sou · GTB355 · 2006-01-01 00:00:00 — Fonden för fukt- och mögelskador – bearbetning av de skadefall som får bidrag, utan materialet kan endast bearbetas manuellt, vilket kräver en stor arbetsinsats. Men arkivet är offentligt och tillgängligt för en bearbetning. Utöver dessa undersökningar har studerat exempelvis besiktningar som gjorts vid överlåtelser och gjort en enkätunder- sökning bland besiktningsförrättare, via e-post och telefon. Studien av överlåtelsebesiktningarna har gjorts slumpvis genom ett urval av protokoll, dock med en viss betoning på . Överlåtelsebesiktning är en byggteknisk undersökning av sådant som är av teknisk betydelse för byggnaden. Den omfattar emeller- tid inte hela köparens undersökningsplikt, som omfattar hela fastigheten. Om man hittar något fel, t.ex. dålig lukt, eller om säljaren påtalar misstanke om fel kan undersökningsplikten utökas. I en överlåtelsebesiktning ingår oftast inte el, värme, sanitet, maskinell utrustning, rökgångar och eldstäder. Det går att träffa särskilda avtal om besiktning av dessa delar. Det vanliga är också att besiktningsförrättaren inte gör några ingrepp i byggnaden, exem- pelvis fukt- eller radonmätningar. Om man vill ha fortsatt teknisk utredning, kostnadsberäkningar eller dylikt kan man träffas sär- skilda avtal om det. Det finna inga krav på vad ett protokoll från en överlåtelsebe- siktning ska innehålla eller hur det ska se ut. Detaljeringsnivån skiljer sig därför markant åt mellan olika protokoll, beroende på vem som utfört besiktningen. Det finns besiktningsmän som skriver utförliga protokoll om vilka material som finns och hur konstruktionen är uppbyggd. Andra antecknar bara skador, fel och brister. Den som förrättar besiktningen ska i första hand hitta fel och skador, vilket gör att underhållsfrågor inte berörs särskilt mycket i protokollen. En anteckning i protokollet att utrymmet är utan anmärkning innebär i princip att det anses vara i normalt skick med hänsyn till byggnadens ålder och byggnadssätt. Däremot säger det inget om hur underhållet har skötts. De risker som besikt- ningsmännen anser att det finns i byggnaden är allmänt hållna. Mot den bakgrunden är det inte lätt att dra några generella slutsatser om tillståndet i småhusen utifrån protokollen från överlåtelsebesikt- ningar. Det var anledningen till att kompletterade under- sökningen av överlåtelsebesiktningar med intervjuer med ett urval Fonden för fukt- och mögelskador – Undersökningen visade att fel eller brister i småhus oftare beror på konstruktionsfel än på bristande underhåll. En samstämmig bild är att hus har ett stort antal brister som kan hänföras till bygg- och konstruktionsfel. Den dominerande orsaken till skadorna var vatten och fukt. Skador som var orsakade av bristande underhåll var dåligt fungerande dränering eller otillräckligt tätskikt i badrum. Andra fel eller brister som noterades i överlåtelsebesiktningarna var att underlagspappen på tak var uttjänt eller att det fanns brister i målningsarbetena runt fönster och på fasader. Fuktskador gick i många fall att hänföra till riskkonstruktioner. De skadedrabbade konstruktioner som pekades ut av besiktnings- förrättarna var t.ex. uteluftsventilerade krypgrunder, platta på mark med ovanliggande isolering, stående träreglar ingjutna i betong- vägg, syllar i betongplatta utan fuktspärr, invändig isolering av källarytterväggar och isolering i vindsbjälklaget. Enligt besiktningsförrättarna spelade intresse och motivation större roll än ekonomi för skötsel och underhåll av ett hus. Det fanns, enligt rapporten, inte några särskilda hushållsgrupper som hade problem med underhållet. Däremot kunde man notera att vissa livssituationer ledde till problem med underhållet, exempelvis vid skilsmässa eller att äldre personer blev kvar i hus längre än de tänkt sig. Ändrade levnadsvanor, som t.ex. ökat duschande, kunde leda till behov av ökat underhåll och skador som behövde åtgärdas. Information och rådgivning betraktades som mycket viktigt för