sou · GTB333 · 2006-01-01 00:00:00 — I första stycket anges vad som regleras i lagen, nämligen rätten för elproducenter att få ursprungsgarantier för el som producerats genom högeffektiv kraftvärme. I andra stycket anges vad som avses med en ursprungsgaranti, nämligen ett dokument som anger att en viss mängd el från högef- fektiv kraftvärme har producerats. I 7 § finns bestämmelser om de uppgifter som skall anges i en ursprungsgaranti. I tredje stycket anges vad som är att anse som högeffektiv kraft- värme. Begreppet regleras i bilaga III till kraftvärmedirektivet. För att betraktas som högeffektiv kraftvärme krävs enligt kraftvärmedi- rektivet en energibesparing jämfört om el och värme hade produce- rats var för sig. Direktivet anger en besparing på . Detta föreslås som angivits i kapitel 5 gälla även för småskaliga kraftvär- meverk och mikrokraftvärmeverk. För att möjliggöra bedömningen av vad som är att anse som högeffektiv kraftvärme skall enligt arti- kel 4.1 i direktivet fastställa harmoniserade referensvärden för effektivitet vid separat produktion av el och värme. Av artikel 4.3 framgår dock att med- lemsstater som genomför direktivet innan kommissionen har fast- ställt harmoniserade referensvärden bör fram till den tidpunkten då harmoniserade referensvärden fastställs anta nationella referensvär- den. Som nämnts i kapitel 5 gör jag den bedömningen att i avvaktan på att kommissionen fastställer harmoniserade referensvärden bör nationella referensvärden gälla. I fjärde stycket delegeras till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätten att meddela de föreskrifter som behövs för att fastställa vilka referensvärden som skall gälla och hur beräkningarna skall utföras. 2 § Regeringen skall utse en myndighet som skall handlägga de frågor som enligt denna lag, eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, ligger på garantimyndigheten. Tillsynen över efterlevnaden av denna lag eller föreskrifter medde- lade med stöd av lagen utövas av den myndighet som regeringen bestämmer (tillsynsmyndigheten). Tillsynen omfattar inte garantimyndigheten. Regeringen bör utse de myndigheter som skall handlägga de frågor som enligt lagen ligger på garantimyndigheten respektive tillsyns- myndigheten. Jag föreslår, i likhet med vad som gäller enligt lagen om ursprungsgarantier avseende förnybar el, att skall utses som garantimyndighet och som till- synsmyndighet. Vad tillsynen kan komma att omfatta berörs i kommentaren till 4 och 6 §§. Tillsynen omfattar, enligt tredje stycket, inte garantimyndigheten. 3 § Berättigade att få ursprungsgarantier är innehavaren av en pro- duktionsanläggning där el produceras genom högeffektiv kraftvärme. Som framgår av 1 § är det endast elproducenter som kan få ursprungsgarantier. I paragrafen ges närmare bestämmelser om vilka producenter som kan komma i fråga för detta, nämligen de producenter som producerar el genom högeffektiv kraftvärme. 4 § Innehavaren av en produktionsanläggning som vill få ursprungs- garantier för framtiden skall anmäla detta till tillsynsmyndigheten. I paragrafen slås fast att innehavare av sådana anläggningar som vill få ursprungsgarantier utfärdade skall göra en anmälan till tillsyns- myndigheten att han eller hon för framtiden vill få ursprungs- garantier. När en anmälan görs bör tillsynsmyndigheten göra en summarisk kontroll av om anläggningen har förutsättningar att producera el genom högeffektiv kraftvärme. Det är emellertid först när rapportering till garantimyndigheten enligt 6 § börjar och garantier verkligen kan utfärdas som utförligare kontroller kan göras av tillsynsmyndigheten. Kontrollen avser då de uppgifter som rapporterats till garantimyndigheten och som därmed redovisats i utfärdade garantier. 5 § Om el har producerats i en sådan produktionsanläggning som avses i 3 § såväl med användande av högeffektiv kraftvärme som på annat sätt, får ursprungsgarantier utfärdas bara för den andel av elen som producerats med användande av högeffektiv kraftvärme. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om sådan beräkning och rapportering. Paragrafen torde huvudsakligen vara tillämplig på vissa kraftvärme- verk där det finns en teknisk möjlighet, och där driftvillkoren för anläggningen tillåter, att elproduktionen genom kondensdrift eller fjärrvärmekylare ökas på bekostnad av den värmeproduktion som tillvaratas. För dessa anläggningar gäller att el som produceras under sådana driftsförhållanden inte är att anse som högeffektiv kraftvärmeproduktion. Det kommer i dessa fall att bli tal om en rapportering direkt till garantimyndigheten av hur mycket el som är producerad genom högeffektiv kraftvärme. Med stöd av bemyndigandet i andra stycket föreslår utredaren att reger- ingen kan meddela närmare föreskrifter om hur beräkning och rap- portering av den producerade elen skall gå till i dessa fall. 6 § Ursprungsgarantier får utfärdas bara för sådan el som rapporte- rats till garantimyndigheten enligt de föreskrifter som meddelats av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om beräkning och rapportering. Enligt första stycket får ursprungsgarantier bara utfärdas för sådan el som rapporterats till garantimyndigheten enligt de föreskrifter som meddelats av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Vad en rapport till skall innehålla för uppgifter styrs av vad som sägs i 7 § andra stycket 1–5. Rapporteringen kommer enligt min mening att ske på två olika sätt, nämligen indi- rekt och direkt. Uppgifter om produktionsanläggningen, mängden el och dess fördelning över tiden kan indirekt att få tillgång till av nätkoncessionshavaren under förutsättning att en ändring i förordningen om mätning, beräkning och rapportering av överförd el (mätningsförordningen) görs. Föreskrifterna i mätningsförordningen innebär i korthet att den inmatade mängden el skall mätas för varje timme och att mätningen skall utföras av den som har nätkoncession för det nät där inmat- ningen äger rum. Utöver mätningen skall nätkoncessionshavaren också rapportera mätresultaten till olika intressenter, bl.a. . Mätresultaten avseende inmatningen på ett nät skall av nätkoncessionshavaren redovisas samlat för varje balansansvarig. En balansansvarig ansvarar ofta för inmatningen från flera produk- tionsanläggningar, varför mätresultaten från en enskild produk- tionsanläggning ofta inte kan utläsas ur rapporterna från nätkon- cessionshavarna. En liknade ändring som gjorts i 9 § andra stycket 2 mätningsförordningen55 bör därför vidtas. De föreslagna ändringarna i mätningsförordningen kommer att innebära att när en anmälan enligt 4 § har kommit in till Energi- myndigheten kommer ett meddelande att sändas till berörd nät- koncessionshavare att mätresultaten från anläggningen skall rap- porteras separat till . Rapporteringen av dessa upp- gifter stämmer alltså överens med vad som gäller enligt lagen om ursprungsgarantier avseende förnybar el. Enligt lagen om ursprungsgarantier för förnybar el gäller att i normalfallet behöver bara en anmälan till göras. Någon direkt rapportering till krävs inte av innehavaren av produktionsanläggningen eftersom nätkonces- sionshavaren rapporterar samtliga de uppgifter som krävs för en ursprungsgaranti. Endast innehavare av vissa produktionsanlägg- ningar, t.ex. sådana som utnyttjar biobränsle, behöver göra en kompletterande rapportering av bränsleinnehållet direkt till . Här kommer däremot i samtliga fall alla uppgifter som krävs för utfärdande av en ursprungsgaranti avseende el från högeffektiv kraftvärme inte att kunna rapporteras till av nät- 55 Se förarbetena till lagen om ursprungsgarantier avseende förnybar el, prop. 2002/03:85 s. 44. Sådana uppgifter som inte kommer att kunna rapporteras till av nätkoncessionshavaren är bränslets effektiva värmevärde, hur värmen som producerats samti- digt med elen har använts och vilka bränslebesparingar som gjorts. Det kan även förekomma