sou · GTB343d3 · 2006-01-01 00:00:00 — För att talan skulle anses vara obefogad krävdes inte, menade utredningen, att yrkandena var befängda eller att ett bifall till dem framstod som totalt uteslutet, utan det skulle vara tillräckligt att talan byggde på så svaga grunder att det var mycket osannolikt att den kunde leda till framgång. För att talan skulle tas upp till en materiell prövning skulle krävas att käranden lämnade underbyggda påståenden om att förhållandena hade ändrats på ett sådant sätt att det kunde antas att förutsättningarna för det tidigare avgörandet numera kunde sättas i fråga. Domstolen skulle vara tvungen att, innan den tog ställning till om stämning skulle utfärdas eller inte, skaffa sig underlag för bedömningen genom social- nämndens försorg (SOU 1987:7 s. 186–191 och 223–224). I departementspromemorian Vårdnad och umgänge (Ds 1989:52) gjordes emellertid den bedömningen att någon ändring av reglerna om omprövning av vårdnadsavgöranden inte borde ske. Promemorian remissbehandlades och bedömningen godtogs av remissinstanserna. Riksdag och regering var av samma uppfattning (prop. 1990/91:8, bet. LU13, rskr. De skäl som anfördes mot en ändring av reg- lerna var följande. En regel som hindrar en omprövning förutsätter att domstolen har kännedom om det tidigare avgörandet, men kan domstolen vinna kännedom om avgörandet först om någon av parterna upplyser domstolen om det. – Det krävs att dom- stolen på grundval av innehållet i stämningsansökan skall kunna av- göra om den nya talan är obefogad eller inte. Att göra detta på grund- val av innehållet i stämningsansökan är emellertid inte alltid så lätt. – Om den part som väcker talan inte åberopar några nya fakta, torde reglerna i RB om uppenbart ogrundad talan få anses ge domstolen tillräckligt spelrum. Om parten åberopar nya fakta, t.ex. misskötsam- het från den andra förälderns sida, har det sagts att talan skulle kunna anses obefogad om påståendet inte är underbyggt. Domstolen har emellertid knappast någon möjlighet att bedöma om ett påstående om exempelvis misshandel är riktigt eller inte förrän saken har ut- retts (prop. 1990/91:8 s. 48–50). I departementspromemorian Hovrättsprocessen (Ds 2001:36) behandlades bl.a. frågor om hur man skall kunna åstad- komma en bättre balans mellan processen i tingsrätt och processen i hovrätt. I promemorian föreslogs att det i alla tvistemål och dom- stolsärenden alltid skall krävas prövningstillstånd vid överklagande från en tingsrätt till en hovrätt. Promemorians förslag omfattade så- ledes även mål om vårdnad, boende och umgänge. Förslaget syftade enligt promemorian till att man i tvistemål och ärenden som avgjorts på ett riktigt sätt i tingsrätten inte i onödan skall företa någon pröv- ning i sak i hovrätten. Reglerna för meddelande av prövningstillstånd föreslogs bli generösare för att undvika att ett överklagande av ett tingsrättsavgörande som kan vara felaktigt inte tas upp till prövning i sak i hovrätten. Bl.a. nämnda departementspromemoria låg till grund för proposi- tionen En modernare rättegång – reformering av processen i allmän domstol. I propositionen föreslår regeringen bl.a. att systemet med prövningstillstånd utvidgas till att omfatta tingsrättens avgöranden i flertalet slag tvistemål och i domstolsärenden som överklagas till hovrätt. Regeringen anser dock att promemorians förslag om pröv- ningstillstånd i mål om vårdnad, boende och umgänge inte bör genomföras i det lagstiftningsärendet. Regeringen hänvisar till att vårdnadskommitté arbetar med att utreda bl.a. hur man kan komma till rätta med långvariga och upprepade processer och att en viktig aspekt i det sammanhanget är frågan om prövningstillstånd i hovrätten. Enligt regeringen bör frågor om hur processen i mål om vårdnad, boende och umgänge skall utformas för framtiden behand- las i ett sammanhang (prop. 2004/05:131 s. 180–181). I propositionen beskrivs hovrättens roll i rättskipningen på följan- de