sou · GTB386 · 2006-01-01 00:00:00 — Om ett fordon kör maximalt över rådande hastig- hetsgräns eller överträder förbud mot att köra i buss- eller spår- vagnsfil, skall ett föreläggande om ordningsbot kunna skickas direkt till den som står registrerad som ägare eller innehavare i fordonstrafikregistret, utan att det först utreds vem som har kört fordonet. Som allmän förutsättning gäller att fordonet inte har stoppats i samband med förseelsen. Föreläggandet skall kunna skickas som ett vanligt brev senast efter dagen för för- seelsen (dvs. utan krav på delgivning). Mottagaren anses ha fått brevet efter det att föreläggandet postades. Ordnings- boten skall betalas från delfåendet. innehavaren bestrider ansvar eller annars anser att ordningsboten är ogrundad, måste han eller hon meddela detta på en blankett som bifogas föreläggandet. På blanketten efterfrågas också vem som har kört fordonet för förseelsen. Vidare redogörs för skyldigheten att vittna i mål som gäller utredning av förarens identitet. Fordonsägaren är inte på något sätt skyldig att bevisa att han eller hon inte har varit inblandad i förseelsen, utan ett blankt be- stridande är tillräckligt för att undgå ansvar. I sådant fall måste en summarisk förundersökning påbörjas för att reda ut vem som har kört fordonet. Om ägaren eller innehavaren inte besvarar eller reagerar på föreläggandet inom tidsfristen, skall ordningsboten betalas. Föreläggandet kan då verkställas som en lagakraftvunnen dom. För fordon som ägs av juridiska personer föreslås att det i sam- band med registrering av företagsbilar m.m. i fordonstrafikregistret även skall lämnas uppgifter om de fysiska personer som i huvudsak använder eller vet vem som använder fordonet. Avsikten med för- slaget i denna del är att göra det möjligt för polismyndigheten att skicka ett föreläggande om ordningsbot till dessa personer. Om en person inte har kunnat besvara ett föreläggande inom ut- satt tid, skall det finnas en möjlighet att ansöka om återställande av försutten tid vid tingsrätten (för för- seelsen). Ansökan skall motiveras, men sökanden behöver inte visa varför han eller hon inte har haft möjlighet motsätta sig före- läggandet, för att ansökan skall beviljas. Körförbud skall kunna meddelas personer som har gjort sig skyldiga till upprepade hastig- hetsförseelser och som blivit betalningsskyldiga för ordningsbot även enligt de nya reglerna. Föreläggandet skall innehålla en upp- lysning om detta. Det förenklade ordningsbotsförfarandet skall enligt förarbetena ses som ett komplement till nuvarande regler. I de fall där ett foto- grafi klart utvisar att föraren på grund av t.ex. ålder eller kön inte är den person som har antecknats som innehavare eller ägare, kan ärendet således handläggas enligt vanliga regler (dvs. genom att förarens identitet utreds och föreläggandet därefter skickas till denne). Det förenklade förfarandet anses framför allt komma i fråga för förseelser som upptäcks genom ATK. Polisen har emellertid möjlighet att tillämpa bestämmelserna även vid handläggning av förseelser som upptäcks genom traditionell trafikövervakning, under förutsättning att fordonet inte stoppas (se ovan). När de automatiska systemens teknik har utvecklats mer, bedöms för- farandet även kunna användas vid överträdelser av regler om avstånd mellan fordon och användning av säkerhetsanordningar (bilbälte m.m.). I är föraren av ett fordon straffrättsligt ansvarig för hastighetsöverträdelser och liknande trafikförseelser. Automatisk trafikövervakning genom kamera (safety camera) används främst för att registrera hastighetsförseelser och körning mot rött ljus (se även , Safety camera Pro- gramme, Three-year Evaluation Report, 2004). När en misstänkt förseelse har upptäckts genom kamera, kontaktas den registrerade fordonsägaren av polisen. En förutsätt- ning för det är naturligtvis att fordonet har kunnat identifieras i samband med överträdelsen. Ägaren erbjuds att betala ett på för- hand fastställt bötesbelopp () och att acceptera