sou · GTB3101 · 2006-01-01 00:00:00 — I delbetänkandet redogjordes för hur skolornas rapporteringar handlade mycket om schematekniska frågor för att under försökets andra och tredje år börja ta sin utgångspunkt i skolans egentliga uppdrag, dvs. i målen som de uttrycks i läroplanen och i kursplanerna. Det blev nödvändigt för skolorna att utgå från detta uppdrag för att kunna utnyttja den frihet som gavs när de inte längre var bundna av den nationella timplanen. Skolorna gick från att fokusera på den yttre formen till att ta sig an de innehållsliga frågorna, en utveckling som enligt delegationens uppfattning har fortgått under försökets senaste år. Det förekommer fortfarande att skolorna åskådliggör målen i måltabeller eller för de yngre eleverna i blommor, bikupor, snurror etc. som sedan används för att följa upp elevens kunskapsutveck- ling. Elever, föräldrar och lärare upplever att de på detta sätt får bättre kontroll över elevens utveckling mot målen. Visualiseringen av hur målen nås ger ett konkret underlag för kommunikation mellan skola och hem om elevens studieutveckling. Redan i del- betänkandet pekade vi dock på att detta sätt att arbeta med målen Bör timplanen avskaffas? kan bli för fragmentiserat och att det finns en risk att helheter förloras. Elevernas arbete med individuell planering och uppföljning ten- derar nu att tonas ned till förmån för arbetet med att genomföra uppgifterna. Mål att sträva mot har också enligt skolorna kommit mer i fokus än under försökets inledning. Ändå finns skäl att upp- märksamma att skolornas sätt att förhålla sig till målen visar att de inte alltid är tillräckligt väl förtrogna med målstrukturen, med mål att sträva mot och mål att uppnå. Det särskiljer inte skolor i försöksverksamheten från grundskolor i allmänhet. Skolorna i försöket efterfrågar också tydligare mål. Även det är ett behov som gäller generellt. I den nationella ut- värderingen av pekar på en målträngsel i , bl.a. till följd av att tidigare kursplaners mål lever vidare vid sidan av nyare mål. menar också att styr- dokumenten, med en tydligare tolkningsbas för elever och lärare, kan ge mer av sammanhang i stället för att som leda till att elever uppnår en mängd separata mål i separata ämnen. Delegationen konstaterar att målarbetet nu sker med större balans än i försökets inledningsskede och att skolorna inte längre huvudsakligen tar mål att uppnå och betygskriterierna som utgångspunkt, utan i allt högre utsträckning närmar sig målen utifrån ett helhetstänkande och med utgångspunkt i mål att sträva mot. Detta är tillfredställande också därför att en överdriven nedbrytning av målen riskerar att göra dessa fragmentiserade. Enligt delegationens uppfattning är det svårt att se hur en under- visning som utgår från fragmentiserade mål eller fragmentiserade att-göra-listor kan ge den helhet i undervisningen som många skolor i försöket uppgett att de önskar uppnå. Avsikten med det lokala kursplanearbetet är inte heller att skolorna skall göra nya mål utan att de skall tolka de nationella målen och planera för arbetet mot dem. Sammantaget har det intensifierade målarbetet bidragit till mer av pedagogiska diskussioner på skolorna, vilket enligt delegationens uppfattning är en nödvändig förutsättning för ökad måluppfyllelse. Arbete med målen och hur dessa kan följas upp, för varje elev och för arbetslaget eller skolan, är ett av de områden där behovet av kompetensutveckling och erfarenhetsutbyte är särskilt stort. Vi anser dessutom att det generellt finns ett stort behov av att skapa ökad tydlighet om målen och målstrukturen. Bör timplanen avskaffas? Självreglerat arbete – privatiserad lärgång? Mycket av försöksverksamheten har kommit att handla om elever- nas självreglerade arbete och den tid på schemat som ofta benämns elevens tid, individuell tid, eget arbete eller studiepass. Benäm- ningarna leder tanken till ett privat lärande, något som förekommer men enligt delegationens erfarenheter långt ifrån alltid behöver