sou · GTB3116d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Samma synpunkter som förts fram beträffande älgjakten gäller även småviltsjakten. Under uppbyggnaden av den nya beslutsordningen för småviltsjak- ten är det av stor vikt att det också lokalt sker täta uppföljningar i samverkan med . Se vidare vad som nämns om uppfölj- ning under punkten älgjakt. Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande Generella påpekanden som gäller såväl jakt som fiske har redovisats inledningsvis. finns i huvudsak fyra former av upplåtelse av fiske. Det är hus- behovsfiske (nät) till ortsbor, upplåtelse av sportfiske till allmänheten, begränsade upplåtelser av i första hand flugfiske i kvoterade vatten samt förmedlingsupplåtelse genom vissa entreprenörer. Reformen skall ligga fast. Det innebär att samverkansföreningarna måste bygga in regler för att möjliggöra upplåtelser till allmänheten på samma sätt som när det gäller småviltsjakten, eftersom det inte finns någon lokalt utbredd ambition att upplåta fiske till allmänheten på det sätt som reformen syftade till. bedrivs fiskevården med betydande insatser från länsstyrelserna. Det handlar i första hand om ett systematiskt arbete med inven- teringar av fiskevatten. Fortsättningsvis bör detta arbete till större del skötas lokalt men i samverkan med länsstyrelserna. Samma synpunkter som förts fram beträffande älgjakten gäller även fisket. Särskilt under uppbyggnaden av det nya systemet för handredskaps- fiske är det av stor vikt att det också lokalt sker täta uppföljningar. Detta ger möjlighet till snabba korrigeringar. Uppföljningar av den egna verksamheten ger legitimitet åt förändringsarbetet och skapar delaktighet. Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande 10.2Utvecklingsråd för jakt och fiske i fjällregionen Mitt förslag: Som ett stöd till den framtida förvaltningen av vilt- och fiskeresurserna i fjällområdet bör det bildas ett utvecklings- råd för jakt och fiske i denna region. Det bör bestå av företrä- dare för staten, markägarna i övrigt, samerna, naturvården samt jägare och fiskare i övrigt. Jag föreslår att det som ett stöd för den framtida förvaltningen av vilt- och fiskeresurserna i fjällområdet bör bildas ett utvecklingsråd för jakt och fiske i denna region. Rådet bör – utan att bli en ny, separat myndighet – inrättas i starkast möjliga former så att det ges förutsättningar att i kraft av sin sammansättning och den samverkan som sker inom rådets ram bli en inflytelserik aktör. Dess främsta uppgifter bör vara att följa jaktens och fiskets utveckling i fjällregionen, följa hur gällande lagstiftning och föreskrifter följs, genom utredningsarbete, forskning och försöksverksamhet ut- veckla praktiska former för lokal samförvaltning inom jakt och fiske, stimulera och skapa incitament en sådan samverkan, vara ett forum förändringsarbete, konflikt- och problemhante- ring. Rådet bör spela en central roll vid genomförandet av de nya regler som blir följden av ett eventuellt framtida riksdagsbeslut. Inte minst är det viktigt att lägga fram förslag beträffande principer för jaktens och fiskets regionala fördelning mellan olika delar av fjällområdet. Rådet bör också ges möjlighet att verka för en större samordning i fråga om de beslut som fattas på regional nivå. Rådet bör exempel- vis kunna ge råd för jakt och fiske i fjällen och samla parterna till regelbundna överläggningar. En viktig uppgift i ett tidigt skede bör bli att se över och samordna länens hantering av jakttider för ut- ländska jägare som vill delta i småviltsjakt. En grundläggande fråga för utvecklingsrådet blir att följa och ut- värdera jaktens och fiskets påverkan på miljön i fjällområdet. I detta sammanhang aktualiseras det åtgärdsprogram som sammanfattats i betänkandet Vem får jaga och fiska? Historia, folkrätt och miljö (SOU 2005:79). Rådet bör aktivt arbeta för att bildandet av samverkansområden går så smidigt som möjligt. Även andra samverkansformer skulle Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande kunna prövas i rådets arbete. Rådet skulle t.ex. kunna ta initiativ till försöksverksamhet med sådana samverkansformer och då också svara för utvärderingen av dessa försök. För att vinna acceptans för nya samverkansformer har det ett stort värde att de berörda parterna gemensamt kan följa hela processen från idé till utvärdering. En angelägen fråga för rådet är att skaffa sig en samlad bild av upp- låtelser av jakt- och fiskerätt, liksom av prisutvecklingen beträffan- de dessa upplåtelser. Rådet bör bestå av företrädare för länsstyrelserna, det av staten bedrivna skogsbruket, andra markägare än staten, samiska organisa- tioner, det frivilliga naturvårdsarbetet samt jägarnas och sportfiskar- nas organisationer i övrigt. Det sammanlagda antalet ledamöter i rådet bör inte överstiga elva. Ordförande bör utses av regeringen. Redovisningen av länsstyrelsernas respektive samverkansföre- ningarnas uppgifter i föregående avsnitt (10.1) har även i övrigt pekat på en rad viktiga diskussionspunkter för ett utvecklingsråd: formerna för vilt- och fiskevårdsplanerna, problem som hänger sam- man med bevakning, formerna för uppföljning, samverkan över såväl länens som samverkansområdenas gränser (inte minst beträffande älgjakten) och informationsarbetet kring jakt och fiske. Förslaget om ett utvecklingsråd har fått ett brett stöd bland ut- redningens experter. Rådet bör komma till oberoende av hur mina förslag i övrigt hanteras. 10.3Den förändrade förvaltningen och ekonomin I detta avsnitt lämnar jag förslag till hur intäkterna och kostnaderna för den framtida förvaltningen skall fördelas. Under 10.3.1 redo- visar jag den nuvarande förvaltningens intäkter och kostnader. Av 10.3.2 följer förändringen. 10.3.1Den nuvarande förvaltningens intäkter och kostnader Av rennäringslagens 32–34 §§ följer att jakt- och fiskerätt på statens mark ovanför odlingsgränsen i lappmarkerna och på renbetesfjällen får upplåtas mot en avgift, om inte särskilda skäl för avgiftsfrihet finns. Det är länsstyrelserna i , och som sköter upplåtelserna. Enligt rennäringsför- ordningen skall småviltsjakt och handredskapsfiske på denna mark Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande under vissa förutsättningar upplåtas till den som är fast bosatt i . upplåter även mark mot avgifter på samma sätt som jakt- och fiskerätten. Denna redovisning avser endast jakt- och fiskerätten. Avgifterna för upplåtelse av jakt och fiske tillfaller till hälften Samefonden och till hälften berörd sameby. får vid upplåtelsen förutom denna avgift ta ut en egen avgift för admi- nistration, åtgärder för fiskevård och viltvård samt fiskebevakning och jaktbevakning. egen avgift får uppgå till högst av den avgift som skall gå till Samefonden/same- byn. bestämmer priserna för jakten. Dessa varierar mellan länen. Exempelvis kostar ett dagskort för småviltsjakt i , i och i . För del gäller dock att ett dagkort inom Tåssåsens same- by kostar . I uppgick intäkterna för för jakt- och fiskeupplåtelserna inklusive administrationspåslag till sammanlagt . Av dessa avsåg småviltsjakt, fiske och älgjakt. I beloppet för älgjakt ingår även upplåtelser för björnjakt om högst ca . Av beloppet förbehöll sig för administration, bevakning och viltvård/fiske- vård. Det återstående beloppet fördelades mellan Samefonden och de berörda samebyarna. Det innebar att Samefonden fick och de 20 same- byarna samma summa. Genomsnittligt uppbar därmed varje sameby . Som en kommentar kan nämnas att genomsnitts- siffran inte ger en helt korrekt bild. Många byar har små intrång och därmed små intäkter, medan huvuddelen av intrången och därmed ersättningen hamnar på ett fåtal byar. Vidare varierar intäkterna mellan åren. Av de som förbehöll sig användes för jakt och för fiske. Jaktmedlen fördelade sig med för administration, 115 000 kro- Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande nor för bevakning och för viltvård. Överskottet blev därmed . Fiskemedlen fördelade sig med 506 282 kro- nor för