att en anteckning görs på körkortet (normalt registreras tre sådana penalty points eller prickar vid hastighetsöverträdelser, när tolv prickar har uppnåtts återkallas körkortet för en period). Vid allvarligare hastighetsförseelser inleds ett straffrättsligt för- farande, som kan leda till att domstolen dömer ut högre böter och att flera prickar påförs. Fordonets registrerade ägare har en rättslig skyldighet att uppge vem som kört fordonet för överträdelsen. Om ägaren anger sig själv, görs han eller hon normalt ansvarig för för- seelsen. Underlåtenhet att lämna uppgifter utgör en förseelse enligt särskilda bestämmelser Road Traffic Act (S 172) respek- tive Road Traffic Offenders Act (Schedule 2). Brott mot upp- lysningsskyldigheten bestraffas med böter som döms ut av dom- stol. Vidare antecknas ett antal prickar på ägarens körkort. Böterna är högre och prickarna fler än dem som beslutas med anledning av själva hastighetsförseelsen. Inget undantag görs för nära anhöriga, men däremot om ägaren inte vet vem som kört fordonet och därtill kan bevisa att han eller hon inte haft möjlighet att ta reda på detta, exempelvis på grund av att fordonet stulits. I de fall där ägaren lämnar uppgift om föraren, som kan antas vara riktig, sänder polisen ut ett föreläggande till denne om att betala bötesbeloppet och godkänna att prickar antecknas på kör- kortet. Om föraren bestrider ansvar eller underlåter att betala böterna, sammanställer polisen bevismaterial för att åtal skall kunna väckas vid domstol. Detsamma gäller om ägaren inte besvarar polisens förfrågan om vem som kört fordonet. För det fall det senare visar sig att ägaren falskeligen har utpekat en viss person som förare, riskerar han eller hon att dömas till fängelse för mened. Vid misstanke om att en person på annat sätt försöker sabotera förundersökningen, exempelvis genom att falskeligen uppge en utländsk vän som förare, kan åtal väckas för hindrande av rättvisans gång. I regleras trafikförseelser genom federal lagstiftning av förvaltningsstraffrättslig karaktär. Det innebär att hastighetsför- seelser handläggs av lokala förvaltningsmyndigheter i stället för av domstolar. Hastighetsöverträdelser som förorsakar svårare trafik- olyckor eller som av andra skäl anses vara allvarliga utgör emellertid brott i strikt mening och handläggs som sådana i ett straffrättsligt förfarande. I samtliga fall gäller att fordonets förare görs ansvarig. Föraren ansvarar också för att utdömda böter betalas. Vid sidan om bötesstraffet registreras prickar på förarens körkort, precis som i det brittiska systemet. Antalet prickar är beroende av hur stor hastighetsöverträdelsen har varit i förhållande till rådande hastig- hetsgräns. Den som har ådragit sig ett visst antal prickar blir av med körkortet för en period. I allvarliga fall kan även körförbud meddelas. Om polisen under vanlig trafikkontroll upptäcker en misstänkt hastighetsförseelse, stoppas föraren. I regel inhämtas identitets- och personuppgifter direkt på plats. När förseelsen har registrerats genom automatisk hastighetsövervakning, färdigställs ett bevisfoto i efterhand. Därefter anmäls händelsen till vederbörande myndighet för fortsatt handläggning, varvid utredningsmaterialet överlämnas. På grund av föraransvaret framställs fotografiet så att både föraren och fordonets registreringsskylt kan kännas igen. Med ledning av uppgifterna från registreringsskylten kontaktas sedan fordonets registrerade ägare. Ägaren tillfrågas vem som kört fordonet för förseelsen. Om han eller hon inte uppger förarens identitet, inleds en utredning för att fastställa denna, t.ex. genom en jämförelse av fotografier i olika register, förfrågningar och för- hör. De inledande utredningsåtgärderna riktas mot ägaren själv. Om det framkommer att ägaren inte har varit förare, koncentreras utredningen till personer i dennes näromgivning. I de fall där det går att fastställa vem föraren var, får denne ett beslut om böter (Bussgeld). För det fall föraren inte accepterar att