sou · GTB395 · 2006-01-01 00:00:00 — I korthet innebär en nyhetsfrist att uppgifter om en uppfinning, som gjorts tillgängliga av sökanden inom före patentansökans ingivande, inte skall beaktas vid bedömningen av uppfinningens nyhet. En uppgift som finns tillgänglig i en offentlig allmän handling behöver i sådant fall inte medföra att en uppfinning inte kan patentsökas. Patenträtten är emellertid i stor utsträckning utformad i enlighet med olika inter- nationella åtaganden som gjort. Vidare kan det konstateras att en majoritet av stater inte har regler om en nyhetsfrist och att sådana regler saknas i EPC. Även om forskning som bedrivs i offentlig regi – och som inte utgör uppdragsforskning – inte med nödvändighet måste leda till att nyheten av en uppfinning i patenträttsligt hänseende gått för- lorad, finns det naturligtvis alltid en risk för att så blir fallet. En sådan risk finns i viss utsträckning, oavsett om det är fråga om privat eller offentlig verksamhet. Skälet för att särskilt se närmare på den offentligt bedrivna forskningen är att risken i sådana sam- manhang kan te sig alltför stor. Kommersialiseringen kan bli onödigt riskfylld när t.ex. potentiella licenstagare ställer krav på garantier om att patent är giltiga. En potentiell licenstagare eller köpare kanske helt avstår från ett rättighetsförvärv, eftersom risken för ogiltighet av patent som tagits fram vid högskolan är alltför stor. Den enskilde forskaren kan mot sin vilja gå miste om möjlig- heten till patentering av en uppfinning. gäller sekretess för uppgifter inom forskning på vissa om- råden. Särskilt kan nämnas uppdragsforskningen (se 8 kap. 9 § sekretesslagen). På andra områden är i praktiken all information om uppfinningar och forskningsresultat offentliga. En konsekvens av att ge högskolan en rätt att överta forskares uppfinningar är att en utvidgning av sekretessen måste övervägas. Om så inte sker, finns det risk för att ytterst få uppfinningar är möjliga att patentera och kan nyttiggöras på detta sätt. Nya regler om sekretess för högskolan 6.3.2Skydd för enskilds ekonomiska intressen och för uppgifter om uppfinningar Med utgångspunkt från en enskild högskoleanställds intresse finns det väsentliga argument som talar för en utvidgning av sekretessen för den forskning som bedrivs vid högskolorna. Det kan bland annat vara av stor ekonomiskt betydelse för den enskilde forskaren vid högskolan att kunna patentera en uppfinning för egen del. Det finns det många exempel på. Inom området för fri forskning, finns det visserligen inte på samma sätt som beträffande uppdrags- och samverkansforskning något utomstående enskilt intresse att bevaka, och det skulle kunna tala för att intresset av offentlighet bör väga tungt. Men det finns bestämmelser till skydd för enskildas ekonomiska intressen av att kunna patentera sina uppfinningar, som har tillämplighet på högskoleforskare. I samband med sekretesslagens tillkomst överfördes de regler om sekretess som tidigare fanns i uppfinnarlagen till sekre- tesslagen. Av 8 kap. 13 § andra stycket sekretesslagen framgår det att sekretess gäller för sådan uppgift angående uppfinning som har lämnats till myndighet enligt uppfinnarlagen. Föremålet för sekre- tessen är uppgifter angående en uppfinning. Härmed avses inte endast uppgifter om själva uppfinningen, utan också för t.ex. upp- gifter om produktionsmetoder, kostnadskalkyler och prissättning. Paragrafen finns vidare nämnd i 16 kap. 1 § sekretesslagen. Det innebär att meddelarfrihet inte råder. Bestämmelsen i 8 kap. 13 § sekretesslagen har inte kom- mit till någon praktisk användning vid högskolorna. Det beror i huvudsak på att lärarundantaget, som det kommit att tillämpats vid högskolorna, i praktiken har inneburit att all personal som med- verkat till tillkomsten av en uppfinning inte behövt anmäla uppfin- ningen till sin arbetsgivare. Det tycks dock inte ha funnits någon avsikt att undanta högskolan från bestämmelsens tillämpnings- område. Enligt gällande rätt