sou · GTB316 · 2006-01-01 00:00:00 — Storleken av en investerares krav skall beräknas enligt de rättsliga och avtalsmässiga villkor, särskilda sådana som behandlar kvittning och motkrav som berättigar till ersättning som, vid tid- punkten för det konstaterande eller det avgörande som avses i punkt 2, gäller för uppskattningen av penningbeloppet eller värdet, där så är möjligt, fastställt i förhållande till marknadsvärdet på instrumenten som tillhör investeraren och som värdepappersföre- taget inte förmår betala tillbaka eller återlämna. Krav som härrör från transaktioner i samband med något för vilket en fällande dom för penningtvätt har meddelats, enligt definition i artikel 1 i rådets direktiv /308/EEG av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar (10), skall uteslutas från all ersättning enligt system för ersättning till investerare. Medlemsstaterna skall säkerställa att systemet tillhandahåller ett skydd som uppgår till minst 20 000 ecu per investerare vad gäller krav som avses i artikel 2.2. Till och med får medlemsstater i vilka skyddet, när detta direktiv antas, är lägre än 20 000 ecu, behålla denna lägre skyddsnivå, under förutsättning att den inte är lägre än 15 000 ecu. Denna möjlighet skall också ges medlemsstater på vilka övergångsbestämmelserna i artikel 7.1 andra stycket i direktiv /19/EG är tillämpliga. 2.En medlemsstat kan föreskriva att visa investerare skall vara undantagna från det skydd som systemet tillhandahåller eller skall ges en lägre skyddsnivå. Dessa undantag finns angivna i bilaga I. 3.Denna artikel skall inte hindra att bestämmelser som ger ett större eller mer omfattande skydd för investerare bibehålls eller antas. 4.En medlemsstat kan begränsa det skydd som anges i punkt 1 eller det som avses i punkt 3 till en bestämd procentsats av en inve- sterares krav. Den skyddade procentsatsen skall dock uppgå till eller överstiga av kravet till dess det belopp som skall betalas ut enligt systemet uppgår till 20 000 ecu. Om ett värdepappersföretag som enligt artikel 2.1 är skyldigt att vara anslutet till ett system inte uppfyller de förpliktelser som åligger det såsom anslutet till detta system, skall de behöriga myn- digheter som har utfärdat dess auktorisation underrättas och, i samarbete med ersättningssystemet, vidta alla lämpliga åtgärder, inklusive användande av sanktioner, för att säkerställa att värde- pappersföretaget uppfyller sina förpliktelser. Om dessa åtgärder inte leder till att värdepappersföretaget uppfyller sina förpliktelser, kan systemet, om nationell lagstiftning tillåter uteslutning av en medlem, med de behöriga myndigheternas uttryckliga samtycke och med minst tolv månaders frist, meddela att det ämnar utesluta värdepappersföretaget från medlemskap i systemet. Skyddet enligt artikel 2.2 andra stycket skall fortsätta att gälla för investeringsverksamhet som utförts . Om värdepappersföretaget vid fristens utgång inte har uppfyllt sina förpliktelser kan ersättningssystemet, efter att återigen ha inhämtat de behöriga myndigheternas uttryckliga samtycke, genomföra ute- slutningen. 3.Om nationell lagstiftning tillåter, och med uttryckligt sam- tycke från de behöriga myndigheter som har utfärdat värde- pappersföretagets auktorisation, får ett värdepappersföretag som har uteslutits från ett system för ersättning till investerare fortsätta att tillhandahålla investeringstjänster om företaget, innan det ute- slöts, hade vidtagit andra åtgärder för att garantera ett skydd för investerare som är åtminstone likvärdigt med det officiellt erkända systemet och har egenskaper som motsvarar det systemets. 