sou · GTB36 · 2006-01-01 00:00:00 — På fattades dock beslutet att inte omplacera . Denna uppgift sätter fokus på underrättelseverksamhetens betydelse för säkerhetsarbetet. Jag återkommer även till den frågan nedan under mina övervägan- den och förslag. Följande redogörelse för händelseförloppet bygger på Kriminalvårds- styrelsens incidentrapport och samtal med företrädare för anstalten vid besök på plats. omkring hade de intagna vid av- delning D på anstalten (den s.k. motivationsavdelningen med 32 platser) s.k. kiosktid. Kiosktiden följer ett fast schema med . Kiosken ligger utomhus i närheten av inpasse- ringsområdet till anstalten. Till anstalten finns två portar: en liten för gående och en stor för fordon. Kioskområdet är avskilt från de två inpasseringsportarna med ett stängsel. anlände två bilar till anstaltens parkering utanför de båda portarna. Den ena bilen (en ) stannade från anstaltens gångport, medan det andra fordonet (en ) stannade på parkeringen. En person (X) sprang från Forden till den andra bilen, öppnade bakluckan och tog ut en europapall som han ställde på högkant mot den lilla porten. backades därefter i hög fart mot pallen som slog in porten. En person (Y) lämnade och ställde sig i portöppningen med ett kortpipigt automat- vapen i handen. Person X sprang till Forden och hämtade ett motordrivet skärverktyg. X sprang därefter genom porten och skar upp det stängsel som avskiljer inpasseringsområdet från de in- tagna vid kioskområdet. Inne på anstaltsområdet hördes först en dov smäll när porten forcerades med hjälp av bilen och tre av de intagna – , och – började röra sig ner mot stängslet. Därefter hördes ett ljud som från en tvåtaktsmotor och de tre intagna började springa mot stängslet. Personal inne på områ- det såg hur en person utifrån sågade ett hål i stängslet. De följde efter de intagna, men hejdade sig dock när de insåg att de två frita- garna hade vapen. De tre intagna och de båda fritagarna lämnade anstalten via hålet i stängslet och den trasiga porten och körde från platsen i Forden. Hela händelsen var över på omkring . De intagna greps av polis efter fritagningen. Två av de intagna har av tingsrätten dömts för bl.a. grovt vapenbrott och anstiftan till olaga hot till fängelse . Den tredje intagne har dömts för grovt vapenbrott till fängelse . Därutöver har fem medhjälpare dömts för bl.a. främjande av flykt till fängelsestraff som varierar mellan och . Domarna har i skrivande stund inte vunnit laga kraft. drar i sin incidentrapport (, dnr 55-2004-10524) bl.a. följande slutsatser: Personalen agerade enligt helt i enlighet med sina instruktioner och kunde inte heller ha agerat på annat sätt. ställer sig bakom ett antal åtgärder som föreslås av anstalten, såsom nya gång- och körportar, inpasse- ringshinder, ytterligare stängsel och ny inspelningsutrustning. konstaterar att är en anstalt vars skalskydd skall förhindra rymning, men att möjligheterna att motstå en fritagning är mycket begränsade. Det är enligt styrelsen viktigt att genom normering avgöra vilken säkerhets- nivå anstalten skall uppnå med tanke på den grupp av intagna anstalten har. Ett sådant resonemang aktualiserar enligt styrelsen på nytt behovet av att kunna dela in de slutna anstalterna i olika säkerhetsklasser. konstaterar att anstalten har haft en komplicerad och egentligen för kvalificerad klientsammansättning och att man har haft flera fall av planerade och också på- började fritagningar eller rymningar. pekar på att en liknande fritagning från en annan anstalt genomfördes för endast och att man inom kriminalvården måste bli bättre på att ta till vara de förslag till åtgärder som framgår av incidentrapporterna. framhåller problemet med att de intagna vid kiosken fritt kan ta sig ända fram till fordonsgrinden. Mot bakgrund av att denna svaghet var väl känd finns det enligt sty- relsen skäl att ifrågasätta varför större ansträngningar att komma till rätta med problemet inte har vidtagits. gör bedömningen att de