sätt. Den viktigaste uppgiften för en hovrätt är att kontrollera de tingsrättsavgöranden som överklagas och att rätta eventuella felaktig- heter. Hovrätten skall alltså i första hand vara en garant för materiellt riktiga avgöranden. Hovrätten måste också vaka över att rättegången i tingsrätten har genomförts i överensstämmelse med gällande pro- cessuella regler. Oberoende av parternas yrkanden måste det alltså vara hovrättens skyldighet att ingripa mot allvarliga rättegångsfel även om det inte kan konstateras att dessa lett till materiellt orik- tiga avgöranden. Till detta kommer att hovrätterna måste ha ett visst ansvar för rättsbildningen (prop. s. 171). En remissynpunkt som enligt regeringen bör tas på största allvar är att en utvidgning av systemet med prövningstillstånd ökar risken för felaktiga avgöranden. Eftersom ett sådant resultat av lagstift- ningen inte är acceptabelt anser regeringen att grunderna för pröv- ningstillstånd bör utformas på ett generösare sätt än vad som är fallet enligt gällande ordning. Förutom de tillståndsgrunder som gäller (ändringsfall, prejudikatfall och extraordinära fall) föreslår rege- ringen ytterligare en grund: hovrätten skall meddela prövningstill- stånd om det inte utan att sådant tillstånd meddelas går att bedöma riktigheten av det slut som tingsrätten har kommit till (gransknings- fall). Enligt regeringen måste systemet med prövningstillstånd vidare vara utformat på ett sätt som ger hovrätten tillräckliga möjligheter att vid tillståndsprövningen göra en bedömning av sakfrågorna. Regeringen föreslår därför att tingsrätterna regelmässigt skall doku- mentera muntlig bevisning med videoteknik, varigenom den munt- liga bevisningen kan läggas fram vid tillståndsprövningen på ett bättre sätt än vad nuvarande ordning medger. Vidare föreslår rege- ringen att hovrätten, om det finns särskilda skäl, skall få hålla sam- manträde innan frågan om prövningstillstånd avgörs, eftersom en möjlighet att hålla ett sammanträde i vissa fall kan vara det som be- hövs för att skapa förutsättningar för ett riktigt avgörande. Med en mer förfinad reglering än den nuvarande vad gäller förutsättningarna för prövningstillstånd, handläggningen av tillståndsfrågan och for- merna för att presentera bevisningen blir enligt regeringens bedöm- ning risken för felaktiga beslut i frågan om prövningstillstånd mini- mal (prop. 179–180 och 191–192). Sammanfattningsvis gör regeringen den bedömningen att en ut- vidgning av systemet med prövningstillstånd till flera mål- och ärende- typer är förenad med en rad fördelar och nämner följande. Rättskip- ningen får sin tyngdpunkt i första instans som fokus sätts på hovrättens kontrollerande funktion. Dessutom åstadkommer det ett snabbare förfarande och en handläggning utan onödiga resurs- insatser. En förändrad reglering vad beträffar grunder för prövnings- tillstånd och handläggningen samt bättre möjligheter för hovrätten att ta del av bevisningen vid tillståndsprövningen garanterar enligt regeringen att högt ställda rättssäkerhetskrav kan upprätthållas. Regeringen påpekar att ett system med prövningstillstånd inte inne- bär att parterna utestängs från möjligheten att överklaga (prop. 179–180). Krav på prövningstillstånd i ledet länsrätt–kammarrätt har införts etappvis för ett stort antal måltyper. I det stora flertalet måltyper där krav på prövningstillstånd är föreskrivet har frågan varit föremål för en tidigare prövning hos förvaltningsmyndighet. Det förhållandet att förfarandet i en viss måltyp inleds först i länsrätt anses emellertid i princip inte utgöra något hinder mot ett införande av krav på pröv- ningstillstånd i måltypen. I gällande rätt finns också sådana exempel, t.ex. mål om tilläggsavgift enligt 10 kap. 8 § tredje stycket (1987:10) och mål om utdömande av viten enligt 6 § lagen (1985:206) om viten (prop. 1997/98:101 s. 78–79, bet. JuU17, rskr. I departementspromemorian Stärkt rättsskydd för barn i