4.Om ett värdepappersföretag som har föreslagits för uteslut- ning enligt punkt 2 inte kan vidta andra åtgärder som uppfyller de villkor som anges i punkt 3, skall de behöriga myndigheter som utfärdade dess auktorisation återkalla den. Skyddet enligt artikel 2.2 andra stycket skall fortsätta att gälla efter det att värdepappersföretagets auktorisation återkallats för inve- steringsverksamhet som utförts fram till tidpunkten för återkallan- det. Systemet för ersättning till investerare som enligt artikel 2.1 har införts och officiellt erkänts i en medlemsstat skall också omfatta investerare hos värdepappersföretagets filialer i andra medlems- stater. Till och med får varken nivån på eller omfattningen, inklusive procentsatsen, av skyddet överstiga den maximala nivån eller den maximala omfattningen av det skydd som motsvarande system inom värdemedlemsstatens territorium ger. Före detta datum skall kommissionen utarbeta en rapport på grundval av de erfarenheter som har gjorts vid tillämpningen av detta stycke och av artikel 4.1 i direktiv /19/EG till vilket hänvi- sas ovan och bedöma om dessa bestämmelser behöver behållas. Kommissionen skall, om det är lämpligt, överlämna ett förslag till SOU 2005:16 Bilaga 3 direktiv till och rådet i syfte att förlänga bestämmelsernas giltighetstid. När nivån på eller omfattningen, inklusive procentsatsen, av det skydd som värdmedlemsstatens system för ersättning till inve- sterare ger överstiger nivån på eller omfattningen av det skydd som ges i den medlemsstat i vilken ett värdepappersföretag är auktori- serat, skall värdmedlemsstaten säkerställa att det finns ett officiellt erkänt system inom dess territorium som en filial frivilligt kan ansluta sig till för att komplettera det skydd som dess investerare redan har genom filialens anslutning till systemet i hemlandet. Det system som filialen anslutar sig till skall omfatta den kate- gori av institut som den tillhör eller närmast motsvarar i värd- medlemsstaten. Medlemsstaterna skall säkerställa att objektiva och allmänt tillämpade villkor upprättas för filialers medlemsskap i alla inve- sterarskyddssystem. Tillträde skall ske på villkor att de relevanta förpliktelserna vad avser anslutning är uppfyllda, särskilt vad avser betalning av bidrag och andra avgifter. Medlemsstaterna skall vid genomförandet av denna punkt följa de övergripande riktlinjer som anges i bilaga II. Om en filial som enligt punkt 1 frivilligt har anslutit sig till ett system för ersättning till investerare inte uppfyller de förpliktelser som åligger den såsom ansluten till systemet, skall de behöriga myndigheter som utfärdade auktorisationen underrättas och, i sam- arbete med ersättningssystemet, vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att ovannämnda förpliktelser uppfylls. Om filialen trots dessa åtgärder inte uppfyller de förpliktelser som anges i denna artikel kan ersättningssystemet efter en lämplig frist och med samtycke från de behöriga myndigheter som utfärdade auktorisationen, utesluta filialen. Investeringsverksamhet som utförts före dagen för uteslut- ningen skall fortsätta att vara skyddade av det frivilliga systemet efter denna dag. Investerare skall informeras om att det komplette- rande skyddet har återkallats och från vilket datum detta gäller. Det skydd som avses i artikel 4.1, 4.3 och 4.4 skall tillämpas på investerarens sammanlagda krav på samma värdepappersföretag enligt detta direktiv, oavsett antalet konton, valuta och lokalisering inom gemenskapen. Medlemsstaterna får dock föreskriva att medel i andra valutor än medlemsstaternas och ecun skall vara uteslutna från skyddet eller ges ett lägre skydd. Denna möjlighet skall inte gälla instrument. 2.Varje investerares andel i en gemensam investerings- verksamhet skall tas med i beräkningen av det skydd som avses i artikel 4.1, 4.3 och 4.4. Om särskilda bestämmelser saknas, skall krav fördelas lika mellan investerarna. Medlemsstaterna kan besluta att krav som hänför sig till en gemensam investeringsverksamhet som två eller flera personer är berättigade till som medlemmar i ett kompanjonskap, en samman- slutning eller en gruppering av liknande natur, som inte är en juri- disk person, kan läggas samman och behandlas som om de kom från en investering gjord av en enda investerare vid beräkning av de beloppsgränser som anges i artikel 4.1, 4.3 och 4.4. 