är nämligen uppfinnarlagen tillämplig vid högskolorna på de arbetstagare som inte är lärare. Om en sådan arbetstagare anmäler en uppfinning till sin arbetsgivare, är hög- skolan redan enligt gällande rätt skyldig att behandla uppgifter angående uppfinningen med sekretess. I det fall högskolans får överta forskares uppfinningar och även får till uppgift att nyttig- göra dessa, blir en konsekvens att 8 kap. 13 § sekretesslagen kom- mer att behöva tillämpas i högre utsträckning vid högskolorna. Nya regler om sekretess för högskolan Från den tidpunkt en arbetstagare anmäler en uppfinning till sin arbetsgivare gäller således sekretess för uppgifter angående uppfin- ningen. På detta sätt bevaras också möjligheterna att få patent på uppfinningen. Men som framhållits tidigare finns det fortfarande ett behov av sekretess för tiden innan en anmälan om uppfinningen görs till arbetsgivaren. Det kan i sammanhanget framhållas att ett sådant behov skulle minska avsevärt om den reglering som utred- ningen nedan föreslår beträffande forskningssamverkan genomförs. Den föreslagna bestämmelsen skulle sannolikt tillgodose det krav på nyhet som finns inom patenträtten och omfatta en relativt stor del av verksamheten. Ur utredningens perspektiv måste dock diskuteras sådan forsk- ning som lett fram till en uppfinning och som har bedrivits utan att någon överenskommelse om samverkan träffats med en extern part. I den situationen finns det ett behov av sekretess även före anmälan av en uppfinning till arbetsgivaren, eftersom uppgifter om uppfinningen kan finnas i offentliga allmänna hand- lingar. Om sådana uppgifter som funnits allmänt tillgängliga innan patent söks räcker för att fackmannen med ledning av dem kan utöva uppfinningen, är uppfinningen inte ny i patenträttslig mening. Den kan då inte heller patenteras. Hur stort detta sekretessbehov är, avgörs i stor utsträckning av om forskning skall betraktas som faktiskt handlande eller inte. Enligt utredningens uppfattning tyder dock allt på att forskning enligt gällande rätt generellt sett är att hänföra till faktiskt handlande. Det får till följd att en handling med uppgifter om en uppfinning kan bli allmän och offentlig på ett relativt tidigt stadium. Under alla omständigheter kan uppgifterna om uppfin- ningen bli allmänna och offentliga innan en anmälan om uppfin- ningen lämnats till arbetsgivaren (högskolan), och det framstår inte som ändamålsenligt att sekretess skulle gälla för uppgifter om en uppfinning först som en anmälan har lämnats till arbetsgivaren. De intressen som 8 kap. 13 § sekretesslagen skall skydda är rimligen lika starka forskaren t.ex. i en signerad PM dokumenterat uppfinningen för att sedan inom anmäla den till arbetsgivaren. Under de kanske fåtal dagar, som går mellan det att en PM upprättats och en anmälan görs, skyddas uppgifterna om uppfinningen inte av sekretess utan är en allmän och offentlig handling. Utredningen menar därför att sekretess även skall gälla för uppgifter om en uppfinning som skall anmälas till arbetsgivaren. Nya regler om sekretess för högskolan Ett behov av sekretess uppstår som sagt först när uppgifterna om en uppfinning är sådana att fackmannen med ledning av dem kan utöva uppfinningen. Hur konkretiserade eller omfattande dessa uppgifter måste vara går inte att ange generellt. Kravet varierar från teknikområde till teknikområde. På ett område kan det räcka med tämligen begränsade uppgifter för att fackmannen skall vara i stånd att utöva en uppfinning, medan det på ett annat kan behövas omfattande och detaljerade uppgifter. Föremålet för den sekretess som utredningen förordar är upp- gifter om en uppfinning som skall anmälas till arbetsgivaren. Den anställde måste således ha nått så långt i sin forskning att den konkreta uppfinning som skall anmälas till arbetsgivaren går att identifiera. Att i detalj ange när en uppgift är av sådan art låter sig inte göras. I regel är det dock inte alltför svårt för den som har sak- kunskap på det aktuella