskaren kan lagföras direkt i en annan stat (och ta emot åtal från en annan stat för lagföring i .) Detta gäller bl.a. för och de Centrala bestämmelser om fiskerikontroll Om det gäller ett överlämnande för lagföring till ett nordiskt land kan åtal skickas direkt från den svenska åklagarmyndigheten till åklagarmyndigheten i det aktuella landet. Se bestämmelserna i lag (1976:19) om internationellt samarbete rörande lagföring för brott, förordning (1978:108) om internationellt samarbete rörande lagföring för brott och nordiska samarbetsavtal om lagföring i annat nordiskt land än det där brottet förövats (med tillägg ). Det är enligt fiskelagen belagt med straff att med uppsåt eller av oaktsamhet: Utan lov fiska i vatten där annan har enskild fiskerätt. Fiska utan tillstånd där myndighets tillstånd behövs. Sätta ut eller placera ett fiskeredskap eller annan anordning i strid med vad som gäller om fiskådra. (Bestämmelser om fiskådra finns i 17–18 §§ fiskelagen.) Bryta mot bestämmelserna i 25 § 2–4 styckena och 26 §§ fiskelagen om förhållandet mellan olika fiskande. Bestämmelserna i 25 och 26 §§ innehåller bl.a. regler om att fiskanden ska visa hänsyn till varandra när de fiskar, vilket bl.a. innefattar att fiska och placera sina redskap så att de inte hindrar andra från att fiska eller skadar andras egendom. Att med uppsåt försöka hindra utländska myndigheter från att kontrollera svenska fiskefartyg utanför Sveriges sjöterritorium till uppfyllelse av internationella överenskommelser om fiskevård och fiskets bedrivande. Att plantera ut fisk, flytta fisk eller odla fisk utan tillstånd eller i strid med särskilt tillstånd eller villkor som meddelats. Det är också straffbart att med uppsåt eller av oaktsamhet bryta mot föreskrifter som meddelats: för fiskevården och fiskets bedrivande, om vilken hänsyn som ska tas till naturvårdens intressen, för att begränsa redskapsanvändningen, om krav på särskilt tillstånd för vissa fisken, angående viss uppgiftsskyldighet, om skyldighet att ha satellitutrustning (VMS), Centrala bestämmelser om fiskerikontroll om skyldighet att märka ut fiskeredskap, vattenbruks- anläggningar och fisksump. Vidare är det straffbart att med uppsåt eller grov oaktsamhet bryta mot EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken genom; otillåtet fiske eller genom att behålla fisk ombord, bearbeta fisk ombord, förvara fisk i sump eller omlasta, föra i land, föra in i landet eller saluhålla fångst i strid mot bestämmelserna eller genom att bryta mot bestämmelser om förvaring av fiskeredskap ombord eller om anmälnings- eller uppgiftsskyldighet. Otillåtet fiske omfattar otillåten användning av fiskefartyg, redskap och fiskemetoder eller att det sätt på vilket fartyget, redskapet eller metoden används är otillåten. Exempelvis omfattar otillåtet fiske att redskap inte är korrekt märkta eller utmärkta, att fisket sker på otillåten plats, eller i övrigt innefattar otillåten fångst av fredade bestånd. Bestämmelserna om fiskebrott finns i 37–43 §§ fiskelagen. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken i fråga om uppgiftsskyldighet, kvalitetsnormer eller andra bestämmelser för handeln med fisk och fiskprodukter ska fällas till böter eller fängelse i högst . En person som begått ett sådant brott ska dock inte fällas för det om gärningen är belagd med straff enligt fiskelagen. Se 11–12 §§ i lagen om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Lagen (1981:533) om fiskevårdsområden innehåller också en straffbestämmelse, se 30 § i lagen. Bestämmelsen gäller fiske på enskilt vatten och täcker sådan handlingar som strider mot de regler som gäller enligt stadgarna eller beslut av stämman för den fiskevårdsförening som är ansvarig för fiskevården inom det aktuella vattenområdet. Om en person fiskar i strid mot sådana bestämmelser kan han åtalas för brott, dock endast om brottet angivits av målsäganden (dvs. den som äger fiskevattnet) eller av fiskevårdsföreningen. Centrala bestämmelser om fiskerikontroll Påföljderna för brott mot fiskebestämmelserna spänner över en skala från böter till fängelse upp till högst (för brott av normalgraden). I ringa fall ska inte dömas till ansvar. Vid grovt brott kan i vissa fall dömas till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om det avsåg verksamhet av särskilt stor omfattning, fångst av betydande värde eller fångst ur särskilt skyddsvärda bestånd. Om brottet har begåtts i ekonomiska zon får inte dömas till fängelsepåföljd, se 41 § fiskelagen. Detta hänger samman med att har ratificerat havsrättskonvention av (havsrätts- konventionen). Enligt artikel 73 i