gräns- överskridande fall (Ds 2003:5) har föreslagits att ett krav på pröv- ningstillstånd i kammarrätt skall införas för överklagande av mål enligt lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vård- nadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn (överflyttnings- lagen). Sådana mål inleds, liksom verkställighetsmål, genom en ansö- kan hos länsrätt; frågan har alltså inte varit föremål för en tidigare prövning hos förvaltningsmyndighet. I promemorian anges bl.a. att det i barnets intresse ligger att handläggningstiden i mål enligt över- flyttningslagen hålls så kort som möjligt och att det framför allt med hänsyn till detta är motiverat att inskränka rätten till överprövning (s. 88–89). Promemorian bereds i Justitiedeparte- mentet. Frågor om vårdnad, boende eller umgänge tas upp av rätten i den ort där barnet har sitt hemvist (6 kap. 17 § första stycket FB). Dom- stolen i ett vårdnadsmål skall inte självmant pröva sin behörighet, utan för en prövning krävs att part gör invändning om att domstolen är fel forum. I RH 1999:50 uppkom frågan om talan angående vårdnad avse- ende barn med olika hemvist kunde handläggas vid samma tingsrätt. Hovrätten fann att så var fallet. I sitt beslut anförde hovrätten bl.a. följande. Den nuvarande forumregeln i 6 kap. FB infördes . gällde att vårdnadsfrågor skulle tas upp av rätten i den ort där vårdnadshavaren eller någon av vårdnadshavarna hade sitt hem- vist. Äktenskapsmål, i vilka domstolen får pröva frågor om vårdnad och umgänge, tas enligt upp av tingsrätten i den ort där kvinnan eller mannen har sitt hemvist. gällande forumregeln i 6 kap. FB innebar att i de fall talan väckts be- träffande flera barn med samma vårdnadshavare, det före lagändring- en aldrig varit fråga om att en vid en domstol väckt talan om vårdnaden om dessa barn skulle komma att på grund av foruminvändning kunna handläggas vid skilda domstolar. Av för- arbetena till den nuvarande lydelsen av forumregeln framgår att änd- ringen av forum till att avse barnets hemvist i stället för vårdnads- havarnas, endast var föranledd av uppfattningen att även forumregeln borde spegla den grundläggande inställningen i familjerättslig lag- stiftning att utgå från barnets behov. Enligt hovrättens uppfattning kunde den verkan, som uppkommit genom lagändringen, inte anses vara förenlig med barnets bästa. Med hänsyn till det starka samband som råder mellan olika frågor i mål om vårdnaden om flera barn med samma vårdnadshavare, bör också fördelarna med en gemensam handläggning klart överväga de nackdelar som kan uppstå. Förarbe- tena till lagändringen ger inte heller någon antydan om att nämnda verkan varit åsyftad och det är knappast tänkbart att en ändring av denna principiellt betydelsefulla innebörd skulle ha genomförts utan att det på något sätt kommit till uttryck i lagmotiven. Hovrätten fann mot denna bakgrund att det får anses föreligga en allmän prin- cip – i enlighet med vad som fortfarande gäller i äktenskapsmål – att en väckt talan om vårdnad beträffande flera barn med samma vårdnadshavare kan avgöras vid en och samma domstol oav- sett att något eller några barn har hemvist på annat håll. (SOU 2004:1) har bl.a. haft i uppdrag att lösa olika processuella problem som kan uppstå i samband med handläggningen av mål och ärenden i domstol när ena parten har skyddade personuppgifter. För att komma till rätta med problemet att välja rätt forum när sekretess gäller för ena partens eller, när det t.ex. gäller vårdnadsmål, barnets adressuppgifter föreslår utredningen att särskilda forumregler skall införas för sådana situationer. Enligt utredningen skulle en uppenbar fördel med särskilda forumregler vara att en process kan komma till stånd trots att sekretess gäller för de aktuella uppgifterna, vilket innebär att grundläggande krav på rätt till domstolsprövning skulle uppfyllas. En annan fördel som ut- redningen nämner är följande (s. 197). En annan sida av saken är att