sou · GTB394 · 2006-01-01 00:00:00 — Inom ramen för EU:s löpande utveckling pågår ett ambitiöst arbete för att etablera en gemensam europeisk infrastruktur för rumslig information (INSPIRE, Infrastructure for Spatial Information in Europe). Programmet tar sin utgångspunkt i det faktum att situa- tionen i fråga om geografisk information inom unionen är splittrad och fragmenterad, med stora luckor i tillgänglighet, brister i enhet- ligheten och terminologin mellan olika länder. Problemen gör det svårt att identifiera och nyttja de data som trots allt finns tillgäng- liga. Syftet med programmet är att skapa en gemensam europeisk infrastruktur för lägesrelaterad information som underlättar för både unionens medborgare, beslutsfattare i olika skepnader och företag som behöver ha tillgång till denna typ av information för sin verksamhet. I förstudierna för INSPIRE har vissa grundläggande principer slagits fast: Lägesbunden information ska endast fångas och då på den organisatoriska nivå där detta kan ske på det mest kostnadseffektiva sättet. Det måste vara möjligt att sömlöst kombinera lägesbunden information från olika datakällor och att dela denna informa- tion mellan olika användare och applikationer. Lägesbunden information måste delas mellan alla nivåer inom förvaltningen. Lägesbunden information som behövs för en väl fungerande förvaltning måste vara tillgänglig under sådana villkor som inte begränsar utnyttjandet av dessa data. Det måste vara lätt att identifiera vilken lägesbunden informa- tion som finns inom ett visst område. Målet är att INSPIRE ska implementeras – 2015. 4Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser De stora nationella inventeringar som genomförts har på ett bra sätt tjänat som underlag för det operativa miljömålsarbetet. De har också bidragit till att stärka det strategiska arbetet. Genom insatserna har en bred kunskapsbas skapats som fortfarande ger underlag för olika insatser. Flera av inventeringarna distribueras via webben, men det finns fortfarande behov av att mer infor- mation läggs ut. De stora inventeringarna är i allt väsentlig in- riktade på landmiljöerna. Samlade inventeringar saknas i princip helt för sötvattenmiljöer och miljöer. I den mån ytterli- gare inventeringsresurser kan skapas, bör dessa resurser i allt vä- sentligt prioriteras mot dessa områden så att en motsvarande god grund för bevarandearbetet i framför allt de miljö- erna kan skapas. Förutom detta är det av stor vikt att basinven- teringen av Natura 2000-områden och övriga skyddade områden kan fullföljas, liksom att miljöövervakningen, särskilt inom ra- men för (Nationell inventering av landskapet i ), ges möjligheter att utvecklas. I det här kapitlet beskrivs viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser. Syftet är att ge en överblick över de större riktade insatser som gjorts för att bygga upp kunskap kring naturvärden och biologisk mångfald i . Som framgår av följande kapitel tas kunskap också fram i många andra sammanhang. Alla insatser som beskrivs rör huvudsakligen landmiljö. Det beror inte på att akvatiska miljöer förbigåtts av utredningen, utan på att det helt enkelt inte finns några större riktade insatser av detta slag som täcker sjöar och vat- tendrag eller havet. Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser har det bedrivits naturinventeringar i . San- nolikt finns inget annat fält i det svenska landskapet som invente- rats och beskrivits lika mycket som just naturen, dess innehåll och de värden som finns i naturlandskapet. Utförare har varit allt från den enskilde medborgaren som genom sitt personliga intresse krys- sar fåglar och registrerar observationerna i Artportalen, till univer- sitet och myndigheter. I ett historiskt perspektiv beskrivs ofta som en period under vilken grunden lades för den vetenskapliga beskrivningen av . Utvecklingen hade dock inletts redan tidigare, i vissa fall men framförallt andra hälft. Det som