att småhusägaren skulle uppmärksammas på risker och underhålls- behov. Det är en återkommande synpunkt från besiktningsför- rättarna att det är viktigt att småhusägaren har grundläggande kun- skaper om huset – uppbyggnad, konstruktion och funktion. Problemen kan också bero på att byggreglerna innehållit miss- visande rekommendationer. I kommentarer stod det 1970 att i de fall kapillärsugning till syllen kan befaras bör detta beaktas antingen genom att kapillärbrytande skikt anbringas Fonden för fukt- och mögelskador – eller genom att tryckimpregnerat virke används till syllen. Denna rekommendation anses ha orsakat många fuktskador i småhus som är byggda . Likadant är det med lättklinkermaterial som kapillärbrytande skikt som typgodkändes av för användning under plattor på mark . Denna konstruktion hade dock inte de kapillärbrytande egenskaper som testerna visade. Fukt sögs upp i betongplattan och vidare upp i väggar och orsakade fuktskador. varnade för användningen av lättklinker och skrev att materialvalet kunde vålla stora tekniska och ekonomiska svårigheter vid reparation. finns en obligatorisk byggfelsförsäkring enligt en sär- skild lag (1993:20) om byggfelsförsäkring vid nybyggnad av bo- stadshus för permanent bruk. Lagens tillämpning och tolkning är dock något oklar, eftersom den verkar variera från kommun till kommun. Försäkringen gäller efter slutbesiktningen. Den omfattar fel i byggnadens konstruktion, fel i material som använts i byggnadsarbetet, fel i utförandet av byggnadsarbetet. Däremot gäller försäkringen inte för fel som uppstått på grund av ålder och bruk, vanvård, slitage, bristfälligt underhåll och felaktig skötsel. Fondens verksamhet består av att administrera det statliga bidrag som lämnas för att avhjälpa fukt- och mögelskador i egnahem. An- slaget ingår i utgiftsområde 18, politikområdet bostadspolitik. Totalt har fonden sedan sin tillkomst utbetalat ca . hade det sammanlagt inkommit 13 176 ansökningar om stöd till fonden. Av dessa hade 12 876 ärenden avgjorts. Fonden för fukt- och mögelskador – Avgjorda ärenden inom fonden för småhusskador 1986-2003 Antalet ansökningar om bidrag varierar avsevärt mellan olika år. har det kommit in i genomsnitt 815 ärenden , men tendensen har varit klart sjunkande . Antalet inkomna ärenden till Fonden för fukt- och mögelskador – Det utbetalade beloppet har också varierat avsevärt. I nedanstående diagram har vissa beräkningar gjorts för för att kunna ange dessa som helår. Utbetalt bidrag till reparationsåtgärder från De senaste årens utgifter och de anslag som beräknats för kom- mande år uppgår till följande belopp, vad avser bidrag för att av- hjälpa fukt- och mögelskador: I dessa kostnader ingår förutom bidrag till förbättringsåtgärder också kostnader för fondens kansli samt kostnader för konsulter som utför utredningar på fondens uppdrag. Fonden för fukt- och mögelskador – uppgår till sju personer som samtliga är anställda av Kammarkolle- giet, som är värdmyndighet för fondens verksamhet. För att få en uppfattning om storleksordningen på anslaget till Fonden för fukt- och mögelskador kan anges att förslaget uppgår till ungefär samma belopp som kostnaderna för sanering av radon i bostäder och att utgifterna motsvarar en femtedel av kost- naderna för verksamhet. Däremot är de satsningar som till och från görs på olika generella bidrag för bostadsbyggande eller ombyggnader av bostäder avsevärt dyrare. Sålunda kostade investeringsstödet för byggande av student- bostäder . Fonden tillämpar en tvåstegsmodell för beslut i olika ärenden. Efter ansökan från husägaren om bidrag genomförs en teknisk utredning med hjälp av en konsult. Med denna som underlag meddelar fond- styrelsen i ett första steg om husägaren har rätt till bidrag, vilka re- parationsåtgärder som styrelsen anser nödvändiga för att huset ska fungera tillfredsställande som bostad samt hur stor del av repara- tionskostnaden som utgör självrisk. Om husägaren vill gå vidare och genomföra de föreslagna