fler svarande skulle kunna nås för en pro- cess. För en hotad person kan det självklart upplevas som riskfyllt att behöva medverka i en rättegång. Detta torde särskilt gälla i familjemål, om det är förföljaren som startar en eller kanske flera processer. Syftet med bestämmelserna om skydd för personuppgifter är emellertid inte att en person skall kunna undandra sig domstolsprövningar. Även hotade personer måste räkna med att kunna bli indragna i processer. Det vik- tiga är att skapa en trygg ordning runt förfarandet så att den hotade inte behöver vara orolig för att de skyddade personuppgifterna avslöjas. En särskild forumregel som möjliggör rättegång på annan ort än svarandens hemvistort skulle bidra till att skapa en sådan ordning. Samma synpunkter gör sig gällande beträffande de familjemål där barnets hemvist är avgörande men barnet inte är part, t.ex. vårdnadsmål. Har barnet skyddade uppgifter, skulle det vara en fördel för barnet om målet kunde handläggas på annan ort än barnets bostadsort. Enligt utredningen torde antalet processer som skulle komma att be- röras av en ny forumregel inte bli stort. Utredningen har uppskattat att det endast skulle handla om ett sextiotal tvister . Särskilda forumregler skulle således enligt utredningens bedömning inte få några stora konsekvenser för rättsapparaten som sådan, men däremot betyda mycket för de enskilda som berörs. Utredningen föreslår att det för de allmänna domstolarnas del in- förs en generell forumbestämmelse. Enligt den föreslagna bestäm- melsen får, om det följer av lag att talan skall väckas eller ansökan göras vid tingsrätten i den ort där part eller annan har hemvist eller är folkbokförd och sekretess gäller för dennes personuppgifter, talan väckas eller ansökan göras vid tingsrätt som regeringen bestämmer. Utredningen föreslår dessutom att det för länsrätternas del införs en särskild forumregel i 21 kap. 1 § tredje stycket FB, enligt vilken verkställighet, om sekretess gäller för motpartens eller barnets per- sonuppgifter, får sökas hos länsrätt som regeringen bestämmer. När det gäller frågan om vilken eller vilka tingsrätter resp. läns- rätter som skall vara behöriga att pröva mål och ärenden enligt de föreslagna bestämmelserna anger utredningen att ett alternativ är att låta en domstol i landet, t.ex. resp. länsrätt, vara ensam behörig. Ur processekonomisk synvinkel kan dock det alternativet, menar utredningen, vara en nackdel, eftersom en eller båda parterna kan tvingas resa långt när det blir dags för förhandling. Ett annat alternativ är enligt utredningen att peka ut flera behöriga domstolar runt om i landet, t.ex. , , och . Enligt utredningen kan käranden då välja den domstol som ligger närmast för honom eller henne och på så sätt förkortas ena Mot bakgrund av att det i andra situationer när vissa tingsrätter skall pekas ut som behöriga att handlägga speciella frågor (t.ex. fastighetsdomstolar och miljödomstolar) har överlåtits till regeringen att bestämma detta i förordning, föreslår utredningen att frågan om vilka domstolar som skall vara behöriga i de aktuella situa- tionerna lämnas öppen i lagen. 9.3Partsinsyn och skyddade personuppgifter Innan domstol avgör ett mål eller ärende om vårdnad, boende eller umgänge, skall domstolen ge socialnämnden tillfälle att lämna upp- lysningar. Om det behövs utredning utöver dessa upplysningar får domstolen uppdra åt socialnämnden eller någon annat organ att utse någon att verkställa sådan utredning (6 kap. 19 § FB). Normalt bör domstolen vända sig till socialnämnden i den kommun där barnet är folkbokfört. Om någon av föräldrarna är bosatt i en annan kom- mun, kan det vara lämpligt att domstolen kontaktar även social- nämnden i den kommunen. En annan möjlighet är att socialnämnden i barnets hemkommun inom ramen för sin utredning tar kontakt med den andra socialnämnden. Denna samordningsfråga bör dom- stolen lösa från fall till fall på det sätt som bäst kan antas