kom att ske var att behoven ökade av att inom rikets gränser utnyttja landets resurser på ett mer ef- fektivt sätt. Den långa perioden av krig och ofred bröts och tid som regional stormakt var över. Genom att med en högre grad av systematik undersöka och be- skriva naturen ökar både insikten om landets resurser och om eko- systemens komplexitet och dynamik. De insatser som gjordes av både och hans lärjungar och många andra av dåti- dens vetenskapsmän kan knappast överskattas. Den systematiska inventerings- och insamlingsverksamheten har gett upphov till rika arkiv och samlingar som har både ett ve- tenskapshistoriskt värde och ett värde som miljöarkiv där moderna analysmetoder skapar möjligheter att dra slutsatser av material som inte varit tillgängliga. startar i samband med den fysiska riksplane- ringen ett omfattande naturinventeringsarbete i regi av olika myn- digheter på nationell, regional och lokal nivå. tog t.ex. initiativ till rikstäckande kartläggningar av olika naturtyper som urskogar, våtmarker samt ängs- och hagmarker. Även kraven i ny lagstiftning, miljöskyddslag, naturvårdslag, och , har ökat behoven av styrd kunskapsuppbyggnad. I och med en ökande medvetenhet om miljöproblemens interna- karaktär, och behoven av gemensamt arbete, har också an- talet internationella konventioner ökat som ställer krav på åtgärder för att bevara och utveckla miljön och därigenom på kunskap. Se- dan EU-inträdet har dessa krav ökat markant, inte minst genom 2000 och vattendirektivet. Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser Utöver den av myndigheter och institutioner styrda kunskaps- uppbyggnaden så har omfattande kunskap om växter och djurs ut- bredning byggts upp genom framsynta och kompetenta insatser av intresserade enskilda, organisationer och föreningar. Exempel på detta är t.ex. de olika inventeringar som gjorts för landskapsfloror, för fågelatlas och kopplat till det webbase- rade systemet för fågelobservationer – Svalan – som har förts in i den s.k. Artportalen. Uppföljningen av utvecklingen av den bi- ologiska mångfalden skulle knappast kunna fungera utan dessa ofta ideella insatser. I. Inventeringar och karteringar av naturtyper, habitat och arter De större nationella inventeringarna presenteras nedan. Inom ra- men för denna utrednings uppdrag har det inte varit möjligt att genomföra en genomgående kvalitativ analys av innehållet i utred- ningarna. I bl.a. utredningens webbenkät har dock många lämnat synpunkter på de nationella inventeringarnas kvalitet. Dessa syn- punkter redovisas i vissa fall. Våtmarksinventeringen (VMI) Inventeringen syftade till att ta fram en kunskapsbas som på en nationell och regional nivå kan utgöra underlag för planering och beslut i ärenden som berör våtmarker, utgöra underlag för den nationella myrskyddsplanen som tas Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser SOU 2005:94 fungera som en basinventering som kan utgöra underlag för miljöövervakning av våtmarker, öka den allmänna kunskapen om och därmed förståelsen för våtmarkernas betydelse för ekosystemen och den biologiska Kombination av flygbildstolkning manuellt och med stöd av GIS Våtmarker större än 50 ha i och 20 ha i övriga delar av landet har inventerats. Ja, data kvalitetssäkrade av SLU Ja, ESRI Shape Alla våtmarksobjekt delas in i följande naturvärdesklasser: Klass 1 är särskilt värdefulla objekt med så stora naturvärden att de bör bevaras . Samtliga klass 1-objekt in- venteras även i fält. Klass 2 är sådana objekt som ur naturvårdssynpunkt är så vär- defulla objekt att de bör skonas från ingrepp. Klass 3 utgörs av objekt med vissa naturvärden. I dessa kan in- grepp som t.ex. dikning och torvtäkt tillåtas under förutsätt- ning att skador på naturmiljön begränsas, genom att t.ex. vissa känsliga partier undantas från ingrepp eller att dräneringsdiken läggs så att den hydrologiska påverkan begränsas. Klass 4 är objekt utan nämnvärt naturvårdsintresse. De är