området att avgöra om en uppgift angår en uppfinning eller inte, eller om den utgör allmän information kring underlaget för och forskningens bedrivande. Det är således inte fråga om att sekretess skall råda för forskningsresultat i stort. Även i fortsättningen skall forskning i allmänhet ske i offentlighetens ljus. Avslutningsvis har utredningen också funnit anledning att något beröra frågan om en högskoleforskare kan betraktas som enskild i TF:s och sekretesslagens mening enligt den nu behandlade bestäm- melsen. Rätten att ta del av en allmän handling kan begränsas bland annat med hänsyn till skyddet för enskilds personliga eller ekono- miska förhållanden (2 kap. 2 § första stycket 6 TF). Om sekretess gäller till förmån för enskilds intresse, har också denne normalt inflytande över frågan om uppgifterna får offentliggöras. För bland annat den sekretessbestämmelse utredningen nu överväger är det av avgörande betydelse att den gäller till förmån för de forskare som är anställda vid högskolan. Utredningen återkommer till skälen för detta i det följande i samband med en diskussion av avvägningen mellan forskningens frihet och sekretess. Något som kunde tala för att forskare vid högskolorna inte är att betrakta som enskilda i sekretesslagens mening är vissa uttalanden i motiven till 14 kap. 8 § sekretesslagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om när regeringen får meddela dispens från sekre- tess. I motiven berördes särskilt forskningens möjligheter att få tillgång till sekretessbelagda uppgifter. Bland annat anfördes att om mottagaren av sekretssbelagda uppgifter är en offentlig institution eller tjänsteman, följer sekretessen uppgiften enligt 13 kap. 3 § Nya regler om sekretess för högskolan sekretesslagen (se prop. 1979/80:2 Del A s. 347). Därefter fram- hölls att en enskild forskare kunde åläggas tystnadsplikt med stöd av 14 kap. 9 § sekretesslagen. Uttrycket enskild forskare tycks således avse andra forskare än dem som är verksamma inom en offentlig institution, eftersom sådana omnämns redan i samband med uttalandet om överförd sekretess enligt 13 kap. 3 § sekre- tesslagen (jfr , Tansjö, Sekretess m.m. hos allmän domstol – En handbok, 2005 s. 92). Detta uttalande måste emellertid ställas mot det faktum att 8 kap. 13 § sekretesslagen, som återfinns i det kapitel i lagen som behandlar skyddet för enskilds ekonomiska förhållanden, inte undantar uppgifter om en uppfinning som en forskare vid en myndighet lämnar till sin arbetsgivare. En anställd vid högskolan som gör en uppfinning kan vara skyldig att anmäla sin uppfin- ning till arbetsgivaren om han eller hon omfattas av uppfinnarlagen. När den anställde gjort en sådan anmälan, omfattas uppgifterna angående uppfinningen av sekretess hos arbetsgivaren enligt 8 kap. 13 § sekretesslagen. Enligt utredningens uppfattning tyder det på att en forskare vid högskolan enligt gällande rätt kan betraktas som enskild i denna bestämmelses mening. En annan omständighet som talar för denna slutsats är att från principiella utgångspunkter till- hör den uppfinning som arbetstagaren gör just denne (2 § första stycket uppfinnarlagen). Arbetsgivaren kan sedan ha olika långt gående rättigheter till uppfinningen. Sammantaget har utredningen kommit till den slutsatsen att an- ställda vid högskolorna i nu relevanta avseenden kan betraktas som enskilda i sekretesslagens mening. 6.3.3Sekretess och forskningens frihet Uppgifter som omfattas av sekretess gäller får inte röjas för vare sig en enskild eller en annan myndighet, i andra fall än de som anges i sekretesslagen eller i lag eller förordning som den hänvisar till (1 kap. 2–3 §§ sekretesslagen). Sekretess står i uppenbar kontrast till forskningens frihet och de grundläggande förutsättningarna för all akademisk verksamhet, dvs. ett fritt utbyte av tankar och idéer forskare emellan. Därför vill utredningen särskilt lyfta fram en konsekvens av utformningen av skyddsintresset i den föreslagna utvidgade sekretessen. Nya regler