tillgodose intresset att utredningsfrågan blir allsidigt belyst. Det bör exempel- vis undvikas att två skilda socialnämnder utan föregående samråd av- ger yttrande om var sin förälders lämplighet (prop. 1981/82:168 s. 78, bet. LU 1982/83:17, rskr. Inom gäller sekretess för uppgift om enskilds per- sonliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men (7 kap. 4 § sekretesslagen [1980:100]). Hos domstol i mål och ären- den enligt gäller sekretess för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs (9 kap. 15 § sekretesslagen). Sekretess hindrar inte att part i ett mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet tar del av handling eller annat material i målet eller ären- det. Handling eller annat material får dock inte lämnas ut, i den mån det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådant fall skall myndigheten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materia- let innehåller, i den mån det behövs för att han skall kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen skall skydda (14 kap. 5 § sekretesslagen). När det gäller föräldrars rätt till insyn i en utredning om vårdnad, boende och umgänge finns det ingen uttrycklig bestämmelse som reglerar detta. JO har emellertid framhållit att den som är part vid en allmän domstol i ett mål rörande vårdnad eller umgänge med barn berörs så nära av en sådan utredning att han eller hon bör ha rätt att få del av och yttra sig över utredningen innan den ges in till domstol. En sådan kommunikation är dessutom, menar JO, ägnad att öka för- utsättningarna för en objektiv utredning (JO 1994/95 s. 363). JO har i ett senare beslut ansett att dessa överväganden beträffande frå- gan om kommunikation av en vårdnadsutredning i allt väsentligt gör sig gällande även när det gäller rätten till insyn i det pågående arbetet med en vårdnadsutredning och det även om föräldern i fråga inte är vårdnadshavare (2000/01 s. 317 f.). Även JK har gjort vissa uttalanden när det gäller rätten till insyn i fråga om utredningar om vårdnad, boende och umgänge (beslut , dnr och ). Ärendet gällde en an- mälan mot en tingsrätt och en socialnämnd med anledning av att tingsrätten och socialnämnden till den ena parten hade lämnat upp- gift om vilken socialnämnd som ansvarade för utredningen; den andra parten hade skyddade personuppgifter. JK hänvisade till och delade JO:s uppfattning i frågan om parts rätt till insyn (se ovan). Enligt JK:s mening är en ordning där en för vårdnads- och um- gängesfrågan avgörande utredning utförs så att säga anonymt i för- hållande till den ena parten inte förenlig med grundläggande rättsäker- hetskrav. Dessutom framstår det enligt JK praktiskt sett som minst sagt komplicerat att inte avslöja för den ena föräldern vilken social- nämnd som ansvarar för utredningen; en förälder bör ju ha möjlighet att exempelvis vända sig till handläggaren med frågor om utred- ningen och brukar dessutom regelmässigt kontaktas under utred- ningen. Enligt JK:s bedömning är det, med hänsyn till de starka krav på rättssäkerhet som gör sig gällande i vårdnadsmål, uteslutet att tillämpa 14 kap. 5 § sekretesslagen på det sättet att en part får del av utredningsmaterialet med undantag för uppgiften om vem som har gjort utredningen, dvs. att utredningen kan utföras anonymt. Enligt JK:s mening kunde därför varken tingsrätten eller socialnämnden an- ses ha förfarit felaktigt genom att till ena parten lämna uppgift om var utredningen handlades. 