konventionen får en kuststats straffpåföljd för överträdelser av föreskrifter om fisket i den ekonomiska zonen inte omfatta fängelse om inte berörda stater kommer överens om annat. Den huvudsakliga påföljden vid fiskebrott är böter. Vid överträdelser som görs inom fritidsfisket stannar påföljden vid dagsböter. Ett dagsbotsbelopp bestäms utifrån brottets straffvärde och med hänsyn till den dömdes ekonomiska förhållanden. Vid yrkesmässigt fiske med ett motordrivet fartyg gäller dock, enligt 41 § 2 stycket fiskelagen, s.k. normerade böter. Vid denna typ av böter bestäms bötesbeloppet utifrån en särskild beräkningsgrund. Vid yrkesmässigt fiske är böterna baserade på ett krontal som motsvarar lägst tio och högst 500 gånger antalet kilowatt i motorerna på fiskefartyget. Minsta bötesbelopp är dock alltid . Precis som vid andra typer av brott riskerar den som begår ett brott mot fiskebestämmelserna att få brottsverktygen eller vinsten av brottet beslagtagna och förverkade. Om någon ertappas på bar gärning när han begår brott enligt fiskelagen får kontrollmyndigheten ta i beslag fisk, redskap, fiskefartyg eller andra föremål som; 1.skäligen kan antas ha betydelse för utredningen om brottet, eller Centrala bestämmelser om fiskerikontroll 2. kan antas bli föremål för förverkande. Om egendom har tagits i beslag ska detta skyndsamt anmälas till polis eller åklagarmyndighet. En av tillförordnad fisketillsynsman har liksom kontrollmyndigheterna rätt att göra beslag och sådan rätt har även en fiskerättsinnehavare (eller den som företräder honom eller henne) om brottet sker på fiskerättsinnehavarens vatten. Fisk som varit föremål för brott enligt fiskelagen ska förklaras förverkad, om det inte är uppenbart oskäligt. Fiskeredskap som använts eller medförts vid brott ska förklaras förverkade om det inte är oskäligt. Detsamma gäller för fiskefartyg och andra hjälpmedel om det behövs för att förebygga brott. Istället för att fisken, redskapet eller hjälpmedlet förverkas kan dess värde helt eller delvis förklaras förverkat. Vid förverkanden av värdefull egendom tillämpas i allmänhet en stor försiktighet och möjligheten att förverka t.ex. fartyg ska därför tillämpas mycket restriktivt. Om brottet innefattar ett intrång i enskild fiskerätt tillfaller den förverkade fisken eller dess värde den som har fiskerätten. Vid vissa mindre allvarliga typer av brott råder vissa begränsningar i rätten att förverka. Bestämmelser om beslag och förverkande finns i 45–48 §§ i fiskelagen. kan dra in yrkesfiskelicenser och fartygstillstånd för en fiskare, inklusive sådana särskilda fartygstillstånd som krävs för vissa fisken. En permanent indragning av en licens eller ett tillstånd är en extraordinär åtgärd som endast är tänkt att komma ifråga när överträdelserna är allvarliga och upprepade. Denna möjlighet kan dock användas endast efter det att fiskaren upprepade gånger har begått och dömts för fiskebrott i domstol. 2002/03:41 s. Licensen och tillståndet kan även återkallas tillfälligt – upp – om fiskaren har fällts till ansvar för en allvarlig överträdelse. Även denna möjlighet kan alltså endast utnyttjas efter en fällande dom av domstol. Åtgärden kan tillämpas även om det bara är fråga om en enstaka överträdelse, dock ska överträdelsen vara allvarlig för att åtgärden ska användas. Centrala bestämmelser om fiskerikontroll Ledning om vad som kan anses vara en allvarlig överträdelse kan man bl.a. finna i EG:s reglering av vad som anses som allvarliga överträdelser, se rådets förordning (EG) nr 1447/1999 av om att upprätta en förteckning över sådana beteenden som utgör allvarliga överträdelser av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser. Denna förordning pekar ut följande överträdelser som allvarliga; underlåtenhet att samarbeta med observatörer och myndigheter med ansvar för övervakning, underlåtenhet att iaktta villkoren för att få fiska eller bestämmelser under själva fisket, underlåtenhet att lämna uppgifter om fisket, och underlåtenhet att iaktta bestämmelser i samband med landning och saluföring av fiskprodukter. Vad det gäller återkallelsetidens längd bör man bl.a. beakta hur överträdelsen pågått, dess omfattning och skyddsintresset, dvs. betydelsen av det intresse bestämmelsen om överträdelsen avser att skydda. En fiskeresa som omfattar bör t.ex. motsvara en återkallelse . Om fiskeresan innefattar ett stort antal överträdelser bör indragningen kunna vara längre. återkallelser bör även påverka längden på en eventuell ny återkallelse. 