sou · GTB328 · 2006-01-01 00:00:00 — RSV väckte också frågan om reglerna måste inkludera avdrag för ökade kost- och småutgifter. RSV framhöll att det är svårt för skattemyndigheten att verkligen bedöma om den skattskyldiges familj har för avsikt att flytta. En annan fråga som enligt RSV skulle vara svår att bedöma är om den skattskyldiges svårigheter att sälja sin bostad beror på brist i efterfrågan eller om den skattskyl- dige har begärt ett för högt pris. RSV framhöll att det var rimligt att avvakta en försäljning i de fall en nedläggning av företag på en mindre ort medför att fasighetspriserna sjunker dramatiskt. Enligt RSV borde rekvisitet dock stå direkt uttryckt i lagen och stora krav ställas på den skattskyldige att visa att sådana svårigheter förelegat. När det gällde slopandet av den förlängda tidsgränsen motiverade RSV det med att regeln tillämpats med stor restriktivitet av såväl skattemyndigheterna som vid prövning i domstol och att de allra flesta skattskyldiga endast yrkar avdrag under en förhållandevis begränsad tid. I en motion (1999/2000:Sk748) till anfördes att när tvåårsgränsen för avdrag för ökade levnadskostnader vid tillfälligt arbete slopats det också borde övervägas vilka förändringar som kan göras i rätten till avdrag för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning med anledning av permanent arbete och att en utvidgad avdragsrätt borde utredas skyndsamt. Motionärerna framhöll att en utvidgad avdragsrätt vid dubbel bosättning med anledning av permanent arbete vore betydelsefull för människor i glesbygdsområden, där den enda möjligheten att erhålla ett arbete är genom att ta ett arbete utanför den ordinarie arbetsorten, att det är av stor vikt att avdrag medges för det dubbla boendet, inte minst gäller det för människor som annars kan komma att tvingas sälja sina hus på en marknad där de inte ens får nog betalt för att täcka lånen på fastigheten och att det för kommuner med stor utflyttning också är viktigt att dessa människor ges möjlighet att bo kvar i kommunen. Motionen behandlades av varvid utskottet hänvisade till Utredningens om ökade levnadskostnader m.m. betänkande SOU 1999:94. Utskottet instämde i utredningens principiella uppfattning att en dubbel bosättning som pågår är att betrakta som en följd av ett inom familjen mer eller mindre frivilligt träffat avtal som inte skall stödjas med skattelättnader. Utskottet ansåg emellertid, i likhet med motionärerna, Avdrag för ökade levnadskostnader att en utvidgning av avdragsrätten för ökade levnadskostnader skulle kunna ge positiva effekter genom att rörligheten på arbetsmarknaden skulle öka och att möjligheterna att bo och arbeta i glesbygd skulle förbättras. Enligt utskottets mening fanns det skäl att genomföra en kompletterande utredningen som belyser sådana effekter och även de statsfinansiella effekterna av en sådan reform. På förslag av gav regeringen till känna att en utvidgning av avdragsrätten för ökade levnads- kostnader vid dubbel bosättning skulle kunna ge positiva effekter i form av ökad rörlighet på arbetsmarknaden och bättre möjligheter att bo och arbeta i glesbygd och att det fanns skäl att genomföra en utredning som belyste dessa effekter (bet. 1999/2000:SkU13 s. 1 och 19 f., rskr 1999/2000:143). Nedan följer en sammanställning av ett antal rättsfall som berör avdragsrätten på området. Flera av rättsfallen berör avdragsrätten för ökade levnadskostnader vid tillfälligt arbete och har tagits med för att visa att gränsdragningen mellan tillfälligt arbete och dubbel bosättning kan vara svår att göra i praktiken. RÅ 2002 ref 102 – En skattskyldig har haft ökade levnadskost- nader på grund av dubbel bosättning. Bostaden på arbetsorten utgjordes av en villafastighet. Ränteutgifter avseende lån hänförliga till fastigheten har inte räknats in i utgifterna för logi på arbets- orten. RÅ 2002 ref 74 – Makar har med kort tids mellanrum påbörjat anställningar på skilda orter utanför den gemensamma bostads- orten. Hinder har inte ansett föreligga mot att under en över- gångstid medge vardera maken avdrag för ökade levnadskostnader på grund av s.k. dubbel bosättning. RÅ 1998 ref 39 – Skattskyldig som inte hade några kostnader för bostad på sin hemort har medgetts avdrag för ökade levnadskost- nader i form av bostadskostnader vid tillfällig anställning på annan ort. (Bodde i föräldrahemmet i , arbetade i ). RÅ 1998 ref 12 – Tvåårsperioden avseende avdrag enligt punkt 3 a av anvisningarna till 33 § KL för ökade levnadskostnader på grund av tillfällig anställning har ansetts börja löpa först från den tidpunkt då den skattskyldige börjar övernatta på arbetsorten. Avdrag för ökade levnadskostnader RÅ 