3.Om inte investeraren är faktiskt berättigad till de innehavda medlen eller värdepapperen, skall den person som är faktiskt berät- tigad erhålla ersättningen, förutsatt att den personen har blivit identifierad eller kan identifieras före dagen för det konstaterande eller det avgörande som avses i artikel 2.2. Om flera personer är faktiskt berättigade skall, då de belopps- gränser som anges i artikel 4.1, 4.3 och 4.4 beräknas, hänsyn tas till vars och ens andel enligt de för förvaltningen av medlen eller vär- depapperen gällande arrangemangen. Denna bestämmelse skall inte vara tillämplig på företag för kollektiva investeringar. I ersättningssystemet skall lämpliga åtgärder vidtas för att infor- mera investerare om det konstaterande eller det avgörande som avses i artikel 2.2 och, om de skall få ersättning, betala ut denna till dem . Det får fastställa en tidsfrist inom vilken investerare skall inkomma med sina krav. får inte vara kortare än för ovannämnda konsta- terande eller avgörande eller när konstaterandet eller avgörandet offentliggörs. Att en sådan tidsfrist har löpt ut får dock inte åberopas av systemet i syfte att vägra en investerare skydd, när denne varit oförmögen att framföra sina anspråk. 2.I systemet skall ersättning med anledning av investerares krav kunna betalas ut så fort som möjligt och senast från det att det berättigade i kravet och ett belopp har fastställts. Under extraordinära omständigheter och i särskilda fall kan genom ersättningssystemet hos den behöriga myndigheten ansökas om en förlängning av tidsfristen. Ingen sådan förlängning får överstiga . 3.Om en investerare eller en annan person som är berättigad till eller har ett intresse i en investeringsverksamhet har anklagats för en lagöverträdelse som har samband med penningtvätt enlig defini- tionen i artikel 1 i direktiv /308/EEG, kan ersättningssystemet tillfälligt inhibera alla betalningar i väntan på domstolens dom, oav- sett den tidsfrist som fastställs i punkt 2. Medlemsstaterna skall säkerställa att varje värdepappersföretag vidtar lämpliga åtgärder för att ge personer som redan har gjort eller avser att göra investeringar tillgång till den information som de behöver för att avgöra vilket system för ersättning till inve- sterare som värdepappersföretaget och dess filialer är anslutna till inom gemenskapen eller vilka andra alternativa åtgärder som har vidtagits enligt artikel 2.1 andra stycket eller artikel 5.3. Investe- rarna skall informeras om bestämmelserna för investerarskydds- systemet eller andra alternativa åtgärder som har vidtagits, inklusive nivån på och omfattningen av det skydd som ersättningssystemet ger och andra bestämmelser som medlemsstaterna fastställt enligt artikel 2.3. Informationen skall göras tillgänglig på ett lättför- ståeligt sätt. På begäran skall information också ges om villkoren för ersätt- ning och de formaliteter som skall uppfyllas för att ersättning skall erhållas. 2.Den information som avses i punkt 1 skall på det sätt som anges i nationell lagstiftning göras tillgänglig på det officiella språ- ket eller språken i den medlemsstat där en filial är etablerad. 3.Medlemsstaterna skall införa regler som begränsar använd- ningen i marknadsföringssyfte av den information som avses i punkt 1 för att förhindra att en sådan användning påverkar det finansiella systemets stabilitet eller investerarnas förtroende. Med- lemsstaterna kan särskilt begränsa sådan marknadsföring till en saklig hänvisning till det system som värdepappersföretaget är anslutet till. Medlemsstaterna skall kontrollera om filialer som har inrättats av ett värdepappersföretag som har sitt huvudkontor utanför gemen- skapen har ett skydd som motsvarar det som föreskrivs i detta direktiv. Om så inte är fallet kan medlemsstaterna, om inte annat följer av artikel 5 i direktiv /22/EEG, kräva att de filialer som har inrättats av ett värdepappersföretag som har sitt huvudkontor utanför gemenskapen skall ansluta sig till ett existerande system för ersättning till investerare inom deras territorium. 