administration och 139 830 för fisketillsyn samt 270 448 kro- nor för fiskevård. Detta gav ett underskott om . Det sammanlagda överskottet skulle därmed vara . Den sammanlagda kostnaden för administration var . Av detta belopp avsåg provision till återförsäljare. Tryckning av kort och kartor skulle avse . Annonse- ring skulle ta i anspråk. Vidare kostnader för admi- nistration var lön om ca , resor ca , datasupport , avskrivning programvara samt övrigt om . Från sida har framförts att det egentligen inte är fråga om ett överskott. Utöver inkomsterna från jakt- och fiske- upplåtelserna använder länsstyrelserna sig även av sina ramanslag för att kunna hantera jakt- och fiskefrågorna. I finns det sammanlagt två tjänster som avser administrationen. Därutöver avser en tjänst rennäringslagen. Lönekostnaden täcks av ramanslaget. I uppgick de totala intäkterna av avgifterna för jakt och fiske inklusive administrationspåslag för till . avsåg småviltsjakt, 1 440 000 kro- nor fisket och älgjakt. Av dessa förbehöll sig länssty- relsen . Återstående fördelades mellan samebyarna . Samefonden fick därmed och samebyarna tillsammans lika mycket. Det innebar att de elva same- byarna i genomsnitt fick ca vardera. avsatte till viltvård- och fiskevård, till bevakning och 820 000 avsåg administration. Av administrationskostnaden var provision till kortför- säljare. var ett överskott. I uppgick intäkterna för jakt och fiske inklusive administrationspåslag för till 5 850 000 kro- nor. Av detta belopp avsåg småviltsjakten , fiske Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande Samma belopp tillföll såväl Samefonden som samebyarna. Det innebär att de sex samebyarna i genomsnitt fick vardera. använde sitt belopp på följande sätt: Vilt- och fiskevård , bevakning och administration om . Av kostnaden för admi- nistration utgjorde provision till kortförsäljare. utgjorde ett överskott. Även här har från länsstyrel- sens sida har påpekats att det inte är ett egentligt överskott, eftersom i har 2,5 heltidstjänster som arbetar med dessa frågor. Utöver överskottet används ramanslag för att täcka dessa lönekostnader. Sammanställt framgår fördelningen av tabell på nästa sida. SOU 2005:116 Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande Fördelning inkomster för jakt och fiskeupplåtelser. Till samefond och sameby respektive. Administration (tryckning, distribution kort och broschyrer, hemsidor, provision kortförsäljare, Specifikation provision kortförsäljare. Därutöver; tjänster på länsstyrelsenas ramanslag Sammantaget innebär det nuvarande systemet att såväl intäkterna som kostnaderna är strikt reglerade. När det gäller intäkterna är en tredjedel öronmärkta för samebyarna, en tredjedel öronmärkta för Samefonden och en tredjedel får användas av för administration, vilt- och fiskevård samt bevakning. Mitt förslag: Jag föreslår att samverkansföreningarna får förfoga över intäkterna från jakt- och fiskeupplåtelserna. Medlen skall användas för administration, viltvård och bevakning. Överskottet skall i de föreningar som i huvudsak är belägna ovanför odlings- Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande gränsen i lappmarkerna och på renbetesfjällen tillfalla de berörda samebyarna med hälften. Återstoden skall fördelas mellan mark- ägarna efter areal. I de föreningar som i huvudsak är belägna nedanför odlingsgränsen skall av överskottet tillfalla de be- rörda samebyarna och återstoden fördelas mellan markägarna efter areal. Statens andel skall fonderas i Samefonden. Mitt förslag innebär att det är föreningarna som skall samförvalta jakt- och fiskerätten. En naturlig följd av detta är att föreningarna även fritt får förfoga över de intäkter som jakt- och fiskeupplåtel- serna ger. blir det även föreningarna som får ansvara för kostnaderna för administration, vilt- och fiskevård samt bevakning. På detta sätt jämställs föreningarna med vad som gäller för mark- ägare som i egen regi förvaltar sin jakt- och fiskerätt. Länsstyrelsernas uppgifter kommer