vara fallet. Elevernas självreglerade arbete är ett uttryck för skolornas ambition att i sin undervisning utgå från varje elevs förutsättningar, behov och intressen liksom ambitionen att öka elevernas inflytande över och ansvar för sina studier. Liksom inför delbetänkandet uppmärksammar vissa forskare och utvärderare risken för att det självreglerade arbetet skall leda till en alltför privatiserad lärgång. Någon pekar också på att lärandet kan bli för ytligt och mekaniskt om eleverna i alltför hög grad får styra sitt arbete själva samt att det kan uppstå en konflikt mellan elever- nas enskilda lärgångar och behovet att hålla ihop undervisningen i klassen. Delegationen anser dock att inga av dessa aspekter av det själv- reglerade arbetssättet kan tas som intäkt för att behålla timplanen. Detta då de arbetssätt som är förknippade med det självreglerade arbetet visserligen är vanliga i försökets skolor, men på det hela taget mer är trender i svensk skolutveckling av . Att det är på det sättet framgår både av NU03 och i utbildningsinspektionens sammanfattande rapport . konstaterar att enskilt arbete har fått ökat genomslag och är ett vanligt förekom- mande arbetssätt i dagens grundskola och pekar på att det finns en risk att eleverna i allt för hög grad lämnas till sitt eget lärande och att tiden i skolan inte används effektivt av den enskilde eleven. De mindre önskade effekterna av det självreglerade arbetet har således inte primärt med timplanen att göra. Det finns dessutom flera inslag i uppföljningen och utvärde- ringen av försöket som motsäger farhågorna för att det självreglerade arbetet leder till ett alltför privat lärande. Det gäller t.ex. den särskilda analysen av NU03 i vilken både elever och lärare i försöksskolorna i högre grad än elever och lärare i övriga skolor uppger att det är vanligt med grupparbeten, teman och projekt. Vi anser att det finns skäl att understryka att de invändningar som kan riktas mot vissa inslag i eller effekter av det självreglerade arbetet inte bör skymma de positiva effekterna av arbetssättet. Det framgår av föregående kapitel att det finns ett positivt samband Bör timplanen avskaffas? mellan förmåga till självreglerat arbete och betyg. Det självreg- lerade arbetet har också lett till ökad insikt hos eleverna om målen för utbildningen samt till förbättrad information till elever och föräldrar om elevernas studieutveckling. Detta genom att det självreglerade arbetet i så hög grad är förknippat med egen plane- ring och uppföljning av hur dessa planer fullföljs. Mycket tyder på att det självreglerade arbetet, där det fungerar väl, leder till både ökat inflytande och ökat eget ansvar för eleverna. Vi kan också konstatera att det självreglerade arbetssättet inte har sådant genomslag under hela studieveckan att det finns skäl att oroa sig över elevernas hela studiesituation. I de flesta fall utgör den tid som avsatts särskilt för självreglerat arbete endast en begränsad del av skolveckan. Enligt våra erfarenheter används dessutom tiden för självreglerat arbete såväl till eget arbete som till grupparbeten och temaarbeten. Även i samband med eget arbete tar elever initiativ till att samarbeta med andra elever. Att undervis- ningen ges delvis olika innehåll för olika elever står inte i konflikt med kravet på en likvärdig utbildning. Vi anser emellertid att det är betydelsefullt att man i arbetslagen och på skolnivå kritiskt granskar och diskuterar effekterna av de arbetssätt som väljs. Under en studievecka bör en elev rimligen möta en kombination av olika undervisningssituationer lämpade för olika ändamål och för olika behov hos olika elever. Det handlar om undervisning i hel klass, olika former av grupp-, projekt- eller temaarbeten samt eget arbete. Alla dessa undervisningsformer kan genomföras mer eller mindre väl. Oberoende av om undervisningen sker i hel klass, i grupp eller enskilt kan den i mer eller mindre hög utsträckning utmana eleverna att aktivt reflektera över och ta nya