2.Värdepappersföretag som har sitt huvudkontor utanför gemenskapen skall åt investerare som redan är kunder eller avser att bli sådana hos deras filialer tillhandahålla all relevant information om de åtgärder som har vidtagits för att skydda deras investeringar. 3.Den information som avses i punkt 2 skall på det sätt som anges i nationell lagstiftning göras tillgänglig på det officiella språ- ket eller språken i den medlemsstat där en filial inrättas. Informa- tionen skall vara avfattad på ett klart och förståeligt sätt. Utan att det påverkar eventuella andra rättigheter enligt nationell lagstiftning skall system som betalar ut ersättning till investerare vara berättigade att vid likvidationsförfaranden träda i investerarnas ställe avseende rätten till ett belopp motsvarande det som betalas ut. Medlemsstaterna skall säkerställa att en investerares rätt till ersätt- ning skall kunna bli föremål för en rättslig process mot ersättnings- systemet. skall kommissionen till Europapar- lamentet och rådet framlägga en rapport om tillämpningen av detta direktiv, i förekommande fall åtföljd av ett förslag till översyn. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författ- ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . De skall genast underrätta kommissionen om detta. När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall dessa inne- hålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hän- visning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvis- ningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till väsentliga bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Artikel 12 i direktiv /22/EEG skall upphöra att gälla från och med det datum som avses i artikel 15.1. Detta direktiv träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. (1)EGT nr C 321, 27.11.1993, s. 15 och EGT nr C 382, 31.12.1994, s. 27. (2)EGT nr C 127, , s. 1. (3)Yttrandet avgivet . (4)yttrande av (EGT nr C 128, , s. 85), rådets gemensamma ståndpunkt av (EGT nr C 320, 30.11.1995, s. 9) och Europaparla- mentets beslut av (EGT nr C 96, , s. 28). Rådets beslut av och beslut av (EGT nr C 85, . (5)EGT nr L 141, , s. 27. (6)EGT nr L 135, 31.5.1994, s. 5. (7)Rådets första direktiv (77/780/EEG) av om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut. (EGT nr L 322, 17.12.1977, s. 30). Direktivet senast ändrat genom direktiv /646/EEG (EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1). (8)Rådets andra direktiv (89/646/EEG) av om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut, samt med ändring av direktiv /780/EEG. (EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1). Direktivet senast ändrat genom direktiv /30/EEG (EGT nr L 110, 28.4.1992, s. 52). (9)EGT nr L 110, 28.4.1992, s. 52. (10)EGT nr L 166, 28.6.1991, s. 77. Förteckning över de undantag som avses i artikel 4.2 1.Professionella och institutionella investerare såsom -värdepappersföretag enligt definitionen i artikel 1.2 i direktiv /22/EEG, -kreditinstitut enligt definitionen i artikel 1 första strecksatsen i rådets direktiv /780/EEG, -finansiella institut enligt definitionen i artikel 1.6 i rådets direktiv /646/EEG, -företag för kollektiva investeringar, Andra professionella och institutionella investerare. 2.Överstatliga institutioner, statliga och centrala administrativa myndigheter. 3.Provinsiella, regionala, lokala eller kommunala myndigheter. 4.Styrelseledamöter, andra medlemmar i värdepappersföretagets ledning och bolagsmän som personligen svarar för värdepappers- företagets skulder, personer som äger av värdepappers- företagets kapital, personer med ansvar att utföra i lag föreskriven revision av värdepappersföretagets bokföring och investerare med liknande ställning i andra företag inom samma grupp som ett sådant företag. 