sou · GTB343d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Växelvis boende skall endast komma i fråga då föräldrarna kan komma överens kring det vardag- liga, liksom övriga frågor som kan vara förenade med barnets boende, tillsyn och vård. Vidare skall barnet uttryckligen ha uttalat att det vill bo hos bägge föräldrarna – naturligtvis förutsatt att barnet uppnått en sådan mognad att dess egen vilja kan tillmätas rimligt hänsyn. Jag reserverar mig därför emot att det tas in en uttrycklig lagregel om växelvis boende i lagtexten. Reservationer och särskilda yttranden Kapitel 9.3 Ekonomiska frågor i vårdnadsprocesser Vårdnadstvister är behäftade med en rad komplicerade frågeställ- ningar om föräldrarnas ekonomiska ansvar för barnet. Kommittén vill inte uttala sig till förmån för samarbetssamtal kring de ekonomis- ka frågorna, utan nöjer sig med att konstatera att det både finns för- och nackdelar med ett sådant system. Det är min uppfattning att en helhetssyn på vårdnadstvister och deras lösning också måste ta i beaktande föräldrarnas ekonomiska ansvar. Detta särskilt då problem med och meningsskiljaktigheter kring ekonomin ligger bakom en stor andel skilsmässor. Kommittén anser att ett förslag om ekonomiska samarbetssamtal skulle fordra alltför stora resurstillskott till kommunerna. kortakommanden får dock inte stå över behovet av en helhetslösning vid vårdnadsavgöranden. Jag reserverar mig därför till förmån för att kommunerna skall er- bjuda föräldrar samarbetssamtal om barnets försörjning. Kapitel 12 Medling i verkställighetsmål Kommittén vill se en ökad användning av medling tidigt i vårdnads- processen. Jag instämmer helt i det. Jag är däremot tveksam till att helt utmönstra medlingsinstitutet ur verkställighetsprocessen. Det förefaller mindre väl genomtänkt att stänga dörren till medling inom verkställighetsmål. Verkställighetsprocesser kan utgöra extrema situationer av slag som är svåra att föreställa sig. I dessa svåra situa- tioner utgör medling ett humant och effektivt verktyg, en ventil, i syfte att så långt det är möjligt undvika tillämpningen av tvångsme- del. Medling kan ge tvistande föräldrar en sista möjlighet att komma överens. Min uppfattning är att barnperspektivet bör genomsyra även verkställighetsprocessen. Om det finns den minsta chans att domstolen kan undvika att tillämpa tvångsmedel, som exempelvis polishämtning, så anser jag att möjligheten till medling skall tas till- vara för att skydda barnen. Det är alltid till barnens bästa om för- äldrarna kan förmås att komma överens, även om det bara är på en enda punkt i verkställigheten av vårdnaden eller umgänget. Jag reserverar mig därför emot att ta bort möjligheten till medling inom verkställighetsprocessen. Reservationer och särskilda yttranden Kapitel 14 Kostnads- och konsekvensanalys Rättsväsendet är underfinansierat . Det är min uppfattning att för att kommitténs förslag skall kunna genomföras krävs att rättsväsendet tillförs ytterligare ekonomiska resurser. Kom- mitténs förslag måste tillåtas kosta pengar för att de skall bli effek- tiva och fungera i praktiken. Resurser kommer att krävas för utbildning av framför allt domare. Det kan konstateras att ingen utbildning av domare i vårdnadsmål har skett eller 2004 av besparingsskäl. Även nämndemän är i stort behov av kompetensutveckling. Det borde i vårdnadsmål ställas lika höga krav på nämndemännen som i ungdomsmål. Det måste tillskjutas resurser till ut- och fortbildning av dem som har att döma och besluta i vårdnadsmål, särskilt med hänsyn till målens karaktär av icke-juridiska i så måtto att stora krav ställs på kunska- per i barnpsykologi bl.a. Tillgången på medlare måste också säkras samt att medlarna måste ges kontinuerlig kompetensutveckling. Kommunernas socialtjänst kommer att behöva betydande resurs- tillskott för att kommitténs förslag skall få genomslag. Om barnens rätt att komma till tals skall kunna förverkligas, i alla vårdnadsmål, krävs ökade personella resurser och