steg i sin kunskapsutveckling. Poängen är att det är arbetslaget som ytterst bör äga frågan om vad tiden används till och hur den disponeras . Det bör i sammanhanget betonas att ett varierat arbetssätt ställer höga krav på lärarnas kompetens och hur denna nyttjas på bästa sätt i undervisningen. Vi uppfattar således inte risken för att en skola utan timplan skulle leda till ett för privat lärande som särskilt påtaglig. Mycket tyder på att det självreglerade arbetet ger eleverna ökade möjlig- heter att göra egna val och ta ansvar för sitt arbete. Eleverna uppskattar variationen , med en kombination av undervisning i stor klass, olika former av grupparbete och enskilt arbete. Bör timplanen avskaffas? Sammantaget svarar denna blandning av undervisningsformer väl mot läroplanens olika mål för undervisningen. Varje arbetslag och varje skola måste emellertid medvetet överväga hur undervisningen läggs upp, bl.a. med avseende på balansen mellan individuellt arbete och samlärande och med avseende på att elever- na skall erbjudas en likvärdig utbildning. Det gäller dock oberoende av om timplanen avvecklas eller inte. Påverkas balansen mellan ämnena? De farhågor som funnits vad gäller effekterna för ämnen handlar främst om att vissa ämnen skulle vara vinnare och andra förlorare i en skola utan timplan. Inför försöket fanns en oro för att en skola utan timplan skulle utvecklas till en treämnes- skola med starkt fokus enbart på svenska, engelska och matematik och att de praktiskt/estetiska ämnena skulle förlora både tid och utrymme för fördjupning. De uppföljningar och utvärderingar som genomförts under försöket ger inte belägg för dessa farhågor. Att risken för en treämnesskola accentueras om timplanen tas bort har exempelvis inte bekräftats i försöket. De flesta av forsk- nings- och utvärderingsprojekten har studerat denna fråga utan att kunna belägga någon generell treämneseffekt. Det finns dock, som i andra skolor, en tendens att elever med studiesvårigheter, och då särskilt i de högre årskurserna, ägnar mycket tid åt just svenska, engelska och matematik i syfte att nå målen i dessa ämnen och däri- genom uppnå behörighet till gymnasieskolans nationella program. nationella utvärdering av pekar också på att de behörighetsgivande ämnena har något av en särställning hos de svenska grundskoleeleverna. Enligt dem är det dessa tre ämnen som det är viktigast att ha bra kunskaper i. Tillsammans med kemi och fysik anses dessutom matematik vara ett av de svå- raste ämnena. Det är knappast vågat att anta att elevernas inställning till svenska, engelska och matematik delvis beror på att det krävs godkända betyg i dessa ämnen för att antas till gymnasieskolans nationella program. Att vissa elever, liksom i andra skolor, lägger mycket tid på de behörighetsgivande ämnena innebär emellertid inte att arbete utan timplan generellt leder till en treämnesskola. Bör timplanen avskaffas? Delegationens uppföljning och utvärdering visar att de prak- tiskt/estetiska ämnena snarare får mer tid i försöksskolorna nu än innan försöket inleddes. Ämnena har både egen tid på schemat och ingår i den ämnesintegrerade verksamheten. Det är inte heller ovanligt att skolor medvetet prioriterat de praktiskt/estetiska ämnena. Problemet är i stället skolornas praktiska svårigheter att integrera de praktiskt/estetiska ämnena i arbetslagens gemensamma arbete. Inom ramen för ämnesintegrerade teman riskerar också den ämnesvisa fördjupningen i de praktiskt/estetiska ämnena att bli för begränsad. Det beror på att de ofta ges en komplementär roll inom temaarbetena. De praktiskt/estetiska ämnena får illustrera en företeelse inom temat som ofta tar sin utgångspunkt i de samhälls- orienterande eller naturorienterande ämnena. Vi anser emellertid att det är långt ifrån givet att de praktiskt/estetiska ämnena alltid skall behöva ha en komplementär roll i samband med tema. Det finns inget som hindrar att arbetslaget låter praktiskt/estetiska ämnen ha en mer central roll i