att vara att utöva tillsyn över föreningar samt att på olika sätt bistå dem. Dessa upp- gifter är av sådan art att det är naturligt att ramanslag täcker kostnaderna för dessa uppgifter. Som framgår av rapporten om uthålligt nyttjande av jakt- och fiskeresurserna (SOU 2005:79) krävs en ökad övervakning av vilt och fisk samt ökat in- formationsutbyte mellan länsstyrelserna för att säkra ett uthålligt nyttjande av resurserna. Om samverkansföreningarna leder till att vilt- och fiskresurserna utnyttjas mer och marginalen runt en uthållig beskattningsnivå därmed blir mindre kommer behovet av invente- ring och övervakning att vara än större . För att finansiera detta krävs att ramanslaget ökar eller att medel avsatta för miljööver- vakning eller från Viltvårdsfonden används. Detta innebär en stor förändring mot vad som gäller . är som framgått en tredjedel av intäkterna öronmärkta för berörd sameby, en tredjedel för Samefonden och en tredjedel får användas av för administration, vilt- och fiskevård samt bevak- ning. Vi föreslår för framtiden att föreningens överskott skall med hälften respektive tillfalla berörd sameby. Andelen motsvarar röstandelen och är därför en logisk effekt av denna. Dessa andels- beräkningar är grundade på vår bedömning av jakt- och fiskerätts- andelar som vi redovisat i kapitel 8. Återstoden skall fördelas mellan markägarna. Det innebär att samebyn framöver inte kommer att vara garante- rade samma intäkter som . I gengäld ges föreningen frihet att i ökad utsträckning själv bestämma över sina intäkter. Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande kommer exempelvis att kunna påverka intäkterna genom exempel- vis viltvårds- och fiskevårdsåtgärder. Effekten är en nödvändig del av att samebymedlemmarna själva blir delaktiga i förvaltningen. Samefonden kommer inte att få del av några intäkter, eftersom Samefonden inte är medlem i föreningen. För att kom- pensera detta föreslår vi att statens andel skall överföras till Same- fonden. Även de privata markägarna blir en del av detta system. förvaltar de privata markägarna själva sin jakt- och fiskerätt. Det innebär att de uppbär ersättningen för jakt- och fiskeupplåtelser i sin helhet på den egna marken. kommer de i stället att ingå i samverkansområden. Deras del av överskottet kommer att motsvara deras markandel i förhållande till den totala arealen med avdrag från samebymedlemmarnas del. För många markägare kommer detta säkert att upplevas som orättvist, särskilt om ersättningen framöver blir mindre än . Det skall dock noteras att dagens system egentligen inte är logiskt. Det är inte i sig förenligt med den delade jakt- och fiskerätten på privat mark att de privata markägarna uppbär hela ersättningen av jakt- och fiskerättsupplåtelser på sin mark. Det skall vidare betonas att de privata markägarna i fram- tiden komma att få del av överskottet från jakt- och fiskerättsupp- låtelser inom stora områden, inom hela samverkansområdet. Nedan följer en mer detaljerad analys. Intäkterna påverkas av omfattningen av upplåtelserna och av priset. är det som bestämmer omfattningen och priser- na. kommer detta att vara föreningens uppgifter. Det skulle kunna betyda att intäkterna skulle kunna öka eller minska beroende på föreningarnas beslut om detta. När det gäller frågan om den framtida omfattningen av jakt- och fiskeupplåtelser kommer det att finnas ramar för föreningens beslut. En sådan är att det kommer att finnas en skyldighet för föreningarna att upplåta småviltsjakten och handredskapsfisket under samma förutsättningar som gäller . Även skall genom sin tillsyn se till att andra än medlemmarna får jaga och fiska. Därtill kommer att utvecklingsrådet kommer att verka för att föreningarna tillämpar lagstiftningen på ett enhetligt sätt. Jag har vidare tidigare dragit den slutsatsen att en framtida samverkan Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande kommer att innebära att upplåtelserna av jakt och fiske kommer att öka. En slutsats är därmed att omfattningen