vanli- gen redan påverkade av tidigare dikningar och torvtäkter. Till hjälp för att jämföra alla våtmarker med varandra inom en na- turgeografisk region använde VMI ett dataprogram (Poäng- sättning av naturvärden), som utarbetats av . Varje våtmark poängsattes utifrån givna kriterier, vilket resulterade i en preliminär klassning. Resultatet granskades sedan manuellt för att fastställa en slutlig naturvärdesklassning. De kriterier som väg- des in vid naturvärdesklassningen var representation, storlek, orördhet/ostördhet, mångformighet och raritet (se nedan). De högst poängsatta objekten eller delobjekten inom en region och inom samma våtmarkstyp valdes ut till klass-1 områden. Prin- cipen var att då storlekspoäng ges sker det alltid inom varje våt- markstyp, dvs. de största objekten/delobjekten inom varje våt- Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser markstyp ges maximal poäng, därefter faller poängen proportionellt med minskande storlek. För att de naturligt förekommande arterna ska bestå med livskraftiga populationer och naturligt varie- rande genbanker, krävs att en viss del av alla i regionen före- kommande biotoper/naturtyper bevaras. Kriteriet tillämpas i VMI så att ett urval, av varje inom förekommande våtmarks- typ, ska ingå i naturvärdesklass 1. Förutsättningarna för höga naturvärden ökar med områdets storlek. Möjligheten till variation i hydrografi, to- pografi och ekologi ökar med våtmarksområdets storlek. Mångformigheten är normalt sett högre i ett stort område än ett litet. Den ekologiska, hydrologiska och klimatologiska stabiliteten ökar genom att påverkan från angränsande miljö minskar med ökande storlek. Hänsyn tas till mindre områden som har kända naturvärden. Orördhet/ostördhet. Områden som fått utvecklats utan påverkan från människan och som uppvisar na- turliga ekosystem är värdefulla. Den naturliga jämvikten i ett ekosystem är större ju mer orört/ostört ett område är och därmed är förutsättningar för bibehållandet av naturvärdet stora. VMI har registrerat de ingrepp som är tolkningsbara i flygbild som t.ex. diken, avverkningar och vägar. Ju större naturlig variation och mångfor- mighet ett område har desto högre naturvärde hyser det. Med ökad mångformighet ökar även förutsättningarna för biolo- gisk mångfald. Den stora andelen gränsövergångar ger upp- hov till nya biotoper, som vissa arter är beroende av flera miljöer för sin existens. Färre förekomster av en viss naturtyp med en liten totalareal ger högre naturvärden. Sällsynta naturtyper och ar- ter är ofta särskilt känsliga för förändringar i naturmiljön. Vad gäller sällsynta biotoper, växtsamhällen och arter så registreras de under fältinventeringen eller då litteraturuppgifter finns. Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser SOU 2005:94 1993–1998 på småskogsbrukets marker 2001–2003 kompletterande inventering Syftet med nyckelbiotopsinventeringen är att hitta och registrera biotoper som utgör viktiga livsmiljöer för rödlistade arter. Förberedande analyser genom kartstudier, fjärranalys och genom- gång av befintliga kunskapsunderlag ger potentiella nyckelbioto- per som fältbesöks. Ja, ESRI Shape Vid nyckelbiotopsinventeringen registreras: Biotoper som mer eller mindre tydligt uppvi- sar höga naturvärden och därför håller nyckelbiotopskvalitet. I biotopen ska man finna eller kunna förväntas finna rödlistade arter. Objekt med naturvärden. Biotoper som innehåller naturvär- den men där miljön inte når upp till nyckelbiotopsstandard. Kan också betraktas som biotoper som saknar höga naturvär- den men troligen blir nyckelbiotoper inom en inte alltför avlägsen framtid. Den nedre kvalitetsgränsen för objekt med naturvärden är inte definierad utan bestäms lokalt hos varje skogsvårdsstyrelse. Dessa objekt ges ett löpnummer och en be- skrivning i klartext, dessutom kan upp till tre rödlistade arter eller signalarter registreras. Flora- och faunalokaler. Lokaler för rödlistade eller regionalt skyddsvärda arter. För dessa lokaler finns en registreringsin- struktion och fältblanketter, men fältblanketten för nyckelbi- otoper går lika bra att använda. Den fjärde kategorin består av objekt som kanske visade sig vara avverkade, där underlaget var felak- tigt eller helt enkelt utsökta objekt som inte visade sig hålla till- räckligt högt värde. Dessa objekt noteras inte på fältblankett, dock sparas kartskissen med en kort notering så att ingen åker dit senare i tron att det är något intressant. Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser och projektledaren ska få en uppfattning om hur vanliga dessa objekt är ska antalet besökta objekt noteras i protokoll. () har varit ansvarig för nyckelbio- topsinventeringen på småskogsbrukets marker. För storskogsbru- ket har bolagen själva genomfört inventeringar som i många fall byggt på en likartad metod. SVO har varit tillsynsansvarig myndig- het i detta arbete. Med storskogsbruk avses här markägare med mer än mark, plus staten, kommunerna, landstingen och stiften oavsett storleken på innehavet. Markägare med 5 000 till skog kunde tidigare få visst ekonomiskt stöd för att inventera sina marker. De uppgifter som ges ovan gäller de inven- teringar för vilka SVO haft ansvar. I stort sett samtliga större markägare har redovisat sina nyckelbiotoper för SVO. I ett begrän- sat antal fall har de större skogsägarna getts möjlighet att distribu- era uppgifter om nyckelbiotoper via webben. Inventeringen syftade till att identifiera var i landet sumpskogar är belägna, samt definiera vilken betydelse dessa har för natur- vården och skogsproduktionen. Sumpskogsinventeringen genomfördes i två steg, fjärranalys och Fjärranalysen genomfördes genom flygbildtolk- ning av infraröda flygbilder. Ett mindre urval objekt, ca 5–, främst bland de ur naturvärdesynpunkt värdefullaste blev före- mål för fältinventering. Ytterligare uppgifter om sumpskogarna har inhämtats genom olika inventeringsmetoder. Ja, ESRI shape Sumpskogarnas naturvärden klassas enligt följande system: Klass 1 – Sumpskog med mycket höga naturvärden. Dessa sumpskogar har antingen kontinuitetsvärden, betydelse för Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser rödlistade eller missgynnade arter eller en viktig landskapseko- logisk funktion. Samtliga sumpskogar som utgör nyckelbioto- per, åtnjuter biotopskydd eller är mycket ovanliga inom sin naturgeografiska region förs till denna klass. Klass 2 – Sumpskog med höga naturvärden. Till denna klass hänförs objekt med höga, relativt höga eller troligen höga na- turvärden. Dessa sumpskogar får inte i större omfattning ha be- rörts av dikning eller alltför omfattande skogliga åtgärder. I vissa fall kan dock även dessa sumpskogar ha påverkats i större omfattning nämligen i de fall då objekten har stor strategisk och landskapsekologisk betydelse. Klass 3 – Ordinär sumpskog (ofta dikad men med vissa na- turvärden kvar). Till denna klass hänförs huvuddelen av lan- dets sumpskogar där inga speciella naturvärden kan återfinnas, men som ändå inte påverkats starkt av ingrepp. De har de all- männa värden sumpskogar har just i kraft av att vara sumpsko- gar. Många av dessa objekt har tidigare utnyttjats för skogs- bruk, dock utan mer omfattande markavvattning. Klass 4 – Sumpskog som starkt påverkats av ingrepp (dik- ning eller avverkning). Till klass 4 hänförs övriga sumpskogar, dvs. de som tidigare påverkats starkt av skogsbruk genom om- fattande dikning eller kalavverkning. Även vissa mycket allmänt förekommande sumpskogstyper, främst i inland, med lägre påverkansgrad kan föras till denna klass. Ja, i form av ängs- och betesmarksinventeringen Syftet med identifieringen var att identifiera och avgränsa kvar- varande ängs- och hagmarker med höga natur- och kulturmiljö- värden samt att ge underlag för olika former av operativa insatser samt planering och uppföljning. Inventeringen har genomförts i tre steg. liga data gåtts