vissa tematiska arbeten. Att de praktiskt/estetiska ämnena också har sin egen tid under skolveckan ger dessutom goda möjligheter till ämnesfördjupning, oberoende av hur de tematiska arbetena läggs upp. I våra underlag finns exempel på att praktiskt/estetiska ämnen periodiseras. Det kan finnas poänger med att på detta sätt periodi- sera undervisningen i de praktiskt estetiska ämnena, bl.a. för att undvika den snuttifiering som annars kan uppstå och för att utnyttja lärarresurserna på ett optimalt sätt. Vi menar dock att det är viktigt att alltid beakta att eleverna får såväl en väl avvägd skoltid som väl avvägda skolår och skoldagar. Periodisering kan ske redan med dagens timplan, men kan vara enklare att genomföra med den ökade flexibilitet som en skola utan timplan ger. Även moderna språk, dvs. främst spanska, tyska och franska, har svårt att inlemmas i det självreglerade arbetet. Det kan ha att göra med att det handlar om nybörjarunder- visning i dessa språk, men också om att lärarna även i dessa ämnen i många fall inte är ordentligt förankrade i arbetslagen. En del skolor som i början av försöket sökte integrera moderna språk i den gemensamma planeringen reviderade tidigt organiseringen av tiden. Till följd av detta är i merparten av skolorna tiden för moderna språk oförändrad jämfört med innan försöket. Det kan vara värt att notera att vi inte har fått några signaler om att det finns mot- Bör timplanen avskaffas? svarande problem när det gäller engelskan i de tidigare åren, då ju även detta språk är nytt. Delegationen kan också konstatera att frågan om moderna språk, och de problem som finns med bl.a. en hög andel avhopp, inte har att göra med timplanens vara eller inte vara. Det finns tecken som tyder på att det självreglerade arbetet utnyttjas för repetitiva inslag i bl.a. matematik. Detta väcker frågor om behovet av att i den svenska skolan utveckla undervisningen i vissa ämnen och då främst i just matematik. Matematikdelegatio- nen konstaterade i sitt slutbetänkande att matematiken i praktiken är tystaste ämne, trots att kursplanerna betonar problemlösning och kommunikation. De tog också avstånd från den växande trenden av enskild räkning och lämnade olika förslag till hur matematikundervisningen skall kunna utvecklas. Utvecklingen av blockbetyg indikerar att ämnesintegrerad undervisning inom de naturorienterande respektive samhällsorien- terande ämnesblocken sannolikt ökat , något mer i försökets skolor än i övriga skolor och då särskilt i de samhällsorienterande ämnena. Det är generellt sett vanligare med blockbetyg i de samhällsorienterande ämnena än i de naturorien- terande, vilket troligen speglar att arbetssätten skiljer sig mellan de båda ämnesgrupperna. Vi finner det inte förvånande att en något högre andel lärare väljer att sätta blockbetyg i försökets skolor än i övriga skolor. Det är uttryck för att skolorna i ökad utsträckning valt att arbeta ämnesintegrerat. Vi noterar att utveck- lingen mot blockbetyg sker i hög grad även i de övriga skolorna. Vissa lärare oroar sig för praktiska problem som har att göra med att det finns moment som inte lämpar sig att genomföra under passen för självreglerat arbete, t.ex. kommunikationsövningar i språk eller laborationer i de naturorienterande ämnena. Vi vill understryka att detta inte bör vara något problem för arbetslaget och skolan att själva lösa. Det är i normalfallet inom arbetslaget eller på skolan beslut om arbetets organisation fattas, vilket innebär att man också kan justera för denna typ av problem. Delegationen bedömer således inte att den utveckling som sker i försöket ger anledning till oro beträffande balansen mellan olika ämnen och ämnesgrupper på kort sikt. Frågan är snarare vad som händer på . Vi kan konstatera att detta naturligtvis är något som måste följas noga om timplanen avvecklas, både i uppföljningen och utvärderingen av och genom Skol- Bör timplanen avskaffas? Det finns dessutom enligt våra erfa- renheter stora möjligheter att