om sekretess för högskolan Med sekretessbelagda uppgifter avses uppgifter som omfattas av en bestämmelse i sekretesslagen och som efter en skadeprövning inte bedöms kunna lämnas ut eller på annat sätt röjas. Om det däremot är den i vars intresse sekretess gäller som ger sitt tillstånd till ett offentliggörande av uppgiften, finns det normalt inget hinder mot detta (14 kap. 4 § första stycket sekretesslagen). En forskare som anmält en uppfinning till sin arbetsgivare, eller som precis skall göra det, kan alltså som regel fritt publicera uppgifterna om uppfinningen i exempelvis en vetenskaplig tidskrift utan att detta utgör ett brott mot någon sekretessbestämmelse. Vilken verkan ett samtycke till utlämnade av uppgifter har i skilda sam- manhang ger i viss utsträckning upphov till rättsliga problem. Flertalet av dessa problem har dock ansetts vara av den arten att de får lösas i rättspraxis (se , , , Sekretesslagen – en kommentar, 1998 s. 14 ff.). Det finns dock anledning att beskriva en situation, som emellan- åt skulle kunna aktualiseras. Det är när en högskoleanställd forskare lämnat uppgifter till arbetsgivaren om en uppfinning som han eller hon gjort. Om arbetsgivaren då vill visa uppfinningen för olika intressenter, förutsätter det att arbetstagaren lämnar sitt samtycke. Ett sådant samtycke behöver emellertid inte vara uttryckligt. Exempelvis kan ett tyst samtycke normalt anses följa av att arbetstagaren har avstått från sin rätt till publicering och på så vis markerat att han eller hon kan tänka sig en kommersialisering av uppfinningen. Att arbetsgivaren då kan undersöka de bästa sätten att främja detta ändamål måste också i regel anses vara till nytta för arbetstagaren. Avslutningsvis skall också framhållas att arbets- givaren får antas ställa upp ett förbehåll om sekretess när uppfin- ningen visas för en extern intressent. Nya regler om sekretess för högskolan Utredningens förslag: Sekretess skall gälla för uppgifter om uppfinningar och forskningsresultat vid forskningssamverkan mellan en högskola eller annan myndighet och ett företag eller annan enskild part, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Sekretessen skall gälla . Regeringen skall ha möjlighet att förordna om undantag från sekretess, om den finner det vara av vikt att uppgiften lämnas ut. Om det före utgången av getts in en ansökan om patent eller registre- ring av mönster, gäller sekretess endast om uppgiften omfattas av sekretess enligt patentlagen eller mönsterskyddslagen. Skälen för utredningens förslag: Högskolan har som en av sina uppgifter att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. Uppgiften att samverka med det omgivande samhället fullgörs bland annat genom de uppdrag högskolan utför åt enskilda. Ett annat sätt att fullgöra uppgiften är forskningssam- verkan med andra forskningsutförare inom t.ex. näringsliv och lärosäten nationellt, i andra länder inom EU och världen i övrigt. 6.4.1Utvidgad sekretess – argument för och emot Högskolans samverkan med det omgivande samhället i och utomlands har blivit allt mer omfattande och spelar en allt större roll, inte minst ekonomiskt. De uppdrag och den övriga samverkan som högskolorna har med näringsliv och andra forskningsutförare ger viktiga erfarenheter, ökad kunskap, möjlighet till ekonomiska bidrag och allmänt sett värdefulla kontakter. Allt detta är på skilda sätt till stor nytta för den enskilde forskaren. Det finns därför starka skäl för att de regler som gäller för högskolan inte skall för- svåra vare sig uppdragsverksamheten eller annan forskningssam- verkan, där viss sekretess kan vara nödvändig. Det finns en rad skäl som talar mot en utvidgad sekretess för uppgifter inom forskning. Exempelvis är öppenhet och insyn i forskningen viktig för att upprätthålla allmänhetens och skilda beslutsfattares förtroende för forskningen. Det har vidare stor betydelse att forskare fortlöpande kan ta del av forsknings- resultat och föra en dialog med kolleger inom eller utom sin