intagna troligen haft tillgång till mobiltelefon för att kommunicera med fritagarna före händelsen. Styrelsen konstaterar dock att fritagningen ändå hade varit möjlig att genomföra då de intagna besöker kiosken och i samband med de besöken kan ta sig ända till fordonsgrinden. Insmugglade mobiltelefoner har va- rit ett problem på anstalten. Så erkände exempelvis en anställd som fritagningen ägde rum att hon haft för avsikt att smuggla in en mobiltelefon mot betalning. Händelsen skiljer sig från fritagningarna från anstalterna Kumla och främst genom att anstalten inte är en anstalt som är konstruerad för att hindra fritagningar. Att man lyckas genomföra en fritagning från anstalten är därför i den meningen inte anmärkningsvärt. Att landets samtliga anstalter skall ha den säker- hetsgrad som finns på anstalterna Kumla och är varken nöd- vändigt eller ekonomiskt försvarbart. Det framstår dock som anmärkningsvärt att en i stort identisk fritagning ägde rum på anstalten endast före hän- delsen och att några åtgärder inte hade vidtagits i för att förhindra en upprepning där. Händelsen visar i det avseendet på ett informationsproblem och en avsaknad av uppföljning inom krimi- nalvården. Jag återkommer till detta under mina överväganden och förslag. Den enligt min mening viktigaste frågan att ställa efter händelsen är om de intagna som blev föremål för fritagningen borde ha varit placerade vid en anstalt med högre säkerhet. medger i incidentrapporten att anstalten haft en alltför kvalificerad klientsammansättning. En sådan situation kan ha sin orsak antingen i felbedömningar i samband med placeringarna eller att platsbrist har tvingat fram placeringar med en alltför låg säkerhetsnivå. Oavsett skälet leder felaktiga placeringar till att an- stalter med en lägre grad av säkerhet utsätts för hotbilder som de inte är konstruerade för och för vilka det saknas tillräcklig bered- skap. Händelsen visar på behovet av en noggrann kartläggning av de intagna utifrån ett säkerhetsperspektiv. Att misstag från centrala organ inom kriminalvården leder till att en anstalt får ett alltför kvali- ficerat klientel fritar dock inte den lokala myndigheten från ansvar. Som jag redovisat tidigare (avsnitt 2.3.1) åligger det den lokala myn- digheten att ständigt uppdatera en risk- och behovsprofil. Om denna profil ger vid handen att en intagen bör placeras på en anstalt med högre säkerhet måste detta givetvis påtalas för den cen- trala myndigheten. Följande redogörelse för händelseförloppet bygger på Kriminal- vårdsstyrelsens incidentrapport och samtal med företrädare för an- stalten vid besök på plats. På Mariefredsanstaltens paviljong 4 fanns bl.a. de båda intagna och . kallade på vårdaren , en av fyra vårdare som då befann sig på avdelningen. där- efter hörde personalen skrik. En vårdare som befann sig i paviljong- ens vaktrum tryckte på sitt larm och strax därefter tryckte även vårdaren på sitt larm. Tiden för larmen har noterats till . tvingade ned CW på golvet genom att trycka sitt knä mot hans rygg. I handen hade en kniv. Kniven tillhörde den ordinarie köksutrustning som de intagna hade tillgång till och hade slitits av från den vägg där den var fastkedjad. skrek upprepade gånger att dörren skulle öppnas. tog vårdaren som gisslan. hotade AJ med delar av en sax som man i efterhand hittat andra delar av i . Dörren från paviljong 4 ut mot anstaltsområdet öppnades och de två intagna begav sig tillsammans med gisslan mot den byggnad där centralvakten finns. En vårdare som hade reagerat på larmet såg de fyra männen och gick fram mot dem. En av de intagna skrek då Stanna, annars skär vi halsen av plitarna. Vårdaren såg hur de intagna höll armarna runt de två vårdarnas halsar och stannade upp för att inte komma för nära. Vårdaren hejdade övrig personal och agerade för att centralvakten skulle öppna grindarna och släppa ut de intagna, allt i syfte att ingen skulle komma till skada. Vakthavande begav sig från centralvakten mot pavil- jong 4 och