påverka utvecklingen genom insatser för stöd och stimulans. Kravet på att alla elever från skall ha en individuell utvecklingsplan kan komma att samspela med och för- stärka att utgångspunkt tas i varje elevs förutsättningar, behov och intressen samt ge ökad tydlighet när det gäller målen. Införandet av individuella utvecklingsplaner kan komma att bli ytterligare en injektion för utveckling även på skolor i försöket. Delegationen anser inte att risken är särskilt stor för att balansen mellan ämnena kommer att påverkas på ett icke önskvärt sätt om timplanen avvecklas. Erfarenheten från försöket visar att en skola utan timplan är en skola i vilken målen sätts i centrum för arbetet. Det är svårt att se hur ett arbete som på det sättet tar utgångspunkt i kursplanerna skall riskera att tappa fokus på något ämne. Det är uppenbart att alla ämnen behöver för att det skall vara möjligt att nå målen i kursplanerna. måste delegationen understryka att balansen mellan ämnen och ämnesgrupper, liksom även indelningen i ämnen och ämnesgrupper, säkerligen kommer att omprövas . Det är en naturlig följd av att samhället och kunskapsområden utvecklas. Omprövningen kommer då att ske inom ramen för den statliga styrningen, genom att läroplanen och kursplaner ses över. När detta blir aktuellt kommer inte tiden att vara utan betydelse, även om timplanen har avvecklats. I ett kursplanearbete måste nya bedömningar göras av hur det skall vara möjligt att arbeta med målen inom den totala ram som ges samt av att kursplanerna på ett rimligt sätt balanserar de olika ämnen och ämnesgrupper som prioriteras . Arbetsformer och värdegrundsmål schemaläggs Delegationen uppmärksammade redan i delbetänkandet att det som står på schemat i skolorna i försöket långt ifrån alltid är ämnen i den traditionella meningen, dvs. ämnen för vilka det finns en kurs- plan. I högre grad än tidigare schemalägger försöksskolorna också tid för bestämda arbetsformer och för att arbeta med läroplanens värdegrundsmål. Att schemalägga tid för specifika arbetsformer, som grupparbete, projekt, tema etc., kan vara ett sätt att öka flexibiliteten för lärarna Bör timplanen avskaffas? Arbetslaget kan då från vecka till vecka eller från arbetsperiod till arbetsperiod ta ställning till vilket innehåll som undervisningen skall ha. Tid avsatt för någon form av värdegrundsarbete, exempelvis kompistid, etik och moral etc., måste ses som ett konkret sätt att lyfta fram läroplanens mål i skolarbetet. Formerna för värdegrunds- arbete måste kunna variera. Att värdegrundsarbete schemaläggs får dock inte utesluta att det även fortsatt skall genomsyra skolans hela arbete. Ökat ansvar och ökat inflytande – bara för vissa? Delegationen finner det positivt att eleverna har fått ökat ansvar och inflytande under försöket. Eleverna är positiva till det ökade inflytandet som också kan bidra till ett ökat engagemang för skolarbetet, men efterfrågar mer. Inflytandet handlar i första hand om var, när och hur, men i mindre utsträckning om vad. Att det främst är inom ramen för det självreglerade arbetet som inflytandet har ökat gör att det finns stora möjligheter att vidareutveckla arbetsformerna inom skolans hela verksamhet så att elevernas inflytande får ett bredare genomslag. Det gäller oberoende av tim- planen. Det kan uppfattas som ett dilemma att vissa elever är bättre rustade att ta eget ansvar och ha inflytande över sina studier än andra. Vi kan konstatera att det är en utmaning för skolan att stödja de elever som inte är lika väl rustade för detta, men kan konstatera att det oberoende av hur undervisningen bedrivs alltid finns elever som är i behov av stöd. Då ansvar och inflytande är viktiga och prioriterade mål i läroplanen är det rimligt att elever som har svårt att ta eget ansvar och få inflytande ges stöd att utveckla denna förmåga. Som nämnts ovan kan elever som har svårt att nå målen inte alltid utnyttja de valmöjligheter som ges på samma sätt som andra elever. De tenderar att bli mer