kompetensutvecklingsinsatser. Det samma gäller behovet att ytterligare höja kvaliteten på vårdnads- utredningarna samt skärpta förslag på uppföljning av vårdnadsavtal och samarbetssamtal. Som ovan nämnts avstår kommittén från förslag om samarbets- samtal om ekonomiska frågor därför att de befaras bli för dyrbara för staten. Jag anser sammanfattningsvis att kommittén borde ha gjort en mer realistisk kostnadsanalys av förslagen och gjort en skarp skrivning om vikten av att tillföra de resurser som krävs för att barnperspekti- vet skall få genomslag i vårdnadsprocesser. Reservationer och särskilda yttranden Reservation av ledamoten () Jag bedömer att kommittén med det presenterade förslaget lyckats ta viktiga steg framåt för att stärka barnets bästa ur ett barnperspek- tiv i vårdnads-, boende- och umgängeskonflikter. Flera viktiga lag- ändringar föreslås med fokus på barnets bästa i ett barnperspektiv. Till exempel kräver vi särskilt utsedda och utbildade domare och nämndemän för denna typ av mål och bättre underlag från social- tjänstens familjerätter. När det gäller utbildning och kompetens kan den uppnå bättre kvali- tet ganska enkelt genom till exempel sammanslagningar av små familjerätter i stora kommuner som och genom utökat samarbete mellan mindre kommuner. Det finns för många exempel på barn och mödrar som inte tas på allvar eller blir trodda av social- tjänsten när de berättar om övergreppssituationer. Mer än 100 kvinnor lever gömda med sina barn på grund av att varken socialtjänst eller domstolar tagit deras rädsla på allvar. Kommittén slår fast att hot, våld eller kränkande behandling av någon familjemedlem är ett övergrepp mot barnet och utesluter ge- mensam vårdnad. Kommittén gör också bedömningen att gemensam vårdnad eller växelvis boende inte är möjligt om föräldrarna är djupt oeniga, efter- som det förutsätter ett gott samarbete mellan föräldrarna. Kvinno- och barnfridsperspektivet har erfarenhetsmässigt inte till- räckligt tillgodosetts med nuvarande lagstiftning. Samhällets köns- maktsordning skrivs inte ut explicit i kommitténs förslag. Det är ändå den kunskapen som måste ligga till grund för riskbedömningar i vårdnadsprocesser för att skydda barnet. Begreppet umgängessabotage ska utmönstras ur texterna. Ordet umgängessabotage presumerar att en part saboterar ett um- gänge mellan ett barn och en förälder. Domstolarna ser ofta negativt på den förälder som vägrar den andre umgänge utifrån påstått våld, hot eller övergrepp som ej kunnat styrkas eller bevisas. Men den oro som förmår en förälder att hindra umgänge sker oftast i syfte att skydda barnet – vilket är en skyldighet enligt – och bör bedömas därefter, både språkligt och faktiskt. Reservationer och särskilda yttranden Domstolarna ska göra en systematisk riskanalys i det förelagda kommittéförslaget och som metod vill jag särskilt nämna 16 B Guardian Ship Act. Lagstiftaren (och jag delar den uppfattningen) anser att den över- vägande delen av barn till separerade föräldrar mår bäst av att för- äldrarna har gemensam vårdnad om barnet. har av tidigare gifta föräldrar och av före detta sammanboende föräldrar gemen- sam vårdnad om gemensamma barn. Siffrorna betyder inte självklart att lösningen alltid är den bästa ur ett barnperspektiv eftersom vålds- händelser i familjen inte alltid kommer till myndigheternas känne- dom. Barn i familjer där en part önskar ensam vårdnad på grund av våld/sexuella övergrepp/kränkningar/hot bör därför alltid särskilt uppmärksammas. Det kan nämnas att ingen svensk forskning be- drivs angående hur vanligt det är med att våld förevarit innan en vårdnadstvist. Sådana forskningsresultat finns från och . Dessa visar att mannens våld är en del av orsaken i 1/4 av skilsmässorna i och 1/3 i . Det är rim- ligt att anta att inte skiljer sig avsevärt från dessa länder. Det betyder i så fall att våld i svenska familjer inte endast drabbar ett fåtal barn. Ska en dom därför kunna fattas om gemensam vårdnad mot en förälders vilja, krävs det att riskbedömningen