egen disciplin. Starka skäl talar alltså för att det skall råda full insyn i Nya regler om sekretess för högskolan Förslag har lämnats för att ytterligare förbättra högskolans verksamhet för att informera allmänheten om forskningsresultat (se SOU 1999:4). Detta är också i linje med den uppgift högskolan har att samverka med det omgivande samhället och sprida information om sin verksamhet (1 kap. 2 § andra stycket högskolelagen). Ett annat skäl för att försiktighet måste iakttas vid införande av sekretessbestämmelser för högskolan kunde visserligen vara forskarens rätt att fritt få publicera sina forskningsresultat. Men eftersom sekretess i regel kan hävas till förmån för den vars intres- sen den avser att skydda, behöver inte forskarens fria publicerings- rätt vara något tungt vägande skäl mot en utvidgad sekretess. Högskolan ingår i betydande utsträckning olika typer av avtal med enskilda företag om utförande av forskning. Utformningen av de förpliktelser avtalsparterna åtar sig varierar från fall till fall. Det går därför inte att dra några generella slutsatser om den verksamhet som anges i avtalet är uppdragsverksamhet i sekretesslagens mening eller inte. Det kan konstateras att de avtal utredningen tagit del av genomgående innehåller villkor som föreskriver att sekretess skall gälla för lämnade uppgifter och forskningsresultat. För högskolans uppdragsverksamhet finns det bestäm- melser om sekretess i 8 kap. 9 § sekretesslagen. Det finns för när- varande ingen entydig definition i lag eller förordning av vad som avses med uppdragsverksamhet. Allmänt kan sägas att bestäm- melsen främst tycks vara avsedd för situationer där enskilda begär att högskolan skall utföra utrednings- eller forskningsarbete och förutsätter att sekretess gäller för lämnade uppgifter respektive resultatet av uppdraget. 8 kap. 9 § sekretesslagen motiveras av hänsyn till den enskildes ekonomiska intressen och är i många fall en förutsättning för att företag och andra enskilda skall anlita en myndighet för att utföra ett visst uppdrag. De företag och andra enskilda som lämnar sådana uppdrag förväntar sig att samma skydd för lämnade uppgifter och forskningsresultat skall gälla inom myndigheten som inom det privata näringslivet. Den nu berörda bestämmelsen i sekretesslagen förefaller att till- godose företags och andra enskildas behov av sekretess för resul- tatet av uppdragsforskning och företagsinterna uppgifter som hög- Nya regler om sekretess för högskolan skoleforskare kan få del av i samband med utförandet av uppdraget. Att begreppet inte har något klart avgränsat innehåll har dock vållat betydande tillämpningssvårigheter vid högskolorna. Inte minst har det varit fallet när överenskommelser skall ingås med utomstående om medverkan vid forskning eller där det i forskningsprojekt ingår olika aktörer med skilda bindningar till högskolan. I ljuset av oklarheterna om innehållet i begreppet uppdragsverksamhet, och den restriktiva tillämpningen av sekretessbestämmelser, kan det ifrågasättas om avtalsvillkor som föreskriver sekretess alla gånger är giltiga. Detta är en otillfredsställande situation. Utformningen av bestämmelsen i 8 kap. 9 § sekretesslagen förefaller därför inte att tillfredställa de berättigade behov av sekretess som enskilda har vid skilda typer av forskningssamverkan. En typ av forskningssamverkan där den svenska offentlighets- principen står i direkt konflikt med de kontraktuella åtaganden staten gör genom högskolan är EU:s forskningsprogram, som regleras av förordning (EG) nr 2321/2002 av om regler för företags, forskningscentras och universitets deltagande i, samt om regler för spridning av forsk- ningsresultat för genomförandet av Europeiska gemenskapens sjätte ramprogram (2002–2006). Av rådsbeslutet samt den anslutande förordningen framgår det att part i samarbetet kan ha rätt till sekretess för både projektresultatet och förtrolig informa- tion som part förfogar över men som inte är ett resultat av projektet. Av det