mötte de två intagna och gisslan på vägen. Han återvände till centralvakten och beordrade att personalen skulle kontakta polis och vidtog själv åtgärder för att aktivera incidentledningsgruppen. Tiden för dessa åtgärder har noterats till . När de två intagna med gisslan nådde centralvakten skrek att grinden skulle öppnas. Med syftet att undvika att giss- lan skulle skadas och att de två intagna, om de fick som de ville, skulle släppa gisslan öppnades grinden. De intagna och gisslan släpptes ut i den sluss som leder ut från anstaltsområdet. I fanns en bil som tillhörde en entreprenör som arbetade inne på anstaltsområdet. skrek att han ville ha nycklarna till bilen och han tvingade ned CW på knä. Per- sonalen svarade att han skulle få nycklarna om han släppte gisslan. hotfulla reaktion gjorde dock att man tänkte om och överlämnade nycklarna. När porten i muren öppnades tvingade in CW i bilen från förarsätet över till framsätets passagerarplats. frågade vad han skulle göra med AJ, men fick inget svar. Han hoppade då in bak i bilen och lämnade AJ. Bilen lämnade därefter anstaltsområdet. Personalen beslutade sig för att följa efter bilen för att se om CW låg skadad någonstans längs vägkanten. De återvände efter omkring utan att ha sett vare sig bilen eller CW. CW återfanns av polis ett drygt dygn efter händelsen. Han hade då lyckats fly från de intagna. De båda intagna greps därefter. De dömdes i tingsrätten . dömdes för bl.a. människorov och hans tidigare livstids fängelsestraff har kommit att omfatta även dessa brott. dömdes för bl.a. medhjälp till människorov till fängelse och . Ytterligare tre personer dömdes i målet för främjande av flykt. Domarna har i skrivande stund inte vunnit laga kraft. presenterade en in- cidentrapport över händelsen (dnr 55-2004-0144669). berömmer inledningsvis anstaltsledningen agerande vad gäller att dokumentera händelsen, ta rätt kontakter, säkra anstalten och ta hand om personalen. Vad gäller anstaltens beredskapsplan och åtgärdsplan för gisslan- tagningar konstaterar att samtliga anställda som tillfrågats i samband med utredningen kände till att det fanns en pärm med instruktioner, men att de inte var särskilt bekanta med innehållet och inte heller använde sig av instruktionerna i sitt dag- liga arbete. Ingen av de tillfrågade hade varit med om övningar med avseende på gisslansituationer. Alla uttryckte enligt Kriminalvårds- styrelsen samma uppfattning vad gäller gisslansituationer, nämligen att gisslantagaren skall släppas ut. Vad gäller åtgärder med syftet att fördröja händelseförloppet fanns bland personalen ingen egentlig uppfattning. utdelar kritik mot anstalten i dessa delar, särskilt mot bakgrund av att anstalten hade en liknande in- cident. påpekade redan efter den incidenten att det fanns anledning att se över och utveckla beredskapsplanen och att genomföra övningar. Styrelsen hänvisar till det resonemang som då fördes och menar att den främsta prioriteringen, utöver att rädda liv, skall vara att söka vinna tid. konsta- terar på detta område sammantaget att gisslansituationer är ovanliga och att det är svårt att ha en riktigt god beredskap för sådana hän- delser samt att Mariefredsanstalten sannolikt inte är sämre än många andra myndigheter i det avseendet. Anstalten borde dock enligt styrelsen, mot bakgrund av händelsen , ha tagit sitt ansvar på ett bättre sätt. konstaterar också självkritiskt att man tar sin del av ansvaret för att ge myndigheterna ett bättre stöd genom att nu ta fram ett koncept för hela problemet med gisslantagningar. påpekar i det sammanhanget att detta det finns skäl att tro detta inte var den sista incidenten av detta slag. Vad gäller agerandet vid incidenten i stort avslutar med att påpeka att CW säkerligen utsattes för den allra största faran då han relativt enkelt togs ut från anstalten och därefter befann sig i de intagnas våld. har vidare bedömt personalens sätt att hantera situationen. Av rapporten framgår att situationen bedöm- des som