görs med stor nog- grannhet och lyhördhet. För att säkerställa detta finns flera möjlig- heter, det viktiga är att det görs systematiskt och metod är beprövad och anses fungera väl. Domstolen bör även åläggas att skriva ett barnprotokoll där varje beslut motiveras utifrån vad som är bäst för barnet. Min förhoppning är att samtliga domar skrivs som barnprotokoll men innan vi kommit dithän bedömer jag att dom- stolarna som stöd för att hålla fokus på barnets bästa ur barnper- spektiv ska redogöra särskilt för detta i varje dom. Reservationer och särskilda yttranden Barnet bör i alla tvister om vårdnad, boende och umgänge erhålla ett eget juridiskt ombud för att säkerställa var fokus ska ligga i rättegången. har föräldrarna ombud som stöd i mål som gäller vårdnadstvis- ter. För att barnets bästa ur ett barnperspektiv alltid ska finnas med vid rättegången är det nödvändigt att barnet har ett eget ombud. På så sätt är barnet synligt under processen. Samtliga domar i vårdnadsmål ska kunna överklagas till hov- rätten. Kommitténs majoritet föreslår, liksom regeringen för olika typer av tvisteärenden i domstol, att prövningstillstånd ska krävas i vårdnads- mål. Syftet att minimera onödigt processande är vällovligt för att barn ska undvika att leva med långdragna processer. Min bedömning är dock att lagstiftaren bör avvakta med prövningstillstånd i denna typ av ärenden tills man kunnat utvärdera hur den nya vårdnadslag- stiftningen tillämpas. Jag ser det också som särskilt viktigt att dom- stolarna alltid informerar parterna om möjligheten till inhibition vid en överklagan. Bestämmanderätten vid gemensam vårdnad ska även fortsätt- ningsvis vara gemensam som kommittén föreslår, med 2 undan- tag. Varje vårdnadshavare ska, som regeringen skriver i ett direktivförslag, ges rätt att bestämma själv när det gäller barnets behov av hälso- och sjukvård – BUP – och stöd enligt LSS. Föräldrar med gemensam vårdnad kan enskilt blockera att ett barns behov av kontakt med hälso- och sjukvården tillgodoses. Mest aktu- ellt är ofta BUP, men kan även handla om rehabilitering, särskild skolgång med mera för barn med funktionshinder. När det gäller BUP kan bakgrunden vara en moders oro för att barnet utsatts av fadern för otillbörliga handlingar. (När det gäller behov av BUP- kontakt är det sällsynt att LVU kan tillgripas.) Jag delar kommit- téns uppfattning att bara det faktum att en vårdnadshavare nekar sitt barn att träffa en barnpsykolog visar på brister i omsorgsför- mågan – men det finns ingen garanti för att detta skulle komma till kännedom eller att en myndighet eller part skulle initiera en vårdnadsprocess, särskilt inte om föräldrarna fortfarande Reservationer och särskilda yttranden är gifta eller sambo. Skulle behov av en behandling inte finnas kan BUP avgöra detta. Insats enligt LSS beviljas inte om inte behov före- ligger. Det bör klart uttalas att mål om vårdnad, boende och umgänge, om det inte är uppenbart onödigt, ska hållas genom muntliga för- handlingar. Kommittén föreslår att verkställighetsmål ska handläggas enligt Lagen om domstolsärenden, som inte klart uttalar att målet ska av- göras i muntlig förhandling. Jag bedömer att det är av stor vikt att säkerställa att parterna har rätt att påkalla muntlig förhandling. Samma domare ska inte handha ett mål som kommer upp på nytt. Ett vårdnadsmål som följs av ett verkställighetsmål som hänvisas till ett nytt vårdnadsmål kan vara delikat för samma domare att hand- lägga. En domare ska inte ompröva sitt eget beslut. Ingen part ska behöva tvivla på domarens opartiskhet. Därför är det viktigt att i görligaste mån undvika att samma domare dömer i ett nytt vårdnads- mål med samma parter. Jäv regleras enligt men kan i denna typ av ärenden behöva kompletteras med en särskild skrivning. Hämtning av barn ska endast kunna tillgripas om det finns risk för barnet som inte är ringa om hämtning ej verkställs. Det ska krävas synnerliga skäl för att hämtning med polis ska kunna ske. Hämtning till umgänge ska ej få ske mot barnets uttalade vilja. När det gäller verkställighet genom polishämtning av barn föreslår kommittén inte förändringar. Detta finner jag oacceptabelt. Med beaktande av kommitténs ställningstagande till förmån för att lyssna på barnets inställning finner jag det också anmärkningsvärt att detta inte ska gälla vid det faktiska umgängets verkställighet och föreslår alltså en skärpning av barnperspektivet i denna del. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av ledamöterna (), (), (), () och () Utifrån ett barnperspektiv anser vi att det finns goda skäl att införa en ordning med möjlighet att utse ett särskilt ombud för barn i mål om vårdnad, boende och umgänge. Särskilt viktigt är det för barn som lever i familjer där det finns misstankar om våld eller andra över- grepp, att genom ett oberoende ombud kunna framföra sin inställ- ning i t.ex. frågan om umgänge. Frågan diskuteras i departementspromemorian Utövandet av barns rättigheter i familjerättsprocesser (Ds 2002:13) som också före- slår att domstolen, om det finns synnerliga skäl, får förordna ett sär- skilt biträde för barnet i mål och ärenden om vårdnad, boende och umgänge. Vår uppfattning är att barn som berörs av tvister om vård- nad, boende och umgänge vid behov ska ha rätt till ett särskilt om- bud. Barns rätt att komma till tals i vårdnadsmål behandlas i kommitténs betänkande. Förslaget om möjligheten att utse ett särskilt ombud för barn i dessa mål ligger i linje med kommitténs övriga ställningstagan- den och borde därför ha fått ett tydligt stöd i betänkandet. Särskilt som den ovan nämnda departementspromemorian enligt uppgift kommer att behandlas av i samband med be- handlingen av detta betänkande. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av experten Jag reserverar mig mot kommitténs förslag att i nu aktuella mål och ärenden införa prövningstillstånd i ledet mellan tingsrätt och hov- rätt. Jag åberopar de omständigheter som redovisats i Advokatsam- fundets yttrande över Hovrättsprocessen , Ds 2001:36 och menar att begreppet barnets bästa bör tolkas så att några be- gränsningar i överklaganderätten inte bör införas. Vårdnad, boende och umgänge Beslut vid regeringssammanträde . En parlamentarisk kommitté skall utvärdera reform om vårdnad, boende och umgänge. Kommittén skall särskilt undersöka –hur socialnämnderna har klarat av sina nya arbetsuppgifter, –vad reformen har inneburit för strävandena att föra bort vård- nadsfrågor från domstolarna och underlätta för föräldrar att i så stor utsträckning som möjligt komma överens, –hur de nya reglerna om gemensam vårdnad och boende tilläm- pas och vilka följder reformen i denna del har fått. Kommittén skall även utvärdera reform om barns rätt att komma till tals. Kommittén skall därutöver göra en översyn av reglerna om verk- ställighet i 21 kap. . En av kommitténs huvudupp- gifter är att överväga om verkställigheten även skall handläggas av allmän förvaltningsdomstol eller om handläggningen i stället bör flyttas till allmän domstol eller någon statlig förvalt- ningsmyndighet. Vidare skall kommittén överväga om man genom att utveckla medlingsinstitutet eller på annat sätt kan uppmuntra samförståndslösningar. En annan uppgift är att utreda om dagens regler om tvångsmedel och verkställighetshinder är lämpliga och ändamålsenliga. Också frågan om barnets rätt att komma till tals i verkställighetsmål skall uppmärksammas. Även vissa andra frågor om vårdnad, boende och umgänge skall utredas. ändrades regler om vårdnad, boende och umgänge (prop. 1997/98:7, bet. 1997/98:LU12). Änd- ringarna syftade till att betona vikten av samförståndslösningar och underlätta för föräldrar att i så stor utsträckning som möjligt komma överens. Ett annat syfte med reformen var att bereda vägen för en ökad användning av gemensam vårdnad. Ett viktigt inslag var en satsning på socialnämndernas arbete. Föräldrar som är överens kan numera reglera vårdnad, boende och umgänge genom avtal som godkänns av socialnämnden. Ett