åtgärderna ska anbud inhämtas på hur mycket det kostar att genomföra de nödvändiga reparationsåtgär- derna. Med detta som grund kan bidragets storlek fastställas. Van- ligtvis är det den konsult som genomfört skadeutredningen som också får i uppdrag att hjälpa husägaren med att upprätta förfråg- ningsunderlag och infordra anbud från byggentreprenörer. Hus- ägarens bidrag beräknas utifrån de lägsta anbud som erhållits. Efter beslut om bidragsstorlek har ärendet formellt avslutats, även om det fortgår såtillvida att inkommande fakturor från konsulter för kontroller och besiktningar med anledning av åtgärderna betalas. Vid utbetalning av bidrag görs kontroller av att kostnader till entreprenören gjorts mot faktura och att utföraren har F-skattsedel. Eftersom kostnaderna för konsulten betalas helt av fonden utgör dessa en stor del av fondens utgifter. Av de totala utgifterna utgjorde konsultkostnaderna , medan kostnaderna Fonden för fukt- och mögelskador – för kansliet motsvarade . Bidrag till husägarna uppgick således till av fondens utgifter. Om inga ändringar görs kommer de administrativa kostnaderna att öka som andel av fondens verksamhet, sålunda bedömer fonden att de kommer att motsvara . Det som präglar de bidrag som ges via är att de är behovsstyrda och att man kvalitetssäkrar de åtgärder som föreslås. Som en följd av fondens bestämmelser, att bidrag endast ges till vissa årgångar och att självrisken ökar med husets ålder, minskar såväl antalet ansökningar som de belopp som betalas ut från fonden. registrerades 346 nya ärenden och bidrag till repara- tionskostnader beslutades i 269 ärenden till ett belopp av ca . Enligt budgetpropositionen anser de konsulter som fonden anlitar att det fortfarande finns ett stort antal fukt- och mögelskadade småhus som har behov av stöd. Det var också bakgrunden till att regeringen föreslog att fonden skulle få rikta sitt stöd till hus som var högst , i stället för som tidigare gällde. 14 Slutsatser och förslag I detta avsnitt redovisar jag mina slutsatser. Det gäller frågor om den obligatoriska ventilationskontrollen, småhusskadenämnden, expertgruppen för byggfel och skador samt vissa bullerfrågor. Ett av de viktigaste medlen för att uppnå god inomhusmiljö är en fungerande ventilation. Inom delmålet om inomhusmiljö har riks- dagen fastställt att samtliga byggnader där människor vistas ofta eller har en dokumenterat funge- rande ventilation. För att se till att alla byggnader har en fungerande venti- lation har regeringen beslutat att kontroll av ventilationen ska vara obligatorisk, med varierande intervall. Utredaren skall redovisa i vad mån syftet med den obligatoriska ventilationskontrollen har uppnåtts, heter det i direktiven. Den obligatoriska ventilationskontrollen infördes som ett svar på den ökande frekvensen allergier, särskilt bland barn som vistades på daghem, fukt- och mögelskador i så kallade sjuka hus samt för att ventilationen skulle tillgodose önskemålen om en komfortabel inomhusluft. Bakom beslutet låg också de undersökningar som genomförts om statusen i bostäder och lokaler, de s.k. ELIB- och STIL-studierna. Syftet med OVK var alltså att ventilationen skulle hålla tillräckligt hög standard och att den där- igenom skulle befrämja både komfort och hälsa. En utvärdering av OVK kan göras i flera olika led för att utröna i vad mån syftet har uppnåtts. Det första ledet är om registreringen av byggnadernas status har gjorts. Den utvärderingen syftar till att utreda i vilken utsträckning OVK har genomförts och registrerats i enlighet med förordningen om obligatorisk ventilationskontroll. Jag har möjlighet att bilda mig en uppfattning på grundval av ett antal kommuner och det förefaller som om de har mycket varierande standard på sina register beträffande genomförda ventilationskontroller. I många kommuner genomförs minutiösa och regelbundna sökningar görs efter bygg- nader där protokoll från genomförda kontroller saknas. Man ger byggnadsägaren möjlighet att inom en viss