ådra sig ansvar för förseelsen och att betala böterna, inleds ett domstolsförfarande genom beslut av allmän åklagare. I finns en allmän vittnesplikt. Vittnesplikten är emellertid inte straffsanktionerad. Vittnen har en grundlags- skyddad rättighet att inte besvara frågor som avslöjar att de själva eller någon nära anhörig (man, hustru, barn, etc.) har begått en brottslig handling. Det är ett skäl till att det inte finns någon straff- sanktionerad skyldighet för fordonsägaren att uppge vem som kört fordonet för en trafikförseelse. Flertalet trafikregler, inklusive de regler som rör hastighets- begränsning, återfinns i vägtrafikförordningen (Strassenverkehrs- ordnung). Regler om fordons utrustning och funktion finns i lagen om motorfordon (Kraftfahrgesetz). Båda författningarna är, precis som i , federal lagstiftning och gäller därmed för hela landet. Vidare utgör de del av det förvaltningsstraffrättsliga regelverket. Det innebär att hastighetsöverträdelser och andra trafikförseelser handläggs och prövas av en förvaltningsmyndighet. Bara föraren av ett fordon kan göras ansvarig för hastighets- förseelser. Hastighetsförseelser hanteras i inledningsskedet av polisen, oberoende av hur de upptäcks. När en misstänkt överträdelse har registrerats genom kamera och fordonets registreringsskylt har kunnat avläsas, färdigställer polisen ett fotografi av föraren som används i det fortsatta förfarandet. Ärendet överlämnas till den lokala myndigheten, som vidtar de åtgärder som krävs för att föraren skall kunna identifieras och lagföras. Inledningsvis kontaktas fordonets registrerade ägare. Han eller hon uppmanas att tillkännage vem som har använt fordonet för över- trädelsen (ägaren själv eller någon annan). Enligt 103 § lagen om motorfordon är varje fordonsägare skyldig att på fråga från den ansvariga myndigheten uppge vem som har kört fordonet för förseelsen. Upplysningsskyldig- heten innefattar en skyldighet för ägaren att hålla sig underättad om vem som använder fordonet. För det fall ägaren inte kan lämna uppgifterna på annat sätt, är han eller hon skyldig att i stället föra anteckningar. Om ägaren inte vill överlämna någon information om föraren, gör han eller hon sig skyldig till en för- seelse. Brott mot upplysningsplikten bestraffas med böter, som beslutas av samma myndighet. I den nämnda förordningen görs inga undantag för de fall där ägaren själv eller någon nära anhörig till denne har kört fordonet. Det föreskrivs uttryckligen att myndighetens befogenhet att kräva upplysningar gäller framför rätten att vägra lämna information. I de situationer där ägaren inte vet vem föraren var, måste han eller hon (precis som i ) bevisa att denna okunskap inte beror på honom eller henne själv, för att undgå ansvar för brott mot upplysningsskyldigheten. Som typexempel kan nämnas att fordonet har blivit stulet. I förekommande fall är ägaren skyldig att uppge namnet på någon annan person som kan lämna uppgifter om föraren. Då gäller motsvarande upplysningsskyldighet i stället den personen. Om ägaren lämnar information om förarens identitet, vidtas handläggningsåtgärder mot den personen. Hastighetsförseelser bestraffas genom böter eller administrativa sanktionsavgifter, beroende på hur stor överträdelsen har varit i det enskilda fallet. Om föraren av olika skäl är okänd, görs fordonets registrerade ägare ansvarig. Det är fallet oavsett om straff utgår i form av böter eller avgift. Lagen medger att enbart fordonets bakre registreringsskylt fotograferas vid användning av ATK, för att ägaren skall göras ansvarig. Vid förseelser som upptäcks genom laser m.m. finns däremot en skyldighet för polisen att stoppa föraren och identifiera denne direkt på plats. Det innebär att föraren ställs till svars i dessa fall. Enligt den s.k. Mulder-lagen utkrävs ägarens ansvar genom en administrativ avgift när gällande hastighetsbegränsning har över- skridits med på motorväg respektive i tätort. Mulder-lagen är även tillämplig vid bl.a. körning mot rött ljus och vid