att el matas in på ett internt elnät, som inte omfattas av en eventuell ändring i mätningsförordningen. Bestämmelser om en direkt rapporteringsskyldighet för kraftvär- meverkets ägare avseende sådana uppgifter kommer därför att behövas. Hur ofta som rapportering av uppgifter skall ske styrs av hur ofta som ägaren av kraftvärmeverket vill ha ursprungsgarantier utfärdade. I föreskrifterna måste övervägas hur detaljerade uppgif- ter som skall lämnas och hur ofta, månadsvis- eller kvartalsvis, som rapportering skall ske. I 7 § andra stycket 4 föreslås avseende mängden el en tidsperiod på en eller flera kalendermånader. Om inte samtliga uppgifter kommer in till garantimyndigheten kan ursprungsgarantier inte utfärdas. bör vid utfärdandet av en garanti göra en viss översiktlig kontroll av uppgifterna. Myndighetens arbete får dock huvudsakligen anses vara att administrera utfärdandet av garantierna. Huvudansvaret för att kontrollera att de uppgifter som lämnas är riktiga har, som sagts vid 4 §, tillsynsmyndigheten. I andra stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela de närmare föreskrifter som behövs. Det kan anmärkas att nödvändiga ändringar i mätningsför- ordningen görs med stöd av bemyndiganden i ellagen. 7 § skall på begäran av någon som är berätti- gad att få ursprungsgarantier utfärda en sådan garanti. En ursprungsgaranti skall innehålla uppgifter om 1.bränslets effektiva värmevärde, när det gäller elproduktionen, 2.ur den värme som framställts som elen har använts, 3.den produktionsanläggning där elen från den högeffektiva kraft- värmen har producerats, 4.den mängd el från högeffektiv kraftvärme som har producerats och den tidsperiod under vilken produktionen har ägt rum, tidsperio- den skall vara en eller flera kalendermånader, samt 5.vilka bränslebesparingar som gjorts jämfört med separat pro- duktion av el och värme enligt fastställda referensvärden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de ytterligare föreskrifter som kan behövas för fastställande av vilka uppgifter en ursprungsgaranti skall innehålla. Av paragrafens första stycke framgår att ursprungsgarantier bara utfärdas på begäran av någon som är berättigad att få en sådan garanti. , är utfärdande myndighet. I andra stycket regleras vad en ursprungsgaranti skall innehålla för uppgifter. Enligt punkten 1 skall bränslets effektiva värmevärde anges, när det gäller elproduktion. Värdet beror på vilket bränsle som används och det effektiva (lägre enligt kraftvärmedirektivets svenska översättning) värdet innebär att den värme som krävs för att koka bort (förånga) det vatten som följer med bränslet som en barlast inkluderas vid beräkningen av bränslets effektiva värme- värde. Enligt andra punkten skall det redovisas hur den producerade värmen använts. Vidare skall enligt punkten 3 pro- duktionsanläggningen anges och enligt punkten 4 den mängd el som producerats och den tidsperiod under vilken produktionen har ägt rum. Beräkningen skall ske enligt vad som sägs i bilaga II till direktivet. I likhet med vad som gäller enligt lagen om ursprungs- garantier avseende förnybar el föreslås det i punkten 4 en begräns- ningsregel för att inte skall behöva hantera mät- resultat från alltför korta tidsperioder. Den angivna tidsperioden skall utgöras av en eller flera kalendermånader. Enligt sista punkten skall en ursprungsgaranti även innehålla uppgift om de bränsle- besparingar (primärenergibesparingar) som gjorts jämfört med separat produktion av el och värme enligt fastställda referensvär- den. Uppgiften skall alltså vara grundad på bilaga III i kraftvärme- direktivet och de nationella och senare harmoniserade referensvär- den som antagits i enlighet med vad som sägs i motiveringen avse- ende 1 §. För att undvika att lagändringar krävs när kommissionens harmoniserade referensvärden träder i kraft är det lämpligt att den närmare utformningen av punkten delegeras till regeringen eller underlydande