föreskriven tid sända in protokoll från genomförd OVK och om så inte sker sänder man föreläggande med vite om OVK inte genomförs. Andra kommuner förefaller vara mindre ambitiösa när det gäller att följa upp efterl- evnaden av de regler som gäller för OVK. Mitt intryck är att en starkt bidragande orsak till detta är att kommunerna inte har möjlig- het att ta ut en avgift för de kostnader som bl.a. registerföringen innebär. En dom i regeringsrätten har gjort det omöjligt för kom- munen att ta ut den avgift som skulle krävas för att finansiera registerföring, påminnelser till försumliga byggnadsägare och den allmänna tillsynsverksamhet som kommunen är ålagd. Jag har inte funnit att det finns tillräckligt underlag för att uttala oss hur vanligt det är att kommunerna har ett fungerande register över genom- förda ventilationskontroller. Utredningen har heller inte haft till- räckliga resurser för att i egen regi genomföra sådana undersök- ningar. Min slutsats: Jag anser att hindret för kommunen att få ut ersättning för att kunna täcka sina kostnader bör undanröjas för att öka möjligheterna för kommunerna att utöva sin tillsyn av de obligatoriska ventilationskontrollerna. har till uppgift att utreda frågor om avgifter i ett större sammanhang och bör därför även se över möjligheterna för kommunerna att ta ut avgifter för kostnader som är förknippade med obligatorisk ventilationskontroll. Det andra ledet utgörs av i vilken utsträckning som kontroller genomförts. genomfördes talrika upp- följningar av huruvida ventilationskontroller genomförts i enlighet med de intervall som föreskrivits i förordningen om ventilations- kontroll. genomfördes ett stort antal enkät- undersökningar bl.a. via och bostadsorganisationerna. Resultatet av dessa undersökningar var till stor del nedslående, eftersom det fanns ett stort antal byggnader där man inte genom- fört någon ventilationskontroll. har det vad utredningen kunnat spåra inte genomförts någon undersökning om i vilken utsträckning ventilationskontroller genomförts i enlig- het med de tidsintervall som föreskrivits. Det går med andra ord inte att uttala sig om hur stor andel av byggnaderna genomgått kontroller. Jag har inte haft egna resurser att genomföra någon undersökning av med vilken frekvens ventilationskontroller genom- förts. Jag kan dock konstatera att kommunerna har ett eget ansvar, som stor fastighetsägare och brukare av byggnader, att se till att ventilationskontroller genomförs. Det tredje ledet handlar om i vilken utsträckning som ventilations- systemen godkänts. Att en ventilationskontroll genomförts innebär ju endast att en kontrollant har undersökt ventilationens funktion. En ventilationskontroll som innebär att ventilationen underkänts, innebär krav på att åtgärder ska vidtas för att få ventilationen god- känd. De undersökningar som gjordes visade att en stor andel byggnader fick sina ventilationssystem under- kända. Det finns ingen samlad bild av hur många byggnader som fått sina ventilationssystem underkända, än mindre i vilken utsträckning som systemen åtgärdats. Dessutom kan en lokal ha godkänd ventilation för den verksamhet som lokalen är avsedd för men ha en verksamhet som är mer omfattande. Det kan exempelvis gälla skollokaler där klasserna är betydligt större än den totalkapa- citet som systemet är godkänt för. Min slutsats: Kontrollen av ventilationssystemet och dess funktion ska alltid ställas mot den verksamhet som systemet har kapacitet att klara av. Ventilationskontrollanten ska därför notera på protokollet för vilken verksamhet som ventilationen är avsedd, t.ex. antalet elever i ett klassrum. Byggnadsägaren måste ställa den verksamhet som bedrivs i byggnaden mot den kapacitet som ventilationssystemet har. Jag menar att byggnadsägaren alltid har ett ansvar att meddela avvikelser från den avsedda verksam- heten, om denna inte är av tillfällig natur. Jag menar också att olika former av tillsynsverksamhet – ventilationskontroll, miljö- inspektion och