brott mot förbud att använda mobiltelefon (dock inte s.k. hands-free) under pågående körning. Med ägare likställs i dessa fall den som innehar fordon på grund av leasing. Avgifterna admini- streras av en särskild myndighet som lyder under Justitiedeparte- mentet. Alla mindre hastighetsförseelser lagförs på följande sätt. Fordonets registrerade ägare identifieras med ledning av det foto- grafi som har tagits av fordonets bakre registreringsskylt. skickas ett brev till ägaren med information om tid och plats för överträdelsen och uppmätt hastighet. Vidare uppmanas ägaren att betala avgiften inom . Beloppet höjs automa- tiskt, om betalning inte sker inom den angivna tiden. Om ägaren bestrider ansvar, kan han eller hon begära att allmän åklagare skall överpröva avgiftsbeslutet. Åklagarens beslut kan i sin tur över- klagas till domstol. I vilket fall som helst måste betalning ske först. Om det inte sker, är det inte möjligt att föra en domstolsprocess. Ägaren kan i princip bara befrias från avgift om han eller hon kan göra det sannolikt att fordonet har stulits. Det brukar då vara till- räckligt att inge en polisrapport. Om ägaren själv inte har kört fordonet, har han eller hon möjlighet att återkräva avgiften av föraren i efterhand. För allvarliga hastighetsförseelser föreskrivs straffansvar. Det- samma gäller om körningen har föranlett en trafikolycka med person- eller sakskador som följd. Dessa mål handläggs enligt vanliga regler för brottmålsprocessen. Ansvaret är utformat så att ägaren görs ansvarig i förarens ställe, om denne inte kan göra det sannolikt att någon annan har kört fordonet. Med andra ord gäller en sorts omvänd bevisbörda. För att kunna undgå ansvar krävs vidare att ägaren namnger föraren. Ägaren har också möjlighet att åberopa allmänna straffrättsliga ansvarsfrihetsgrunder (t.ex. nöd). Om ägaren gör det sannolikt att någon annan har kört fordonet, vidtas utredningsåtgärder i stället mot den personen. I de fall där en trafikförseelse har lett till en allvarlig trafikolycka finns även en straffsanktionerad skyldighet för ägaren att lämna upplysningar om vem som kört fordonet. Vid underlåtenhet att göra detta kan ägaren ådra sig böter. Undantag görs emellertid bl.a. om det kan misstänkas att någon nära familjemedlem varit förare. Vid hastighetsöverskridanden eller i de fall där flera hastighetsförseelser har begåtts inom en viss kortare tids- period, kan även körkortsåterkallelse ske. Sådana åtgärder aktuali- seras därför främst när ansvaret utkrävs i form av böter. I de flesta fall är det förarens körkort som återkallas (vilket naturligtvis kräver att denne har identifierats). Om föraren är okänd och ägaren inte kan eller vill namnge denne, finns emellertid en begränsad möjlig- het att återkalla ägarens körkort. pågår lagstiftningsarbete i syfte att samordna de administrativa och straffrättsliga regelsystemen i de delar som be- skrivits ovan. Tanken är att ägarens ansvar alltid skall utkrävas i straffrättslig ordning (oavsett hur allvarlig förseelsen är), men enligt Mulder-lagen som förebild i övrigt, dvs. med mycket begränsade möjligheter för ägaren att kunna befrias från ansvar. I regleras frågor som rör hastighetsförseelser i väglagen (Code de la route). Samtliga hänvisningar till relevanta lagrum nedan gäller således denna lag. Föraren görs straffrättsligt ansvarig för hastighetsförseelser och andra trafikförseelser som begås i sam- band med bilkörning (art. L. 121-1, L. 413-1, R. 413-14 och R. 413- 14-1). I vissa fall är fordonsägaren ansvarig för att böterna betalas (se nedan). Utöver böter medför en hastighetsöverträdelse även att ett visst antal prickar antecknas på förarens körkort, beroende på hur allvarlig den är. I processuellt hänseende görs en skillnad mellan hastighetsförseelser som överstiger respektive understiger i förhållande till rådande hastighetsgräns. De först- nämnda handläggs i domstolsförfarande efter sedvanlig förunder- sökning (vid upprepade sådana överträdelser återkallas även