av jakt- och fiskeupp- låtelserna kommer att öka. Det är svårt att uppskatta i vilken ut- sträckning. Staten kommer att ha ett stort inflytande i föreningarna ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. Ett av statens intressen är att värna om ortsbornas och andras möjligheter att jaga och fiska. Det skulle betyda att priserna för jakt och fiske inte bör kunna höjas på något drastiskt sätt. Även skall genom sin tillsyn kunna följa och påverka prisutvecklingen. Det måste också beaktas att det kommer att vara ett mycket större antal huvudmän som upplåter jakt och fiske, vilket möjligen skulle kunna leda till en konkurrens mellan olika samverkansområden. Det skulle kunna hålla nere pri- serna. En slutsats av det som sagts här är att priserna inte kan förväntas öka i alltför stor utsträckning. Sammantaget är det sannolikt att intäkterna kommer att öka i huvudsak på grund av att upplåtelserna ökar. Delar av det arbete som utförs av avlönade tjänstemän i läns- styrelsen skulle i stor utsträckning utföras av förening- arna. skulle länsstyrelserna på olika sätt utgöra ett stöd för föreningarna och utöva tillsyn. skulle i grunden skötas av ett tiotal samverkansföreningar i stället för av tre länsstyrelser. Föreningarnas arbete förväntas i en betydande utsträckning i lik- het med vilt- och fiskevårdsområden och annan lokal samverkan skötas på ideell basis. Medlemmarna i samverkansföreningarna för- valtar sina egna rättigheter och har som nämnts en tradition präglad av frivilliga insatser. En välskött förvaltning gagnar alltså dem själva. Det kan leda till större resurser för vilt- och fiskevård eller till en större ekonomisk avkastning för medlemmarna. Som framgått kan länsstyrelsernas nuvarande utgifter delas upp i tre delar. En del är vilt- och fiskevård, en annan är bevakning och den tredje är administration. har i administrationskostnader . Detta motsvarar ca en femtedel av de totala intäkterna. Ungefär hälften av administrations- kostnaden avser provision till kortförsäljare. Denna post skulle inte Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande behöva förändras, eftersom föreningen även fortsättningsvis skulle kunna använda samma system med kortförsäljning. Därmed skulle det återstå ca för varje län för administration. Om en oförändrad administrationskostnad skulle eftersträvas skulle varje förening förfoga över ca för sin administration. Föreningarnas administrationskostnader kommer i huvudsak att avse beslutsprocessen. Vi tänker oss att kortförsälj- ningen liksom sköts av återförsäljare med provision. Själva tryckningen av korten bör länsstyrelserna kunna hantera. Vad som utgör ett rimligt belopp för föreningarnas beslutsprocess är svårt att uppskatta. Vi har som nämnts förutsatt att föreningarnas arbete kommer att vila på frivillig grund. Kostnaden för styrelsearbetet kommer sannolikt att bli högre än de som nämnts. En slutsats är att administrationskostnaderna kommer att öka, men inte med några mycket stora summor. Många av de uppgifter som blir kvar hos länsstyrelserna är av sådan karaktär att de bör ses som en del av deras allmänna myndighetsansvar. Administrationskostnaderna kommer att öka och att därmed kost- naderna för förvaltningen med vårt förslag. Detta kan kompenseras med att även inkomsterna för upplåtelserna kan öka. är 2/3 av inkomsterna öronmärkta för samebyarna . I det framtida förslaget är syftet att föreningarna själva skall bestämma över hur medlen skall hanteras. Det finns en enighet om att den offentligt finansierade vilt- och fiskevården är undermålig. Som framgått avsattes i hela området endast för vilt- och fiskevård. Om dessa insatser ökas kan det i sin tur komma att innebära att upplåtelserna och därmed inkomsterna kommer att öka. En sammantagen slutsats är att om kostnaderna ökar utan att detta kompenseras med ökade inkomster så kommer samebyarnas och Samefondens inkomster att minska. Detta sker även på kort sikt om vilt- och fiskevårdsåtgärderna ökas. Om fjällsamebyarnas och Samefondens inkomster minskar kompenseras det dock i sin tur av att vårt förslag innebär att även skogssamebyarna skall få del av jakt- och fiskeinkomsterna. Detta saknar de helt . av överskotten i samverkansföreningarna nedanför odlingsgränsen i lappmarkerna skall tillfalla skogssamebyarna. Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande Under 10.3 har jag redovisat de ekonomiska konsekvenser som mitt förslag om den ändrade förvaltningen medför. I övrigt medför mitt förslag marginella ekonomiska konsekvenser. Mitt förslag om ett utvecklingsråd medför enligt min bedömning endast ökade kost- nader i form av arvoden och övriga sammanträdeskostnader. I övrigt har jag inte lämnat något förslag med ekonomiska konsekvenser. Min bedömning: Om den fortsatta behandlingen av mina för- slag leder till ett riksdagsbeslut så bör den nya lagstiftningen kunna träda i kraft . Med tanke på de rättsliga bedömningarnas svårighetsgrad bör ett offentligt seminarium genomföras till ledning för remiss- instanser, media och allmänhet. Det är inte min uppgift att bedöma vad som kan följa på remiss- behandlingen av utredningen. Om den leder till en proposition som ger förutsättningar för ett riksdagsbeslut så är det emellertid möjligt att den nya lagstiftningen kan träda i kronor . Under genomförandet föreslår jag att en arbetsgrupp tillsätts av för att dels behandla sådana enskildheter som inte tagits upp av utredningen, dels bistå departementet vid re- formens genomförande. I arbetsgruppen bör finnas företrädare för samt berörda länsstyrelser och organisationer. I genomgången av länsstyrelsernas respektive samverkansområ- denas arbetsuppgifter (avsnitt 10.1) finns ett stort antal praktiska frågor som skulle kunna diskuteras i arbetsgruppen. Det förslag som jag lägger fram innebär omfattande förändringar av jakten inom lappmarkerna i och och på renbetesfjällen i . En möjlighet som kan övervägas är att Organisatoriska, ekonomiska konsekvenser och genomförande inleda reformarbetet med en försöksverksamhet, omfattande t.ex. tre samverkansområden ovanför odlingsgränsen (ett vardera i , och ) och ett samverkansområde nedanför odlingsgränsen. En sådan försöksverksamhet skulle alltså omfatta såväl fjällsamebyar som skogssamebyar. Försöksverksamhet som ett led i en större reform användes vid övergången från en älgjakt som nästan enbart bestod av allmän jakt, dvs. en rätt att skjuta obegränsat antal älgar, till en reglerad (senare samordnad) älgjakt. påbörjades försök med reglerad älgjakt i och . Den utvidgades senare till delar av . 1975 beslutade att införa en femårig försöksverksam- het med samordnad älgjakt. Den inleddes och 1977. Större områden registrerades som licensområden, mindre områden fick en generell årlig tilldelning om ett vuxet djur och en kalv. Jakttiden för licensområdena skiftade från 30 . Jakttiden för den som hade generell tilldelning var 2–. De båda försöksformerna – reglerad jakt och samordnad jakt – bedrevs parallellt. Undantagna från försöksverksamheten var renbetesfjällen, området ovanför odlingsgränsen och sameby i samt området ovanför lappmarksgränsen i . Där fick allmän jakt bedrivas, även om huvuddelen av älgjakten ändå bedrevs som licens- jakt. Tre jaktformer fungerade alltså parallellt med varandra. Nyheterna togs emot relativt väl. Den positiva attityden förstärktes ju längre försöken pågick. På grundval av denna utvärdering infördes den nuvarande formen för älgjakt, en jaktform som bygger på en tilldelning som motsvarar markernas produktionsförmåga och som gynnar en samverkan mellan jägarna. Förberedelsearbetet i fråga om älgtilldelning sköts i hög grad på lokal nivå. Delar av den nuvarande älgjakten har behandlats tidigare i det här betänkandet. Med det perspektiv som tiden gett framstår försöksverksamheten vid införandet av en ny och mer samordnad älgjakt som framgångsrik. 11Mitt förslag – en samman- fattande kommentar Min bedömning: En rad förslag läggs fram med ett gott stöd bland sakkunniga och experter i utredningen.