myndighet. Uppgifterna i punkterna 3 och 4 har som huvudregel tillgång till på grund av den rap- porteringsskyldighet som har beskrivits under 6 §. Övriga uppgif- ter måste förslagsvis redovisas månadsvis- eller kvartalsvis till av den som anmäler en produktionsanläggning enligt 4 § och begär att ursprungsgarantier skall utfärdas. Eftersom vissa av de uppräknade uppgifterna behöver komplet- teras ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer i tredje stycket rätt att meddela de ytterligare föreskrifter som kan behövas. Ytterligare föreskrifter kan bl.a. krävas avseende hur detaljerade som uppgifterna skall vara. 8 § Regeringen får meddela föreskrifter om avgifter för myndigheters kostnader för utfärdandet av ursprungsgarantier och tillsyn enligt denna lag. I paragrafen anges att regeringen får meddela föreskrifter om avgift för utfärdandet av ursprungsgarantier och tillsynen över lagen. Med stöd av bemyndigandet kan regeringen att fastställa en avgift som motsvarar garantimyndighetens kostnad för att utfärda en garanti. Avgiftens storlek påverkas av om ett manuellt eller datoriserat system kommer att inrättas. Jämfört med lagen om ursprungsga- rantier avseende förnybar el kommer antalet uppgifter som rap- porteras direkt från innehavaren av produktionsanläggningen till garantimyndigheten att bli flera. Behovet av tillsyn kommer därför att bli större. Paragrafen ger därför också en rätt för regeringen att fastställa en tillsynsavgift. Tillsynsavgiften skall avse sådana åtgär- der som tillsynsmyndigheten vidtar avseende innehavare som enligt 4 § gjort en anmälan om att få ursprungsgarantier. Som sagts i kommentaren till 4 § är det i praktiken först när rapporter börjat komma in till garantimyndigheten som utförligare kontroller kan göras. Hur stora resurser som måste tas i anspråk för tillsynen beror på antalet utfärdade ursprungsgarantier. Som sagts i kapitel 12 anser jag det därför naturligt att tillsynsavgiften knyts till antalet utfärdade ursprungsgarantier. 9 § har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. I paragrafen slås fast att tillsynsmyndigheten har rätt till den information som behövs för tillsynen. Tillsyn kommer att bli aktu- ell avseende de uppgifter som en ägare av ett kraftvärmeverk skall rapportera direkt till . 10 § En myndighets beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän för- Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. De överklagbara beslut som kan meddelas enligt lagen är främst garantimyndighetens beslut enligt 7 § om utfärdande av ursprungs- garantier, garantimyndighetens och tillsynsmyndighetens beslut enligt 8 § om uttagande av avgift och tillsynsmyndighetens beslut enligt 9 § om rätt för myndigheten att få upplysningar och ta del av handlingar. Dessa beslut får överklagas till allmän förvaltningsdom- stol. Särskilt yttrande av experten Utredningen har i den del som avser implementeringen av Kraft- värmedirektivet bl a haft i uppdrag att analysera den ekonomiska potentialen för kraftvärme i . Så har också skett men vissa fundamentala förutsättningar för kraftvärmens ekonomiska möj- ligheter framgår inte tillräckligt tydligt. Det är viktigt att klarlägga dessa fakta då läsaren av utredningen annars kan uppfatta angivna potentialsiffror som betydligt mer robusta än vad de är. El produceras och säljs på en konkurrensmarknad. Det gäller även el från kraftvärmeverk. Det är då självklart att endast sådan kraftvärmeel som produceras till samma eller lägre kostnad än de kon- kurrerande alternativen har en chans på elmarknaden. Vad gäller kraft- värme är det endast fossilbränslebaserad produktion och speciellt naturgasbaserad produktion som utan ekonomiskt stöd kan kon- kurrera med vattenkraft, kärnkraft, kolkondenskraft och gas- kondenskraft, som är de stora kraftslagen på den europeiska el- marknaden. Biobränslebaserad kraftvärme kan normalt sett inte produceras till tillräckligt låga kostnader. Inom t ex skogsindustrin