styrda av lärarna och av sina egna ambitioner att klara kraven i framför allt svenska, engelska och matematik. Delegationen anser att det är viktigt att respektera elevernas val även när det leder till att de satsar särskilt på de ämnen som de tycker är viktiga och svåra, ofta matematik och engelska. Med tanke på reglerna för intagning till gymnasieskolan är detta en helt rimlig prioritering från deras sida. Detta skiljer inte heller Bör timplanen avskaffas? elever i försöket från elever i andra grundskolor. Vi vill dock understryka att nedprioriteringar av andra ämnen till förmån för de behörighetsgivande kan kräva beslut om anpassad studiegång. Det gäller oberoende av om skolan måste följa en timplan eller inte. måste det vara ett ansvar för lärarna i arbetslaget att bidra till att undervisningen inte bara kommer att fokusera på svårigheter utan också på elevens möjligheter. En elev som ges möjlighet att utveckla sina starka sidor och får inflytande över sin vardag stärks också i sitt självförtroende och blir bättre att utvecklas även inom sådant som upplevs svårt. Dessutom kan fördjupning inom andra ämnen som eleven är intresserad av, eller har fallenhet för, bidra till att utveckla de så viktiga baskun- skaperna. Det är därför enligt vår uppfattning ett viktigt ansvar för lärare, arbetslag och skolledning att se till att elevernas skolvecka balanseras både med avseende på ämnenas karaktär och så att även elever med studiesvårigheter ges möjlighet till fördjupningar och att utveckla förmågan till ansvar och inflytande över sina studier. Elever i behov av särskilt stöd Att som skolorna i försöket söka ta utgångspunkt i varje elevs förutsättningar, behov och intressen bör bidra till att under- visningen anpassas till elever i behov av särskilt stöd och deras behov. kan, som nämnts ovan, elevernas utökade indi- viduella ansvar innebära ett problem för elever som har studie- svårigheter. Delegationen anser att det är en positiv konsekvens av det själv- reglerade arbetet att arbetslagen nu verkar ha mer tid att avsätta för elever i behov av särskilt stöd. Merparten av underlagen pekar på att elever i behov av särskilt stöd får mer lärartid som avsätts för just det självreglerade arbetet. Elever i behov av särskilt stöd uppmärksammas också på ett annat sätt än tidigare och lärarna söker organisera lösningar för eleverna utifrån deras individuella behov. En konsekvens är att elever i behov av särskilt stöd får en starkare lärarstyrning än andra elever under det självreglerade arbetet. Det sker dock med ambitionen att eleverna skall nå målen. Studierna ger lite olika bilder av vilka elever i behov av särskilt stöd som gynnas respektive inte gynnas av försöket. Flera studier pekar på att elever som har problem att klara kravet på målmed- vetenhet och koncentration vinner på att bli synliggjorda och Bör timplanen avskaffas? därmed föremål för lärarnas uppmärksamhet. finns några studier som uppmärksammar att en elevgrupp som forskarna benämner gråzonselever kan missgynnas. Det handlar om elever som egentligen inte är i behov av särskilt stöd för att klara målen för godkända betyg, men som inte fullt ut klarar det självständiga arbetssättet och inte gör något väsen av sig. Genom att de förblir osedda får de inte det stöd de skulle behöva för att nå längre. I en av studierna exemplifieras med att tysta flickor har svårigheter att bli uppmärksammade, något som visserligen är ett problem men enligt vår erfarenhet inte är någon ny företeelse i skolan. Flera olika underlag pekar också på att försöksskolorna bygger sina specialpedagogiska strategier på inkluderande lösningar. Det innebär att eleverna ges specialpedagogiskt stöd inom ramen för den ordinarie undervisningssituationen, ofta för själv- reglerat arbete. Liksom för generellt saknas dock verkningsfulla specialpedagogiska strategier i försöksskolorna. Det får konsekvenser för alla elever i behov av särskilt stöd och inte minst för elever med svåra funktionsnedsättningar.