5.Nära släktingar och tredje man som handlar för de investerares räkning som avses i 4. 6.Andra företag inom samma grupp. 7.Investerare som är ansvariga för eller har dragit fördel av vissa förhållanden som är hänförliga till värdepappersföretaget och som ligger till grund för värdepappersföretagets finansiella svårigheter eller som har medverkat till att förvärra dess finansiella ställning. 8.Bolag som är av sådan storlek att de inte får att upprätta en balansräkning i förkortad form enligt artikel 11 i rådets fjärde direktiv (78/660/EEG) av grundat på artikel 54.3 g)i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag (1). (1) EGT nr L 222 av den , s. 11. Direktivet senast änd- rat genom direktiv /8/EG (EGT nr L 82, 25.3.1994, s. 33). Övergripande riktlinjer (som avses i artikel 7.1 femte stycket) Om en filial ansöker om att få ansluta sig till en värdmedlemsstats system för kompletterande skydd, skall värdmedlemsstatens system bilateralt med systemet i den medlemsstat som är filialens hemland införa lämpliga regler och förfaranden för utbetalning av ersättning till filialens investerare. Följande principer skall vara tillämpliga på både utarbetandet av dessa förfaranden och fast- ställandet av de villkor för anslutning som är tillämpliga på en sådan filial (som avses i artikel 7.1): a) Värdmedlemsstatens system skall behålla full rätt att ålägga de anslutna värdepappersföretagen sina objektiva och allmänt tilläm- Det skall kunna kräva tillhandahållande av relevant information och ha rätt att kontrollera sådan information hos de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är värdepappers- företagets hemland. b)Värdmedlemsstatens system skall tillmötesgå krav på kom- pletterande ersättning efter det att de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland har lämnat information om ett sådant avgörande eller konstaterande som avses i artikel 2.2. Värd- medlemsstatens system skall ha fortsatt oinskränkt rätt att, innan utbetalning av en kompletterande ersättning sker enligt systemets egna normer och förfaranden, pröva om en investerare har rätt att få en sådan ersättning. c)Systemen i de medlemsstater som är värdland respektive hemland skall ha ett nära samarbete för att säkerställa att inve- sterare snabbt får en korrekt ersättning. De skall särskilt komma överens om hur förekomsten av motkrav som kan komma att ge upphov till kvittning enligt endera systemet kommer att påverka den ersättning som varje system skall betala ut till investeraren. d)Värdmedlemsstatens system skall vara berättigat att kräva bidrag av filialer för kompletterande skydd på en lämplig grundval som tar hänsyn till det skydd som systemet i den medlemsstat som är hemland ger. För att underlätta inkrävandet av sådana bidrag skall värdmedlemsstatens system vara berättigat att anta att dess åtagande under alla omständigheter är begränsat till det belopp med vilket det skydd det ger överstiger det skydd som hemlandet ger, oavsett om hemlandet faktiskt betalar ersättning till investerare inom värdmedlemsstatens territorium. En av EU:s grundpelare är upprättandet av en gemensam inre marknad. Som ett led i genomförandet av den inre marknaden har ett EG-rättsligt regelverk utvecklats på bolagsrättens område. Syftet med EG:s bolagsrätt kan sägas vara att underlätta bolagens verksamhet och samarbete på den gemensamma marknaden genom att skapa likvärdiga rättsliga förutsättningar för bolag verksamma i olika EU-länder. på bolagsrättens område har huvudsakligen meddelats i form av direktiv. Genom de nio bolagsrättsliga direktiv som antagits har en del av skillnaderna mellan medlemsstaternas bolagsrättsliga lagstiftning jämnats ut. Vid sidan av detta harmoniseringsarbete har bedrivits ett arbete med att skapa särskilda europeiska associationsformer. Frågan om en särskild europeisk aktiebolagsform, europabolag (Europaea), behandlas bl.a. i förordningen (EG) nr 2157/2001 om stadga för europabolag, som beslutade (SE-förordningen). Förordningen