kan dock situationen vara annorlunda beroende på tillgång till interna bränslen. Av detta följer att de ekonomiska potentialer utredningen nämner helt och hållet är en produkt av de ekonomiska styrmedel som antas gälla. Negativt för fossilbränslebaserad kraftvärme i är koldioxidskatt och dålig tilldelning av utsläppsrätter. Biobränslebaserad kraftvärme, som i grunden saknar tillräcklig konkurrenskraft, gynnas däremot genom elcertifikatssystemet och indirekt genom att inte belastas av koldioxidskatt. Kraftvärmedirektivet liksom andra direktiv syftar till harmoni- serade villkor inom EU. Om utvecklingen skulle gå mot harmoni- serade energiskatter och andra styrmedel inom elproduktions- området är det viktigt att förstå att detta med all sannolikhet leder till helt andra resultat vad gäller kraftvärmens ekonomiska potential i än vad som framgår av utredningen. Det troligaste resultatet är att potentialen skulle öka kraftigt därför att naturgasbaserad kraftvärme skulle bli förstahandsvalet på alla orter där gasen blir tillgänglig. Ett annat men mindre sannolikt resultat är att potentialen påtagligt krymper därför att väljer att bygga mer kärnkraft och/eller vattenkraft och kraftvärmen bara kan bibehålla sin lönsamhet i de större städerna där den redan är etablerad. Det är den situation vi haft i och det är därför vi inte har så mycket kraftvärme relativt fjärrvärme- produktionen. har helt enkelt haft tillgång till ändå mer konkurrenskraftig elproduktion i form av vattenkraft och kärn- kraft. Det är därför inte egendomligt att vi i inte har så stor andel kraftvärme relativt fjärrvärmeproduktionen jämfört med andra länder. En slutsats av detta är att om staten i likhet med Kraftvärme- direktivets målsättning vill öka produktionen av kraftvärme i så mycket om möjligt behöver energiskatter och andra styrmedel harmoniseras med övriga EU. Detta skulle skapa trovär- dighet i statens energipolitik inom elproduktionssektorn. Åtmin- stone i det korta perspektivet skulle det leda till ökade investeringar i naturgasbaserad kraftvärme. Särskilt yttrande av experterna slutbetänkande sammanför förslag från tidigare delbetänkanden med bland annat förslag angående tredje- partstillträde i en fjärrvärmelag. Förslagen är till stora delar väl av- vägda mot bakgrund av de olika intressen som utredaren har haft att beakta. De invändningar mot vissa delar i förslaget som vi lämnade i särskilt yttrandet i utredningens andra delbetänkandet (SOU 2004:136) kvarstår i allt väsentligt. I tillägg till de tidigare invändningarna vill vi framför allt framföra följande: Utredarens förslag om uppdelning av energiföretagen är inte bara kostsamma. Enligt vad vi erfarit är det också oklart huruvida en juridisk uppdelning av kommunala energiföretag innebär att lagen om offentlig upphandling blir tillämplig vid köp av varor och tjänster mellan enheterna i det uppdelade energiföretaget. En upp- delning av energiföretagen får inte omöjliggöra en effektiv drift av kommunala energiföretag. Utredarens förslag om att lagfästa rätten för potentiella kunder att förhandla om anslutning till fjärrvärmenätet slår in öppna dörrar. Potentiella kunder har en stark förhandlings- position. Förslaget riskerar att byråkratisera och fördyra en process som redan fungerar. Utredaren uttrycker att det är viktigt att finna former för att ge incitament till att bygga och driva kraftvärme. Det som i vissa fall förbises i utredningen är att fjärrvärmen är förutsättningen för att kraftvärme ska kunna etableras. Förändrar man förutsättningarna för fjärrvärmen förändrar man förutsättningarna för kraftvärmen. Särskilt yttrande av experterna Fjärrvärme är en bra uppvärmningsform. Den har bidragit till en bättre miljö i våra tätorter och den effektiviserar vår energianvänd- ning genom att ta tillvara restenergi från industriella processer och elproduktion. ligger väl framme när det gäller användning av fjärrvärme- och fjärrkyla. Mycket talar