kör- kortet). För de senare gäller ett förenklat förfarande, som i det närmaste kan jämställas med de svenska reglerna om strafföre- läggande. Det förenklade förfarandet innebär i korthet att polisen sänder ett meddelande om förseelsen med uppmaning att betala ett schabloniserat bötesstraff till föraren eller den registrerade fordonsägaren (68–). Fordonsägare är den som innehar registreringsbevis för fordonet (carte grise). I de situationer där föraren har stoppats i samband med överträdelsen kontaktas denne. I övriga fall sänds meddelandet till ägaren. Om personen i fråga inte bestrider ansvar och betalar böterna, avslutas handläggningen (bötesbeloppets storlek kan minska vid snabb inbetalning). För det fall ägaren har invändningar mot böterna fortsätter förfarandet i domstol, precis som vid allvarligare hastighetsöverträdelser. Det förenklade förfarandet används även när olika trafikförseelser upp- täcks genom kameraövervakning. Information om sådana över- trädelser finns samlade i en central databas. Denna är kopplad till ett nationellt center, som administrerar bötessystemet. Fordonsägaren är inledningsvis ansvarig för att böterna betalas, om föraren av olika skäl inte kan identifieras (responsabilité pécuniaire, se art. L. 121-2 och L. Betalningsansvaret om- fattar hastighetsförseelser, överträdelser av regler om säkerhets- avstånd mellan bilar, om användning av körfält avsedda för sär- skilda fordon och om att stanna framför rött ljus (dvs. förseelser som kan upptäckas genom kameraövervakning, se även nedan) samt vid parkeringsförseelser och underlåtenhet att betala vägtull. För att undgå sitt betalningsansvar, måste ägaren kunna visa att fordonet har stulits eller att det har förelegat någon annan omständighet som han eller hon inte kunnat råda över (force majeure). Presumtionen om betalningsansvar för ägaren kan också upphävas för det fall ägaren kan visa att han eller hon inte har be- gått förseelsen, t.ex. till följd av att fotografiet på föraren inte överensstämmer med ägarens utseende. I sådant fall måste för- undersökning inledas för att fastställa vem som kört fordonet. Reglerna har inga återverkningar i fråga om det straffrättsliga ansvaret, som slutgiltigt måste fastställas av domstol i de fall där ägaren vidhåller att han eller hon inte har begått förseelsen. Om ägaren inte lyckas bryta presumtionen för betalningsansvar, har denne emellertid små möjligheter att undgå straffansvar. Även i domstol har ägaren bevisbördan för att han eller hon inte har kört fordonet i dessa fall. Om ägaren inte betalar böterna eller lyckas bryta den nämnda presumtionen, görs han eller hon således straff- rättsligt ansvarig för förseelsen. De erlagda böterna återbetalas till ägaren bara om denne har bestritt ansvar och det senare blir klarlagt att någon annan har kört fordonet. Vid uthyrning är reglerna i stället tillämpliga på den som hyr fordonet. När en juridisk person är ägare, åvilar ansvaret dess legala ställföreträdare. I bestämmelsen om betalningsansvar finns ingen skyldighet för ägaren att uppge vem som kört fordonet vid en hastighetsöver- trädelse, om omständigheterna antyder att föraren och ägaren inte är samma person. I det avseendet skiljer sig regleringen från den som gäller för parkeringsförseelser och underlåtenhet att betala vägtull. I det sistnämnda fallet är ägaren uttryckligen skyldig att lämna upplysningar som ger underlag för att fastställa vem som har begått förseelsen. Som framgått ovan kan ägaren emellertid göras straffrättsligt ansvarig för förseelsen, om han eller hon inte lyckas bryta presumtionen för betalningsansvar, vilket ju bl.a. kan ske genom att ange förarens identitet. I samband med att man började använda ett mer omfattande system för automatisk trafikövervakning infördes särskilda regler för betalning av böter i förenklad form (art. L. Av- sikten var att förhindra att personer som misstänks för trafikför- seelser som kan upptäckas genom kamera bestrider ansvar, trots att de egentligen är skyldiga. Enligt