trädde i kraft . Ett europabolag skall vara en europeisk associationsform för gränsöverskridande samverkan i aktiebolagsform. I SE- förordningen finns inte någon uttömmande reglering av europabolagen.1 Europabolag med säte i kommer i många avseenden att falla under de svenska bestämmelser som tillämpas på publika aktiebolag. Det innebär att många av aktiebolagslagens (1975:1385) 1 Många frågor har överlåtits till de olika nationella bolagsrättsliga lagstiftningarna. Sålunda innehåller SE-förordningen en rad hänvisningar till den nationella lagstiftning som gäller för publika aktiebolag i den medlemsstat där bolaget har sitt säte. Detta innebär att ett europabolag kommer att falla under en blandning av EG-rättsliga och nationella bestämmelser. bestämmelser liksom t.ex. skatterättsliga och insolvensrättsliga regler kommer att gälla för europabolag som är registrerade här. Enligt SE-förordningen skall, om det finns särskilda bestämmelser i nationell lagstiftning för den typ av verksamhet som ett europabolag driver, dessa bestämmelser gälla fullt ut för europabolaget. Förordningen förutsätter alltså att de särskilda regler (EG-rättsliga såväl som nationella regler) som gäller för bl.a. bankaktiebolag, kreditmarknadsbolag, värdepappersbolag och försäkringsaktiebolag tillämpas även på europabolag. SE-förordningen innehåller vissa allmänna bestämmelser om europabolagen (grundläggande aktiebolagsrättsliga krav angående bl.a. aktiekapital, aktier och firma). Genom bestämmelserna i lagen (2004:575) om europabolag2, som också trädde i kraft , kompletteras SE- förordningen i frågor där denna delegerar normgivningsrätten till medlemsstaterna eller där det annars bedömts lämpligt att införa svenska regler vid sidan av förordningens regler.3 Ett europabolag skall ha sitt säte i en stat inom EU. och huvudkontor skall finnas i en och samma medlemsstat. Sätet skall kunna flyttas från en medlemsstat till en annan utan att bolaget behöver avvecklas i det första landet och bildas på nytt i det andra. Ett europabolag skall kunna bildas på fem olika sätt.4 Gemensamt för alla sätten är att bildandet sker genom åtgärder som vidtas av redan befintliga nationella juridiska personer. Vidare finns i SE-förordningen en rad bestämmelser om registrering, organisation och redovisning, likvidation och konkurs samt ombildning av ett europabolag till ett nationellt bolag. Som nämnts innehåller lagen om europabolag bestämmelser som kompletterar SE-förordningen. 2003/04:112 Europabolag. 3Angående behovet av kompletterande reglering, se prop. 2003/04:112, se kapitel 5. 4Det första sättet att bilda ett europabolag på är att publika aktiebolag hemmahörande i minst två olika medlemsstater fusioneras till ett europabolag. En annan möjlighet är att två eller flera privata eller publika aktiebolag tillsammans bildar ett holdingbolag i form av ett europabolag. Ytterligare en möjlighet är att två eller flera bolag skapar ett dotterbolag i form av ett europabolag. Det är också möjligt att ombilda ett nationellt publikt aktiebolag till ett europabolag. Slutligen är det möjligt för ett europabolag att självt bilda ett eller flera dotterbolag i form av europabolag. Filialisering av AB:s dotterbanker i , och har i ett pressmeddelande meddelat att banken genom en fusion av de fyra nordiska bankkoncernerna avser att bilda ett europabolag med säte i . Syftet med att på detta sätt göra dotterbankerna i , och till filialer, uppges vara ambitionen att verka på, framför allt, de nordiska marknaderna som en bank. Genom att bilda ett europabolag kan den operativa verksamheten i banken styras och ledas på ett mer effektivt sätt. Frågorna om konsekvenserna för insättningsgarantin vid omstruktureringar av gränsöverskridande verksamhet inom EU har särskilt aktualiserats genom SE-förordningens ikraftträdande. Den nya företagsformen europabolag underlättar för ett institut att bedriva verksamhet i flera olika länder genom en filialstruktur.