avtal som godkänts av nämnden gäller och kan verkställas som ett laga- kraftvunnet domstolsavgörande. Föräldrarna kan få hjälp av kom- munen att ingå ett sådant avtal. Genom reformen vidgades domstolens möjlighet att besluta om gemensam vårdnad. Domstolen kan nu besluta om gemensam vård- nad även om en förälder motsätter sig detta. En förutsättning är dock att gemensam vårdnad är bäst för barnet. Principen att för- äldrar med gemensam vårdnad skall kunna enas i frågor som rör barnet modifierades något. Sålunda infördes en möjlighet att besluta om umgänge också när föräldrarna har gemensam vårdnad. Det blev vidare möjligt att vid gemensam vårdnad besluta vem av för- äldrarna som barnet skall bo tillsammans med, vilket anses innebära att domstolen även kan besluta att barnet skall bo hos var och en av föräldrarna (s.k. växelvis boende). gav regeringen i uppdrag att redo- visa konsekvenserna av reformen och dess påverkan på social- tjänstens familjerättsliga arbete. redovisade upp- draget i en skrivelse . Som ett led i arbete med att följa upp reform hölls en hearing med berörda myndigheter och organisationer. reform om barns rätt att komma till tals infördes i uttryckliga bestäm- melser om barns rätt att komma till tals i mål och ärenden om vårdnad och umgänge (prop. 1994/95:224, bet. 1995/96:LU2). Ändringarna innebar att domstolen vid bedömningen av barnets bästa skall ta hänsyn till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Den som gör en utredning i mål om vårdnad och umgänge skall, om det inte är olämpligt, söka klarlägga barnets inställning och redovisa den för domstolen. Genom vårdnadsreform gjordes bestämmelserna om barns rätt att komma till tals tillämpliga även på mål om barns boende och vid socialnämndens prövning av föräldrarnas avtal. markerades att barnets vilja inte endast är en omstän- dighet att beakta vid bedömningen av barnets bästa utan också något som ibland bör beaktas fristående. Verkställighet enligt 21 kap. Verkställighet av avgöranden om vårdnad, boende och umgänge regleras i 21 kap. . Bestämmelserna är tillämpliga även för verkställighet av vissa utländska avgöranden. Mål om verk- ställighet prövas av allmän förvaltningsdomstol. Domstolen får uppdra åt en lämplig person (s.k. medlare) att verka för att den som har hand om barnet frivilligt fullgör sina skyldig- heter. Misslyckas detta, skall domstolen besluta om verkställighet. Verkställighet får vägras, om det är uppenbart att förhållandena har ändrats sedan den allmänna domstolens avgörande eller social- nämndens godkännande av föräldrarnas avtal och det av hänsyn till barnets bästa är påkallat att frågan prövas på nytt. Verkställighet får vägras också när det finns en risk som inte är ringa för att barnets själsliga eller kroppsliga hälsa skadas. Har barnet fyllt , får verkställighet inte ske mot dess vilja utom då domstolen finner det nödvändigt av hänsyn till barnets bästa. Detsamma gäller om barnet inte har fyllt men har nått en sådan mognad att dess vilja bör beaktas på motsvarande vis. Beslutar domstolen om verkställighet, får den förelägga vite eller besluta att barnet skall hämtas genom polismyndighetens försorg. Behovet av en utredning vårdnadsreform och reform om barns rätt att komma till tals Såväl vårdnadsreform som reform om barns rätt att komma till tals har varit i kraft under . Tiden är nu mogen att låta utvärdera reformerna. Verkställighet enligt 21 kap. Någon egentlig översyn av verkställighetsreglerna har inte gjorts sedan de infördes i . Genom de ändringar som har gjorts i föräldra- balken har sambandet mellan verkställighetsreglerna och vårdnads- reglerna delvis gått förlorat. Ett exempel är att reglerna om verk- ställighet fortfarande bygger på att gemensam vårdnad uppkommer direkt på grund av lag. En allmän översyn av verkställighetsreglerna bör nu göras, varvid vissa frågor bör uppmärksammas särskilt. Även andra frågor bör utredas Vid behandlingen av vårdnadsreform tillkännagav riks- dagen att möjligheten att från