också för att fjärrvärme- och fjärrkyla kommer att få ökad betydelse i fler länder framöver. Kunnandet om distribution av värme och kyla kan bli en svensk exportframgång. Den väg nu väljer när det gäller att förbättra konkurren- sen, effektivisera verksamheterna och förstärka konsumenternas ställning inom fjärrvärmen kommer att ha stor betydelse för hur svensk fjärrvärmeindustri ska kunna ta tillvara sin goda position på en ökande marknad både i och på nya exportmarknader. Erfarenheter från tidiga svenska avregleringar inom t ex el- och telekombranscherna visar att framsynta omregleringar gett förut- sättningar för omfattande svenska exportindustrier. Vår uppfattning är att fjärrvärmeutredningens uppdrag att för- bättra för konsumenternas ställning på fjärrvärmemarknaden aktivt kan bidra till en positiv utveckling även för fjärrvärmemarknadens producenter, distributörer och leverantörer. Vi har i tidigare skrivelser och yttranden till fjärrvärmeutred- ningen påtalat att detta i första hand bör ske genom aktörernas egna agerande på marknaden. För fjärrvärmeföretagen gäller det att gentemot kunder och leverantörer agera som en attraktiv aktör på en marknad. I slutbetänkandet behandlas även möjligheterna för andra aktörer att agera via fjärrvärmeföretagens nät, s k tredjeparts- access (TPA). Utredningen påvisar skäl för att förbättra leverantö- rernas ställning men avvisar förslaget att införa TPA. TPA innebär att andra aktörer än fjärrvärmeföretagen ska kunna både lämna och leverera värme via näten. Vi menar att utredningen på ett tidigare stadium borde ha belyst möjligheterna till standardisering inom fjärrvärmemarknaden. Dagens stora skillnader mellan olika nät är ett av flera tekniska och affärsmässiga hinder för TPA och för hopkoppling av existerande nät vilket är ett medel för bättre energiutnyttjande. Vägen till en avreglering av fjärrvärmemarknaden är därför fortsatt lång. En fort- satt översyn av fjärrvärmemarknaden bör dock behandla standardi- seringsfrågor. Från våra kontakter med industrin känner vi inte igen resultatet av den undersökning som gjorts på uppdrag av fjärrvärmeutred- ningen om industrins intresse för TPA. Företagen menar att det finns en potential till ökad användning av restenergi som inte tas tillvara . De företag vi haft kontakt med menar att TPA kan vara ett medel för att nå ökad konkurrens om utbudet av fjärrvärme och ökad användning av restenergi. Utredningens förslag om att båda parter ska vara överens vid medling förbättrar inte dagens situation. Det måste räcka med att en part önskar medling för att fjärrvärmenämnden ska ta upp ärendet. Vi menar därför att trots de invändningar som utredningen har rest borde ett införande av TPA övervägas som ett sista steg när leverantörer av restenergi och fjärrvärmeföretagen inte kommer överens. Detta förutsätter att nätägaren erhåller en marknadsmässig ersättning för upplåtelsen och intrånget i äganderätten. , , En problematisk grundlagsändring, 1994. , m.fl., – En kommentar, del I–II. , , m.fl., Juridikens termer, , 1998. mfl., nätverksindustrier, Telekommunikatio- ner, Avregleringar i , , 1999. , , Lärobok för regelnissar – en om regelhantering vid avreglering, (Ds 2002:21). (, M. , , Missbruk av dominerande ställning på avreglerade marknader, Särtryck ur Europarättslig tidskrift, nummer 1 2003 årgång 6. (, M. , , Standardavtalsrätt, 6:e uppl., , 1993. Call/Holahan, Microeconomics, 2nd edition, ., 1983. Copeland, Tom m.fl., Valuation – Measuring and Managing the Value of Companies, ., Second edition 1994. , Hans, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis – En kommentar till om de mänskliga rättig- heterna, , 2002. Didón, , m.fl., , En laghandbok, , 1988. Fitger, , , En laghandbok, , 1988. , , Företaget i ekonomisk kris, 4:e uppl., , 2002. , och , , Fjärrvärme: Teori, teknik och funktion, , , 1993. , , Kommunallagen – en handbok, , 1998. , , Specialprocess – Utsökning och konkurs, 5:e uppl.