standardavtal som upprättats till följd av EG- förordningen framgår det att vissa uppgifter skall behandlas med sekretess av deltagarna. Bestämmelserna är inte förhandlingsbara, utan en svensk högskola som önskar delta i ett forskningsprogram måste förbinda sig till villkoren i standardavtalet. Som sekretessla- gen nu är utformad åtar sig således de svenska högskolorna en för- pliktelse som de inte rimligen kan uppfylla. Att svenska högskolor skulle avstå från att delta i EU:s forskningsprogram kan knappast vara realistiskt. Det rådande förhållandet talar därför med styrka för att sekretess bör gälla för de uppgifter som högskolan på en sådan avtalsrättslig grund har åtagit sig att inte offentliggöra. Nya regler om sekretess för högskolan Vid all form av sekretessreglering måste det göras en avvägning mellan olika intressen. Vid högskolan finns det som framkommit mycket starka skäl för en så långtgående offentlighet som möjligt. Det talar för att någon ytterligare sekretess än den som redan gäller vid uppdragsforskning inte borde införas. Det går dock inte att bortse från att utan förändringar äventyras högskolans möjligheter att på ett så fruktbart sätt som möjligt bedriva samarbete med andra forskningsutförare och få ekonomiska bidrag. Det finns bland annat en uppenbar risk att utländska lärosäten eller enskilda inte vill dela med sig av kunskap och uppgifter i forskning till svenska högskolor, eftersom uppgifterna då blir offentliga. Som tidigare framförts kan sekretess gälla hos en myndighet endast om det finns ett skyddsintresse som väger tyngre än intresset av offentlighet. Den sekretess som kan behövas hos de myndigheter som deltar i forskningssamverkan är sekretess med hänsyn till skyddet för en enskilds ekonomiska förhållanden, dvs. för de i ett projekt deltagande enskilda företags och forskares eko- nomiska förhållanden. För sådana företag och andra enskilda kan möjligheten till sekretess vara viktig bland annat ur konkurrens- synpunkt. Behovet blir särskilt framträdande när det inom projektet kommit fram uppgifter som kan skyddas genom patent, eftersom det inom patentlagstiftning finns ett krav på att uppfin- ningen skall vara ny (se avsnitt 3.4.2). Om ett forskningsresultat som kommit fram vid forskningssamverkan offentliggörs innan en patentansökan getts in, omöjliggörs ett immaterialrättsligt skydd. Detta kan förhindras genom en bestämmelse om sekretess för upp- gifter som är ett resultat av forskningssamverkan. Det är en annan sak att många uppfinningar och forskningsre- sultat efter en viss frist kommer att bli offentliga alldeles oavsett eventuella sekretessbestämmelser. Forskare i allmänhet drivs starkt av en önskan att publicera sina forskningsresultat, och det kan också konstateras att de flesta avtal som forskare vid högskolorna ingår med privata företag innehåller villkor som ger dem möjlighet att inom få publicera sina forskningsresultat. Det borde enligt utredningens mening alltid vara en given förutsättning vid forskningssamarbete. Nya regler om sekretess för högskolan Sammanfattningsvis har utredningen kommit fram till att skälen är starka för att sekretess bör gälla för vissa uppgifter som kommer fram vid sådan forskning som efter överenskommelse bedrivs i samverkan med en enskild. Den sekretess som föreslås syftar främst till att skydda enskildas ekonomiska förhållanden. Men den kommer också att få positiva effekter för berörda högskolor. Före- målet för sekretess är uppgifter om uppfinningar och forsknings- resultat. Sådana uppgifter omfattas av sekretess enligt ett flertal bestämmelser i sekretesslagen (se 8 kap. 4 § första stycket första punkten, 6 § första stycket första punkten, 7 § första stycket första punkten och 23 § första stycket första punkten). Det saknas skäl för att sekretess skall gälla för andra uppgifter än dem som avses i de nämnda bestämmelserna i sekretesslagen. Enligt de nämnda bestämmelserna gäller ett rakt skaderekvisit, dvs. det råder en presumtion för offentlighet.