denna bestämmelse kan en begäran om att befrias från betalningsskyldighet godtas bl.a. om ägaren i ett egenhändigt undertecknat brev lämnar uppgifter om den person som har kört fordonet för förseelsen (namn, adress och körkortsreferens, det senare för att prickar skall kunna på- föras). I regleras de flesta trafikförseelser, inklusive hastighets- överträdelser, genom delstatlig lagstiftning och således inte på federal nivå. Rättssystemen kan därför skilja sig från en delstat till en annan. Nedan följer en kort sammanställning av reglerna i några olika delstater. I finns två olika ansvarssubjekt vid trafikförseelser, föraren och fordonsägaren. Ansvaret beror på under vilka omständigheter som förseelsen upptäcks. När polisen observerar en överträdelse i samband med vanlig trafikövervakning, stoppas föraren på plats. Eftersom det i dessa situationer oftast är möjligt att bevisa vem föraren var, görs denne straffrättsligt ansvarig för förseelsen. I de fall där föraren inte kan identifieras eller av något annat skäl inte kan bindas till förseelsen görs ägaren ansvarig. Det gäller framför allt när en förseelse har upptäckts eller registrerats genom kamera. Sådan övervakning används oftast för att registrera hastighetsför- seelser och körning mot rött ljus vid särskilt farliga väg- och järn- vägskorsningar. Vid kameraövervakning fotograferas fordonets registreringsskylt i syfte att identifiera dess ägare. På grund av ägaransvaret är det inte nödvändigt att föraren fotograferas. Ägaren får ett meddelande där det fastställda bötesbeloppet framgår och ansvarar för att böterna betalas. I finns ett pricksystem (demerit points) för trafik- förseelser liknande dem som beskrivits ovan. Även vid hastighets- överträdelser antecknas prickar på förarens körkort, med undantag av om registrering har skett genom kamera. Anledningen till det är att föraren inte identifieras i dessa situationer. Ägaren har viss begränsad möjlighet att befrias från ansvar, t.ex. om fordonet har stulits. Någon skyldighet att lämna upplysningar om vem som har kört ett fordon i samband med olika trafikförseelser finns inte. Hastighetsförseelser regleras i lagen om vägtrafik (Highway Traffic Act). För sådana överträdelser föreskrivs böter med () för varje kilometer som rådande hastighets- gräns har överskridits med. Automatisk trafikövervakning används för att upptäcka fordon som körs för fort, som körs mot rött ljus eller vars förare inte respekterar särskilda regler som gäller vid järn- vägsövergångar. Kameror används främst utanför skolor, lekplatser och vid platser där det pågår väg- eller byggnadsarbeten. Frågan vem som görs straffrättsligt ansvarig för en hastighets- förseelse är beroende av vilken typ av trafikövervakningsmetod som har använts i det enskilda fallet. När en misstänkt överträdelse har upptäckts vid traditionell trafikövervakning, ansvarar föraren. Om förseelsen har registrerats av kamera och föraren således inte har identifierats, är i stället fordonsägaren ansvarig. Anledningen till det är att ägaren har ett övergripande ansvar för att hans eller hennes fordon inte används i strid med trafikreglerna. Ägaren ansvarar även för flera andra förseelser som begås genom hans eller hennes fordon och där förarens identitet är okänd. Med ägare likställs bl.a. den som innehar fordonet med nyttjanderätt om minst en månad. Ägaren är däremot aldrig skyldig att lämna upp- gifter om vem som kört eller använt ett fordon vid en trafik- förseelse. Vid automatisk övervakning sker handläggningen i korthet på följande sätt. Fordonets registreringsskylt fotograferas bakifrån. Om fotografiet är av tillräckligt god kvalitet, färdigställer polisen ett bötesföreläggande (offence notice). Föreläggandet skickas till fordonets registrerade ägare med ledning av uppgifter från väg- trafikregistret. En kopia skickas elektroniskt till domstolen, som övertar handläggningen av målet. Ägaren kan erkänna sig skyldig (guilty plea) och betala böterna direkt, varvid målet av- slutas.