höggradigt explosiv och farlig och att alla inblandade har uppfattningen att det inte fanns några alternativa sätt att agera. Kri- minalvårdsstyrelsen menar att ingen enskild kan klandras för sitt be- teende. Styrelsen påpekar att visserligen visar statistik och teori att gisslan i den här typen av situationer praktiskt taget aldrig skadas allvarligt en gisslantagare som skadar sin gisslan allvarligt har ju inte längre någon förhandlingsposition. Enligt styrelsen visar också erfarenheten att när väl har passerat öppnas möjligheter att förhandla och fördröja, vilket enligt Kriminalvårds- styrelsen också är den officiella rekommendationen. Rationella reso- nemang och ett helt koncept för att hantera liknande situationer bör enligt introduceras i vart fall på vissa av de anstalter där de tekniska och fysiska förutsättningarna medger det. Styrelsen menar att det mot bakgrund av hur situationen ut- spelades och hur tunn den praktiska beredskapen för läget var finns det inte skäl att förvänta sig något annat än vad som faktiskt hände. framför kritik mot en bil stod parkerad i innanför porten. Personalen har som förkla- ring uppgett att man upprepade gånger fått öppna porten för att låta bilen, som tillhörde ett danskt företag som utförde installationer på anstalten, passera in och ut. Bilen tilläts därefter stå i för att underlätta för entreprenören och centralvakten och för att minska riskerna med att ständigt öppna den stora porten. Om inte bilen hade funnits i hade enligt extra tid kunnat vinnas och kanske hade man klarat sig ur situationen på ett annat sätt. berör vidare frågan om de intagna, framför allt , varit felplacerade, dvs. att de varit placerade på en anstalt med en för låg säkerhet. Bedömningen från Kriminal- vårdsstyrelsen sida är att det inte i förväg har gått att förutse att , om än dömd till livstids fängelse för mord, skulle vara så farlig att han inte borde ha placerats på Mariefredsanstalten. Det kan enligt styrelsen inte ur handlingarna från riksmottagningen eller från tidigare verkställigheter utläsas att han skulle vara en po- tentiell gisslantagare och hans skötsamhet har till största delen be- dömts som god. hade vid tillfället för incidenten personliga problem och hade uppträtt labilt. Han hade tillbringat mycket tid på sjukstugan och hade kontinuerliga samtal med psy- kolog. framhåller emellertid att personliga problem knappast är ovanliga bland de livstidsdömda eller långtids- dömda. Vad gäller det faktum att de intagna fått tillgång till stickvapen inne på anstalten konstaterar att det är omöj- ligt att hålla miljöer och lokaler på anstalter av Mariefredsanstaltens typ helt fria från föremål som är potentiella vapen. Om föremål före- kommer som kan användas direkt som vapen, t.ex. den förskärare som använde, skall de enligt styrelsen antingen vara så förankrade att de är omöjliga att lösgöra eller skall ett försök att tillgripa ett sådant föremål väcka sådan uppmärksamhet att per- sonalen uppmärksammas. har efter den nu aktuella händelsen formulerat nya direktiv i denna fråga. Att personal vid en anstalt tas som gisslan i syfte att en eller flera intagna skall släppas ut har förekommit tidigare. Att gisslan tvingas följa med ut från anstaltsområdet och därefter tvingas följa med de intagna under flykten är dock unikt och självfallet synnerligen all- varligt. Händelsen visar framför allt på en allvarlig brist som Kriminal- vårdsstyrelsen själv pekar på i sin rapport, nämligen att det inom kriminalvården inte finns någon samlad policy för hur situa- tioner av detta slag skall hanteras. Myndigheterna har i huvudsak varit utlämnade till att skapa sina egna rutiner. Mitt intryck, som be- kräftas av vad som framgår av rapporten och av mina samtal med anställda och chefer, är att den allmänna inställningen har varit att gisslantagaren skall släppas ut utan egentligt motstånd. En sådan inställning är farlig mot bakgrund av att företeelsen kan komma att spridas om de intagna ser att det är ett