samhällets sida hjälpa föräldrar att nå överenskommelser om barnets försörjning borde övervägas tillsam- mans med vissa frågor om umgängesavdrag (se bet. 1997/98:LU12, rskr. 1997/98:230). har också tillkännagett att en analys bör göras av möjligheten att införa en automatisk prövning av vård- nadsfrågan i fall där den ena föräldern gjort sig skyldig till grov brottslighet mot den andra föräldern (bet. 2001/02:LU9, rskr. 2001/02:146). Det framstår som lämpligt att de frågor som riksdag- en tagit upp övervägs i detta sammanhang. I bl.a. frågor och interpellationer i och i utrednings- betänkanden har framförts synpunkter på och förslag till ändringar i regelsystemet. Även vissa av dessa frågor bör utredas . En kommitté med parlamentarisk förankring skall tillkallas och får följande uppdrag. En utvärdering av vårdnadsreform Kommitténs huvuduppgift är att undersöka hur de nya reglerna om vårdnad m.m. tillämpas av domstolar och socialnämnder. På grund- val av undersökningen skall kommittén ta ställning till om reglerna bör ändras i något avseende för att reformens grundläggande syften skall uppnås, nämligen att underlätta för föräldrar att i så stor utsträckning som möjligt komma överens, att bereda vägen för en ökad användning av gemensam vårdnad och att betona principen om barnets bästa. Utvärderingen skall inriktas på hur socialnämnderna har klarat av sina nya arbetsuppgifter och vad reformen har inneburit för strävan- dena att föra bort vårdnadsfrågorna från domstolarna. Har de nya reglerna blivit det instrument för att nå samförståndslösningar som avsetts? En annan huvudfråga är vilka följder de nya reglerna om gemensam vårdnad och boende har fått. Det skall särskilt uppmärk- sammas hur de tillämpas när det har förekommit övergrepp eller misstanke om detta. Skulle det visa sig att möjligheten för domsto- larna att besluta om växelvis boende mot en förälders vilja har fått negativa effekter, skall kommittén överväga om möjligheten bör begränsas eller avskaffas. En närliggande fråga är beslutanderätten inom ramen för gemen- sam vårdnad. Kommittén skall överväga om de regler om besluts- fattande som gäller vid gemensam vårdnad är lämpligt utfor- made mot bakgrund av förutsättningarna att besluta om gemensam vårdnad mot en förälders vilja. Kommittén skall uppmärksamma de problem som Kommittén mot barnmisshandel har pekat på när det gäller att tillförsäkra barn psykiatrisk vård och behandling (se SOU 2001:72). Kommittén skall eftersträva att regelsystemet blir så utformat att gemensam vårdnad fungerar i det dagliga livet utan att alltför stora avsteg görs från principen att föräldrar med gemensam vårdnad skall kunna enas om det som rör barnet. Det är viktigt att bestämmelserna står i samklang med den familjerättsliga reglering- en i övrigt; även föräldrar som bor tillsammans kan ha svårigheter att komma överens. Bestämmanderätten vid gemensam vårdnad bör så långt det är möjligt och lämpligt vara densamma för föräldrar som bor tillsammans som för särlevande föräldrar. En utgångspunkt beträffande gemensam vårdnad är att det inte skall ske en återgång till den ordning som gällde års re- form och som innebar att en förälders motstånd mot gemensam vårdnad i sig uteslöt den vårdnadsformen. En utvärdering av reform om barns rätt att komma till tals Kommittén skall undersöka hur domstolar och socialnämnder tilläm- par de nya bestämmelserna , med de ändringar som gjordes . På grundval av undersökningen skall kommittén överväga om reglerna bör ändras för att syftet med reformen skall uppnås, nämligen att skapa garantier för att barn får komma till tals och att barnets vilja blir beaktad i tillbörlig utsträckning. Det skall också övervägas om det finns anledning att ytterligare stärka barnets rätt att komma till tals. Att komma till tals är dock en rättighet för barnet, inte någon skyldighet. I samband med reform betonades vikten av att reglerna inte verkar så att barnet utsätts för obehörig påverkan eller så att det pressas att ta ställning.