2002/03:41, s. Om bedömer att det i stället för att dra in yrkesfiskelicensen/fartygstillståndet räcker med att varna fiskaren kan verket besluta om en varning. Varning kan t.ex. vara aktuellt vid förstagångsöverträdelser och överträdelser av lindrig art. (Prop. 2002/03:41, s. får även ålägga en fiskare som landar otillåten fångst att betala en särskild avgift (landningsavgift). Med otillåten fångst avses fångster som strider mot bestämmelserna i gemenskapsrätten eller i nationell rätt, t.ex. fångst som strider mot bestämmelserna om bifångster eller som överskrider en kvot. Avgiften ska bestämmas till ett belopp som motsvarar den otillåtna fångstens värde. Uppsåt eller oaktsamhet behöver inte visas för att kunna ålägga fiskaren att betala en landningsavgift. Det är tillräckligt att verket kan konstatera att en viss mängd fisk som inte får fångas har förts i land. Om det finns särskilda skäl ska avgiften sättas ner eller helt efterges. 2002/03:41, s. Centrala bestämmelser om fiskerikontroll Bestämmelser om administrativa åtgärder finns i 50 a och b §§ fiskelagen, 6 kap. 2 § förordningen om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen och 4 kap. 10 § kontrollföreskrift. Verksamhetsstrukturen i statsförvaltningen består av politikområ- den (PO) som har underliggande verksamhetsområden (VO) och som därunder konkretiseras i verksamhetsgrenar (VG). För att beskriva Fiskerikontrollens organisation använder vi bland annat denna verksamhetsstruktur. har både målen och verksamhetsstrukturen för fiskerikontrollen ändrats. fanns inte verksamhets- grenen Fiskerikontroll i regleringsbrev utan endast för . I och med innevarande år har politikområdesmålet för Livsmedelspolitik ändrats till: En ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar livsmedelsproduktion som speglar konsumenternas efterfrågan. (Förändringen från föregående år är kursiverad.) Detta mål gäller för båda myndigheterna. Vidare har målen för verksamhetsområdet fiske förändrats för . Målen för är: Ett ekologiskt hållbart fiske och vattenbruk. En ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden. En utökad samverkan med berörda intressenter. För gäller enligt regleringsbrevet för dock endast målet ett ekologiskt hållbart fiske och vattenbruk på verksamhetsområdet fiske. har heller inget åter- rapporteringskrav mot verksamhetsområdet utan endast mot de mål som gäller inom verksamhetsgrenen Fiskerikontroll. gäller följande för : Mål för verksamhetsgrenen Fiskerikontroll: –Fastställda fiskekvoter och andra begränsningar ska inte överskridas. –Överträdelser mot nationell lagstiftning och gemenskaps- lagstiftning ska förebyggas. –Hög tillgänglighet till relevant fiskeriinformation. –De fall då fastställda fiskekvoter och andra begränsningar har överskridits samt analysera orsakerna till detta. –En bedömning av genomförda kontrollinsatsers kostnader och effekter, särskilt avseende sådana fisken som berörs av EU:s återhämtningsplaner. –Utvecklingsprojekt inom fiskerikontrollen bl.a. avseende tillgängligheten av information. För gäller följande : Mål för verksamhetsgrenen Fiskerikontroll: –Målet är att fiskebrott ska förhindras och att såväl gemen- skapslagstiftning som nationell lagstiftning efterlevs. En effektiv övervakning och kontroll ska leda till en hög grad av regelefterlevnad. Kvalitén på lämnade redovisningar ska vara tillräckligt hög för att säkerställa uppföljning av fisket och beslutade kvoter. –Fiskerikontrollen ska genomföras i enlighet med kraven i den gemensamma fiskeripolitiken. ska genomföra en riskanalysbaserad fiskerikontroll till sjöss och i hamnar. Fiskerikontrollen ska ske i nära samverkan med . (Samma mål som .) –ska redovisa vilka åtgärder myndigheten vidtagit samt göra en analys av hur åtgärderna bidragit till att målet för verksamhetsgrenen uppnåtts. –ska vidare redovisa gjorda prioriteringar i verksamheten, antalet genomförda kontroller, samt antalet misstänkta brott som lett till rapporter. –Kontrollerad referensnivå. –Kontrollnivå per segment i relation till beslutad nivå enligt det riskanalysbaserade fiskerikontrollsystemet. –En bedömning av uppnådda effekter i förhållande till tidi- gare fiskerikontroll inom verksamhetsgrensområdet. 6.2Fiskerikontrollens verksamhetsstruktur och organisation till och med Utvärderingen har skett mot bakgrund av de förhållanden som gällde till och med . Under politikområdet Livsmedels- politik finns ett flertal verksamhetsområden varav Fiske är ett. Under verksamhetsområdet fiske finns tre verksamhetsgrenar fördelade på två myndigheter. Verksamhetsgrenarna är Fiskeri- kontroll samt Fiskeresurser och Fiskerinäringen. Verksamhets- grenen Fiskerikontroll återfinns hos medan de två övriga ligger under .