tämligen okomplicerat sätt att ta sig ut och som dessutom har visat sig framgångsrikt i prakti- ken. I detta fall utvecklades ju dessutom situationen på det sättet att gisslan hamnade i en än farligare situation när porten väl hade öpp- nats. Jag återkommer till denna fråga i avsnitt 7.8. Vidare kan jag notera, liksom vad gäller fritagningen från Norrtälje- anstalten , att det brister i uppföljningen med avseende på tidigare händelser. Det är av avgörande betydelse för ett funge- rande säkerhetsarbete att man drar erfarenheter från tidigare inci- denter och att man lär sig av tidigare misstag. Jag återkommer även till denna fråga i samband med mina överväganden och förslag. Slutligen bör nämnas det förhållandet att gisslantagarna på ett relativt enkelt sätt har fått tillgång till livsfarliga vapen inne på an- stalten i form av en kökskniv och en sax. Det framstår som själv- klart att tillgången till sådana föremål för den grupp av intagna som kräver särskilda säkerhetsarrangemang måste omgärdas av särskilda säkerhetslösningar. 5Utredningar med anledning av rymningarna 5.1Redovisning till regeringen , m.m. Dåvarande generaldirektören vid redovisade – dvs. efter händelsen vid anstalten och endast efter händelsen vid anstalten – till justitieministern de åtgärder som hade vidtagits med anledning av de två händelserna. Av promemorian Åtgärder med anledning av fritagningen från Norrtäljeanstalten och Hallanstalten –28 () framgår att generaldirektören beordrade ett antal åtgärder som skulle genomföras med omedelbar verkan vid åtta slutna anstalter, däribland anstalterna Kumla, och . Bland åtgärderna kan nämnas följande. Inpasseringshinder skall sättas upp utanför anstalterna. Inpasseringskontroll i form av metalldetektorer skall vara instal- lerade . Eftersök av mobiltelefoner skall intensifieras. Anstalterna skall omgående kartlägga högriskfångar och utveck- lingen av IT-stödet i säkerhetsnätverket skall påskyndas. Mobilstörningsutrustning skall införas på anstalterna och och därefter på övriga anstalter. Behovet av förstärkt skalskydd och förstärkt övervakning via kameror skall analyseras. Generaldirektören redovisade ett antal åtgärder som skall vidtas på , varav följande bör nämnas: En säkerhetsgrupp inrättas som dels skall vara anstalterna be- hjälpliga i akuta skeden, dels utveckla säkerhetsarbetet på . kommer att till regeringen inkomma med en begäran om möjligheter att kontrollera redan anställd perso- Utredningar med anledning av rymningarna nal på avdelningar med hög säkerhet mot belastnings- och miss- tankeregistren. Vidare skall information lämnas till lokala myn- digheter om möjligheterna att hos få ta del av eventuella registrerade skulder hos personal på avdel- ningar med hög säkerhet. Det bör genomföras regelbunden arbetsrotation på avdelningar med hög säkerhet dels för att minska möjligheten för de intagna att skaffa sig hållhakar på personalen, dels för att sådan perso- nal som misstänks för oegentligheter och där misstankarna inte har kunnat beläggas skall automatiskt förflyttas ur riskzonen. Myndigheterna uppmanas att till avdelningar med hög säkerhet rekrytera personal med särskild kompetens och utbildning. Det bör i detta sammanhang nämnas att dåvarande generaldirektö- ren vid gav styrelsens normerings- enhet i uppdrag att genomföra en omvärlds- och säkerhetsanalys. Enheten skulle med hjälp av analysen bedöma risken för framtida fri- tagnings- eller andra våldsaktioner och att överväga behovet av åt- gärder för att möta den utvecklingen på Kumla och andra anstalter med hög säkerhet (dnr 02-2004-005498). Den planerade redovisningen av uppdraget avbröts eftersom generaldirektören avgick. Någon ny samlad redovisning av uppdraget är enligt uppgift från Kriminalvårdsstyrel- sen inte aktuell. 