9.4Domares kompetens i vårdnadsfrågor Mål och ärenden om vårdnad, boende och umgänge (vårdnadsmål) handläggs av de allmänna domstolarna. Mål om verkställighet eller överflyttning (verkställighetsmål) handläggs av förvaltningsdomsto- larna. Enligt huvudregeln är domstolarna i dessa mål i första instans (tingsrätt resp. länsrätt) domföra med en lagfaren domare och tre nämndemän; i vissa fall är domstolarna domföra med endast en lag- faren domare. I andra instans är domstolarna (hovrätt resp. kammar- rätt) enligt huvudregeln domföra med tre lagfarna domare och två nämndemän. Domaruppgifterna på tingsrätt fördelas på rotlar. Mål och ärenden av särskild art (specialmål) kan tilldelas en eller flera bestämda rotlar (9 § förordningen [1996:381] med tingsrättsinstruk- tion). Motsvarande bestämmelser gäller för länsrätterna (se 8 § för- ordningen [1996:382] med länsrättsinstruktion). I gällande rätt finns särskilda bestämmelser för domare endast när det gäller domare i tingsrätt och hovrätt som prövar ungdomsmål, dvs. mål om brott där den tilltalade inte har fyllt . Ungdomsmål skall, om det inte möter hinder, handläggas av lagfarna domare som särskilt har utsetts av domstolen att handlägga sådana mål. Detsamma gäller nämndemän som anlitas för tjänstgöring i sådana mål (25 § lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträda- re). För de domare som handlägger vårdnads- och verkställighetsmål finns det således inga sådana särskilda bestämmelser. Arbetsuppgifter som kräver särskild erfarenhet får dock inte tilldelas tingsfiskal eller länsrättsfiskal (11 § förordningen [1996:381] med tingsrättsinstruk- tion och 10 § förordningen [1996:382] med länsrättsinstruktion). Bland de typer av mål som en tingsfiskal inte bör avgöra har landets sex hovrättspresidenter bedömt att bl.a. mål om vårdnad om barn, barns boende och umgänge ingår, om frågan kan antas kräva särskild erfarenhet. 9.4.2Uttalanden från och BO I olika sammanhang har frågor som rör domares kompetens att handlägga vårdnadsmål samt utbildning av domare diskuterats. Frå- gan om domares kompetens togs t.ex. upp lagstiftnings- arbete. Det uttalades då att det självfallet är viktigt att domare som handlägger vårdnadsmål har erforderlig kompetens och erfarenhet. Det pekades på att anordnar seminarier om vårdnadsmål som vänder sig till domare vid allmän domstol och vid allmän förvaltningsdomstol samt till advokater med erfarenhet av vårdnadsmål. Det förutsattes att liknande seminarier och annan ut- bildning av domare som handlägger familjemål också fortsättnings- vis skulle komma till stånd (prop. 1997/98:7 s. 93, bet. LU12 s. 59, rskr. 229–230). har även vid andra tillfällen behandlat och avslagit motionsyrkanden som rör behörighetskrav för domare i vårdnadsmål och utbildning av domare för sådana mål (se t.ex. det av godkända betänkandet 2002/03:LU10). I det av godkända betänkandet 2001/02:JuU7 behand- lade justitieutskottet en rad motioner som rörde dels utbildning och kompetensutveckling för anställda inom rättsväsendet, dels rättens sammansättning i mål som rör barn. Utskottets majoritet avstyrkte samtliga motionsyrkanden. Såvitt avsåg domare tog utskottet upp att det finns ett årligt utbildningsprogram med kurser, seminarier och utbildningsdagar för olika kategorier anställda och i olika ämnen. Utskottet underströk det angelägna i att personalen inom hela rätts- väsendet har goda kunskaper inom samtliga de områden som togs upp i de väckta motionerna (bl.a. barn och våld mot kvinnor). Enligt utskottet pågick det också såväl utbildning och kompetensutveckling som forskning inom dessa områden, och frågorna är väl kända inom de berörda myndigheterna. Det fanns därför enligt utskottets me- ning inte anledning för att ta några ytter- ligare initiativ. Utskottet förutsatte att de domare som handlägger dessa måltyper också får den utbildning och annan kompetensut- veckling som erfordras. Vad gällde motionsyrkandena om en lagreg- lering av vilka domare som skall få handlägga mål som rör barn kunde utskottet inte se något behov av en sådan reglering (bet. 13–16). BO har i bl.a. sin årsrapport Många syns inte men finns ändå föreslagit att en ordning liknande den i ungdomsmål införs när det gäller vårdnadsmål samt att domstolarna uppmanas att an- ordna särskilda utbildningar om barn och barns behov för att erhålla ett barnperspektiv i sin dömande verksamhet som avser frågor om vårdnad, boende och umgänge.