arbetsmiljöinspektion – måste ha regler som är samordnade och att kontroller och inspektioner sker samordnat. Det fjärde ledet i utvärderingen av om ventilationskontrollens syften uppnåtts handlar om kvaliteten på inomhusluften, bl.a. om den för- hindrar uppkomsten av fukt och mögel i byggnaderna. Ett av de grundläggande syftena med OVK var att förbättra kvaliteten på inomhusluften, dvs. öka komforten i bostäder och andra lokaler där människor vistas regelbundet. Det är inte enkelt att studera i vilken utsträckning ventilationskontrollen har lett till en förbättrad luft- kvalitet. Det skulle förutsätta att man genomförde mycket nog- granna studier av förekomsten av föroreningar etc. i olika typer av byggnader, som man tar hänsyn till förekomsten av partiklar i den omgivande miljön. Det ställer naturligtvis en sådan utvärdering inför betydande svårigheter. Min slutsats: En undersökning bör göras som kartlägger hur ventilationskontrollen har påverkat inomhusmiljön. Det femte ledet i utvärderingen är om ventilationskontrollen lett till förbättringar i hälsotillståndet hos befolkningen. Ett av syftena med den obligatoriska ventilationskontrollen är att förhindra upp- komsten av allergier etc. till följd av dålig inomhusluft. Några egentliga uppföljningar av den obligatoriska ventilationskontrollens effekter på hälsotillståndet har inte gjorts. som ett resultat av att antalet allergier ökade starkt under 1980- talet, inte minst bland barn och ungdomar. Det är mot den bak- grunden angeläget att försöka ta reda på om hälsotillståndet har förbättrats. Det är visserligen svårt att verkligen mäta just ventila- tionens effekter på förekomsten av exempelvis allergier, eftersom det är så många andra faktorer som påverkar förekomsten av allergi. De medicinska undersökningar som genomförts ger vid handen att bra luft givetvis är en förutsättning för god hälsa, men att resultaten beträffande ventilationens effekter inte är entydiga. Det borde vara möjligt att få indikationer på i vilken utsträckning som god ventila- tion har gynnsamma hälsoeffekter. En sådan undersökning skulle kunna, om det finns ett positivt samband mellan ventilation och hälsa, ge argument och engagemang för ventilationskontrollen, något som tycks saknas hos såväl byggnadsägare som brukare och myndigheter. Min slutsats: Det bör genomföras tvärvetenskapliga undersök- ningar om ventilationens effekter på hälsoläget, inte minst bland barn och ungdomar. De bör ske som en del i miljöforskningen och som en uppföljning av den stora forskningsinsats som genom- fördes inom ramen för Formas under namnet Det sunda huset. Den lag som ger utrymme för OVK är byggnadsverkslagen. Genom den har gett regeringen möjlighet att föreskriva att funk- tionen hos ventilationssystemet ska kontrolleras för att bidra till att säkerställa ett tillfredsställande inomhusklimat. Förordningen om funktionskontroll av ventilationssystem reglerar att sådan ska göras innan systemet tas i bruk första gången och därefter regel- bundet vid återkommande tillfällen. Undantag har gjorts för åter- kommande besiktningar av en- och tvåbostadshus. har getts i uppdrag att utfärda föreskrifter om intervaller för återkom- mande besiktning. Jag kan inte finna att regelverket lämnar något i övrigt att önska. Eftersom den obligatoriska ventilationskontrollen anses ha en viktig funktion för att upprätthålla en god inomhusluft är regelverket i stort sett rimligt, även om jag i det följande kommer att redovisa förslag beträffande en- och tvåbostadshus. Jag kan inte finna skäl att ändra intervaller eller de regler som i övrigt gäller för ventilations- Det är tillämpningen av reglerna som haltar. Det krävs ytterligare krafttag för att ventilationskontrollen ska leva upp till de intentioner som finns med den. Ett av de starkaste motiven för en obligatorisk ventilationskontroll är att åstadkomma en god inomhusluft för barn och ungdomar, patienter på sjukhus och andra som är intagna på vårdinrättningar. Det är grupper som betraktas som svaga och har svårt att göra sig gällande när det gäller sin miljö. Därför är också skolor, förskolor, vårdinrättningar m.m. prioriterade och intervallerna mellan ventila- tionskontrollerna täta. Mot den bakgrunden är det märkligt att en- och tvåbostadshus har undantagits från den obligatoriska ventilationskontrollen. 