5.2Regeringsuppdrag angående en ny säkerhetsanstalt Regeringen gav , dvs. endast efter fritagningen från Norrtäljeanstalten, i upp- drag att ta fram förslag avseende utformningen av en säkerhetsanstalt (Ju2004/7296/). Regeringen anför i uppdraget att vid säkerhetsanstalten skall de kunna placeras för vilka risken för fortsatt brottslig verksamhet eller avvikelse bedöms vara särskilt hög och som under verkställigheten kräver särskilda arrangemang vad gäller säkerhet eller omhänderta- gande i övrigt. Det är enligt regeringen en självklar utgångspunkt att rymningar inte skall kunna ske från anstalten. förslag skall bl.a. innefatta frågor om an- staltens närmare utformning, en plan för det fortsatta arbetet med Utredningar med anledning av rymningarna särskilt angivande av när anstalten beräknas kunna tas i drift samt en beräkning av kostnaderna för inrättande och drift. Av förslaget skall vidare framgå vilka överväganden som gjorts när det gäller valet mellan nybyggnation och användande av befintliga lokaler. Förslaget redovisades till regeringen (Krimi- nalvårdsstyrelsens dnr 2004-10163). presen- terade sammanfattningsvis följande överväganden och förslag. Verksamheten skall enligt riktas in mot lång- tidsdömda män och målgruppen kan definieras genom tre kriterier: (1) förhöjd risk för våldsamma rymningar och fritagningar, (2) vålds- benägenhet eller andra allvarliga ordningsstörningar och (3) hög risk för fortsatt grov brottslighet under verkställigheten där kontakten med omgivningen är extra viktig att begränsa. Många av de intagna i målgruppen kan enligt Kriminalvårdssty- relsen beskrivas som psykiskt störda och har goda ekonomiska re- surser med ett kontaktnät som innefattar andra resursstarka perso- ner. De är yrkeskriminella, välplanerade och välorganiserade. Många av dem uppfyller de diagnostiska kriterierna för psykopati. Gruppens storlek är svårbedömd och kommer att variera . Kriminal- vårdsstyrelsen uppskattar att ett drygt 60-tal personer kan be- räknas komma i fråga för placering i säkerhetsanstalt. Det är enligt särskilt viktigt att en ny säker- hetsanstalt inryms i en större anstalt som en anstalt i anstalten och det föreslås att anstalten Saltvik i blir föremål för en så- dan nybyggnation. Utöver den nya säkerhetsanstalten i föreslår Kriminal- vårdsstyrelsen att anstalterna Kumla, och även fort- sättningsvis skall ha säkerhetsavdelningar för den aktuella gruppen intagna. På Kumla och flyttas verksamheten över till nya lokaler. Sammantaget kommer med förslag säker- hetsplatser att lokaliseras på anstalten Saltvik med 12–18 platser, Kumla med 18–24 platser, med 18 platser och med 6 platser. Platserna kommer att fördelas på avdelningar om vardera 6 Utredningar med anledning av rymningarna Antalet säkerhetsplatser kommer därmed totalt att uppgå till omkring 60 stycken. framhåller att vistelsen på en säkerhetsav- delning kan bli påfrestande för flertalet av de intagna och att det där- för är av stor betydelse att verksamheten inte enbart präglas av ett högt säkerhetstänkande utan också av ett humant omhändertagande. När den intagne väl placerats på säkerhetsavdelning skall inledas ett påverkansarbete som i förlängningen skall ge förutsättningar för an- nan anstaltsplacering. föreslår att det inrättas ett nytt behandlingsprogram, Violence Prevention Program (VPP), som är särskilt lämpligt för personer dömda till grova våldsbrott, hög- riskklienter och psykopater. föreslår vidare att verksamheten skall innehålla studier samt monterings- och för- packningsarbete. Det skall enligt införas en obligatorisk per- sonalrotation vid säkerhetsavdelningarna. på- pekar att en förutsättning för en sådan rotation är att anstalten som helhet har en tillräckligt erfaren och kompetent personal. har beräknat kostnaden för nyproduktion av en säkerhetsplats till , att jämföras med för en normalplats. Enligt kan kostnaden per vårddygn beräknas uppgå till . Säkerhetsplatserna bedöms enligt , om er- forderliga beslut fattas, kunna tas i drift . Jag återkommer i avsnitt 7.3.3 med mina reflektioner med anled- ning av förslag. Jag skall enligt mina direktiv beakta erfarenheter för att förhindra rymningar i andra, med jämförbara, länder.