igenom, insamling har skett av uppgifter om äldre ängs- och hagmarker samt tolkning av IR-flygbilder har gjorts. fältarbetet har uppgifter om enskilda objekt samlats in. från en fastställd samling kriterier har slutligen en bedömning av Ängs- och hagmarksinventeringen digitaliserades i samband med SOU 2005:94 Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser att den nationella bevarandeplanen för odlingslandskapet (NBO) Oklart var den samlade databasen finns. Kan för vissa län (BD, X, N, Z, F, AB, D, S, AC, Y, U, O, T) laddas ned Ängs- och hagmarksinventeringens resultat värdeklassades i fyra klasser: Klass I – Högsta värde. Klass II – Mycket högt värde. Klass III – Högt värde. Klass Ö – Visst bevarandevärde. Ängs- och betesmarksinventeringen kan sägas utgöra ett omdrev av Ängs- och hagmarksinventeringen Inventeringens syfte är att vara ett lättillgängligt underlag för uppföljning enligt det nationella miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap på såväl nationell som regional och lokal uppföljning, utvärdering och återrapportering beträffande åtgärder inom miljö- och landsbygdsprogrammet, att säkerställa en hög måluppfyllelse av miljö- och lands- bygdsprogrammets miljöåtgärd för bevarandet av slåtter- åtaganden vad det gäller Natura 2000-nätverket utifrån EU:s fågel- respektive habitatdirektiv, fysisk planering och ärendehantering. Inventeringsarbetet har bestått av tre moment, förberedelse, fält- arbete och efterarbete. I samband med förarbete sker urvalet av intressanta ytor samt framtagande av fältkarta över objekten via kartfunktion i en GIS-applikation. Fältarbetet tar mest tid och kräver därmed mest resurser. Fältdata registreras via en fältappli- kation i en handdator. Under fältbesöket registreras företeelser som hävd, markförhållanden, förekomst av viss flora, nyckelele- ment träd och vatten samt förekomst av landskapselement och Efterarbetet innebär en överföring av fältdata till en databas kallad . I detta skede sker även den slutgiltiga avgränsningen av inventeringsytorna via GIS-applikationen. Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser SOU 2005:94 Ja, i databasen till vilken myndigheter kan ges access. 75,2 mnkr (totalkostnad) /amnesomraden/vaxtmiljovatten/ Inventeringen kan ses som en uppföljning av den rikstäckande in- ventering av ängs- och hagmarker som gjordes under slutet av 1980- och . Ängs- och hagmarksinventeringen var fokuserad på biologiska värden i markskiktet, företrädesvis bland kärlväxterna. I den nya inventeringen har också andra värden beskrivits; t.ex. har även biologiska värden i träd- och buskskiktet, liksom kulturhistoriska värden dokumenterats i större omfattning. Exempel på sådana värden är jätteträd, hamlade träd, gamla bygg- nader, hägnader, odlingsrösen och övergiven . Dessutom registreras en rad grundläggande uppgifter om betesmarken, såsom markfuktighet och hävdstatus. Syftet med inventeringen är att följa upp och dokumentera till- ståndet för värdefulla ängar och betesmarker. Inventeringen skall också utgöra ett kunskapsunderlag för den fysiska planeringen, så att marker med höga natur- och kulturvärden kan skyddas. Den nya inventeringen genomförs med en gemensam metodik för hela landet, som skall göra det möjligt att ge en helhetsbild av ängar och betesmarker. Ett gemensamt datafångstsystem utveckla- des med en hög grad av standardisering i fråga om både beskrivande och lägessatta data. Det insamlade materialet har registrerats i en gemensam databas. Inventeringen ska ingå i länsstyrelsernas regionala förvaltningsan- svar för rovdjuren och även vara en del i arbetet med att förhindra Inventeringsresultaten ska vara direkt jämförbara mellan åren och mellan län/områden med renskötsel samt utgöra underlag: för uppföljning av mål för rovdjursstammarnas status och för vid beslut om fördelning av ersättning för rovdjursförekomst i samebyarna, SOU 2005:94 Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser för vid beslut om eventuella bidrag till förebyg- gande åtgärder för att förhindra skador av rovdjur på ren, vid uppföljning av effekterna av vidtagna skadeförebyggande vid planering av framtida skadeförebyggande åtgärder, vid och länsstyrelsernas beslut om skyddsjakt efter rovdjur. Fältinventering av spårförekomster. Styrda kriterier för tolkning av Ja, i databasen med höga sekretesskrav på använ- 12,3 mnkr av medel från anslaget för biologisk mångfald Till detta kommer medel för same- byarnas deltagande om ca 3,5 mnkr samt medel från länsstyrel- sernas ramanslag om uppskattningsvis ca . Rovdjursinventeringen inom renskötselområdet är i första hand ett redskap för den regionala rovdjursförvaltningen i ett område där motsättningarna mellan olika intressen är särskilt tydliga. Inven- teringen är i andra hand en kunskapsuppbyggande insats som ger goda underlag för bl.a. artövervakning men också för t ex myndig- hetsbeslut. Inventeringen utförs i nära samverkan mellan länsstyrelserna och samebyarna. Varje sameby har utsett en rovdjurssamordnare som tillsammans med naturbevakare och tillfällig personal inom både länsstyrelse och sameby utföra själva inventeringen. Inventeringsarbetet syftar till att fastställa regelbunden eller till- fällig förekomst av de stora rovdjuren inom samebyns område. I anslutning till inventeringen kan olika riktade specialinsatser utföras, t.ex. för att följa rörelsemönstret hos lodjur. Om dessa in- satser planeras och genomförs tillsammans av länsstyrelserna, sa- mebyarna och med stöd av forskningen, kan de fungera som en brygga mellan motstående intressen. Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser SOU 2005:94 Länsstyrelserna i samverkan med de ideella organisationerna Inventeringen skall ingå i länsstyrelsernas regionala förvaltnings- ansvar för rovdjuren och även vara en del i arbetet med att för- Inventeringsresultaten skall vara direkt jämförbara mellan åren och mellan länen samt utgöra underlag för uppföljning av mål för rovdjursstammarnas status och vid uppföljning av effekterna av vidtagna skadeförebyggande vid planering av framtida skadeförebyggande åtgärder, vid och länsstyrelsernas beslut om skyddsjakt efter rovdjur. Fältinventering av spårförekomster. Styrda kriterier för tolkning av Ja, i databasen med höga sekretesskrav på använ- 5,8 mnkr av medel från anslaget för biologisk mångfald. Till detta kommer kostnader för jägarorganisationernas deltagande samt kostnader från länsstyrelsernas ramanslag. Basinventering av Natura 2000-områden och skyddade områden Basinventeringen av Natura 2000-områden och övriga skyddade områden syftar till att inhämta data av sådan kvalitet att de kan arbeta med nationell och regional strategisk naturvårds- formulera tydliga och uppföljningsbara mål på objektnivå i bevarandeplaner för Natura 2000-områden och skötselplaner för skyddade områden, enligt definitionen av gynnsam beva- utgöra grunden för löpande uppföljning och utvärdering samt rapportering av detta enligt artikel 17 i art- och habitatdi- SOU 2005:94 Beskrivning av viktigare nationella inventeringar och miljöövervakningsinsatser utgöra ett användbart underlag för olika prövningar på ob- jektnivån i Natura 2000-områden och övriga skyddade områ- Metodutvecklingen för basinventeringen pågår varför slutliga ställningstagande till vilka metoder som kommer att användas ej I stort bygger inventeringen på en modell med förarbete inklusive fjärranalys samt dataåtervinning, fältarbete och efterar- Samtliga Natura 2000-områden och skyddade områden Avsikten är att datafångsten ska ske digitalt Avsikten är att data ska finnas tillgängliga på webben. I basinventeringen ingår följande: Utbredningen av naturtyper enligt bilaga 3 i områdesskydds- förordningen i Natura 2000-områden och skyddade områden (bilaga 1 i art- och habitatdirektivet). Förbättrad indelning av våtmarker, gräsmarker och vattenmil- jöer genom komplettering av naturtypskarteringen.