70 pro- cent av alla småbarn bor i småhus och att de vistas en stor del av dygnet i den miljön. Det finns heller inget som tyder på att inom- husmiljön är bättre i småhus än i andra bostäder eller lokaler. Skälet till att undanta en- och tvåbostadshus är dels den konflikt som råder mellan egendomsrätten och de krav som kan ställas på funk- tion och inomhusmiljö, dels de praktiska möjligheterna att leva upp till intentionerna med ventilationskontrollen. I den avvägning som gjorts har man undantagit kraven på återkommande besiktningar av en- och tvåbostadshus. Utredningen om byggnadsdeklarationer har föreslagit att sådana ska bli obligatoriska vid försäljning av en- och tvåbostadshus. Utredningen föreslår dock inte att det ska ske någon utvidgning av obligatoriska kontroller eller besiktningar. I stället förordar man att resultatet av radonmätning ska redovisas i deklara- tionen, i det fall en sådan har genomförts. Energin ska deklareras i enlighet med det EU-direktiv som ligger till grund för energideklara- tionsutredningen. Beträffande ventilationskontroller föreslår utred- ningen endast att nuvarande kontroller ska vara obligatoriska och att protokoll från senaste kontroll ska bifogas byggnadsdeklara- tionen. Min slutsats: Jag anser att det är svårt att motivera undantaget för en- och tvåbostadshus med FT-ventilation med sakliga skäl. Önskemålet att barn ska växa upp i en god inomhusmiljö borde motivera att också dessa hus kontrolleras återkommande. Av praktiska skäl kan det dock vara svårt att, med det underlag som finns, föreslå utvidgningar av ventilationskontrollen. Jag anser dock att om det kommer att ställas krav på att byggnadsdeklara- tioner upprättas i samband med försäljning av småhus att proto- koll från en ventilationskontroll blir obligatorisk i dessa bygg- nadsdeklarationer. Det är byggnadsägarens ansvar att se till att OVK genomförs. Det är på honom eller henne som det ankommer att anlita kontrollant, genomföra besiktningen, skicka protokoll till kommunen samt åtgärda de brister som finns i ventilationen. Bristande tillsyn kan aldrig ursäkta byggnadsägarens ansvar att leva upp till reglerna. kan det inte nog understrykas att kommunen har ett ansvar som tillsynsmyndighet att se till att ventilationskontrollen genomförs, att protokoll på genomförd besiktning skickas till kommunen och eventuella fel åtgärdas. Det har emellertid framkom- mit under mitt arbetes gång att många kommuner lägger tämligen liten energi på att utföra sin tillsynsfunktion. Dessutom har läns- styrelserna ett ansvar att utöva tillsyn över kommunernas hand- havande av sin funktion. Det har framkommit genom enkäter till kommuner och länsstyrelser att både kommunernas och länsstyrelsernas engagemang i sina respektive tillsynsfunktioner är bristfällig och att resurserna är mycket små för denna funktion. Min slutsats: Jag anser att kommunernas resurser måste öka för tillsynen av att OVK fungerar enligt intentionerna, vilket dock förutsätter att kommunerna ges möjlighet att få ersättning för verksamheten. Vidare måste det i varje länsstyrelse finnas någon som har ansvar för att utöva tillsynen över kommunerna. Slutligen bör ha resurser att regelbundet följa upp OVK och ge en samlad bild av i vilken utsträckning OVK har genomförts enligt regelverket samt i vilken utsträckning funge- rande ventilation finns i olika typer av byggnader. administrerar en försöksverksamhet med ett 15-tal större fastighetsägare som har getts möjlighet att genom egenkontroll vara undantagna från den obligatoriska ventilations- kontrollen. Verksamheten utvärderas och kommer att rapportera resultatet av försöksverksamheten till re- geringen .