1994 not 55 – Uppburet utbildningsarvode från arbetsgivaren utgick med belopp motsvarande lön för utbildning. Arvodet utgjorde skattepliktigt intäkt och genomgången av utbildningen jämställdes med fullgörande av tjänst. Den skattskyldige har därför medgetts avdrag för merkostnader bland annat för dubbel bosätt- ning. RÅ 1993 ref 66 – Revisor som bott och arbetat i har efter etablering i haft kontor för sin verksamhet i båda orterna. Med hänsyn främst till att drygt en tredjedel av verksamhetens samlade intäkter härrört från kunder i har det inte ansetts skäligen kunna ifrågasättas att han skulle ha flyttat till . Avdrag för ökade levnadskostnader har därför medgetts för tid då han arbetat i . RÅ 1992 not 602 – Läkare boende i har yrkat avdrag för övernattningsbostad på arbetsorten för fullgörande av bland annat bakjoursverksamhet. Läkaren som åberopade att hustrun inte räknade med att få ny tjänst i och att en av döttrarna place- rats på internatskola som bidrog till har inte medgetts avdrag för ökade levnadskostnader. RÅ 1991 not 219 – Maka som flyttat från familjens bostad i till på grund av anställningsskäl har medgetts avdrag för dubbel bosättning. (Trots att två av de tre barnen följt med har familjebostaden fortfarande ansetts vara i .) RÅ 1990 not 432 – Skattskyldig har yrkat avdrag för dubbel bosättning för perioderna mars––december och åberopat svårigheter att avyttra familjebostaden. Avdrag har med- getts för perioden mars–juni på grund av att en son fullföljde sista årskursen i . RÅ 1990 ref 31 – Ensamstående skattskyldig som haft gemen- sam vårdnad om ett barn har inte medgetts avdrag för kostnader för hemresor till barnet. RÅ 1988 not 445 – Skattskyldig har återupptagit gammal tjänst i som hon tidigare medgetts tjänstledighet från efter det att familjen flyttat från till . Det har inte skäligen kunnat ifrågasättas att maken skulle avflytta från familjens bostadsort i varför den skattskyldige har medgetts avdrag för dubbel bosättning. RÅ 1985 1:31 – Ogift skattskyldig, som genomgått grundkurs vid polisskolan i , har ansetts berättigad till avdrag för ökade levnadskostnader (11 månader). Avdrag för ökade levnadskostnader RÅ 1984 Aa 124 – Svårigheter att köpa familjebostad på nya arbetsorten har berättigat till avdrag för ökade levnadskostnader på grund av skild bosättning under viss begränsad tid. RÅ 1981 Aa 8 – Makar boende i tillträdde tjänster på olika orter; och . Hustrun yrkade avdrag på grund av dubbel bosättning för bostaden i . Avdrag har inte medgetts på grund av att bostaden ansågs som familjebostad. RÅ 81 1:58 – Makar med gemensam bostad för sig och sina barn på en ort (jordbruksfastighet) hade arbete på var sin annan ort. Avdrag för dubbel bosättning har inte medgetts på grund av att dubbel bosättning bestått och att hinder inte förelegat för makan att hitta ett likvärdigt arbete i närheten av makens arbets- och bostadsort. Familjen ansågs ha träffat det valet att framåt med bibehållna bosättningsförhållanden fortsätta sin yrkesverksamhet på sätt som skett . RRK K79 1:13 – Ensamstående skattskyldig, som bedrivit studier och haft bostad i , har vid beräkning av inkomst av tjänst vägrats avdrag för ökade levnadskostnader i samband med arbete som lördagsbrevbärare i sin hemortskommun . RRK K77 1:7 – När makar på grund av sina anställningar varit bosatta på skilda orter har den dubbla bosättningen ansetts kunna medföra endast en mindre ökning av levnadskostnaden. RÅ 1977 Aa 130 (en skiljaktig ledamot) – Skattskyldig erhöll arbete i . Familjen bodde kvar i på grund av att makan arbetade som frisörlärare och inte kunde erhålla likvärdigt arbete i och för att den skatt- skyldige maken kontinuerligt sökte arbete på bostadsorten. Avdrag har medgetts även om förhållandevis hade förflutit sedan den skattskyldige hade bosatt sig på den nya orten (). RÅ 1977 Aa 110 (två skiljaktiga ledamöter) – Make tillträdde tjänst i och köpte villa i . Familjen som bott i bosatte sig i . Villan var dock för dyr och familjen hyrde en villa i . Avbrottet i har inte ansetts påverka bedömningen av avdraget för dubbel bosättning annorledes än om familjen oavbrutet haft som bostadsort . RÅ 1977 ref 62 (två skiljaktiga ledamöter) – Makes förvärvs- verksamhet (överläkare vid ) har ansetts medföra rätt till avdrag för dubbel bosättning, när det med hänsyn till arten av denna förvärvsverksamhet inte skäligen kunnat ifråga- Avdrag för ökade levnadskostnader sättas att maken skolat flytta till den skattskyldiges bostadsort (professor vid Universitet i ) oaktat att den skattskyldige under längre tidsrymd () haft fast anställning utanför familjens bostadsort. Regeringsrätten uttalade följande: Med hänsyn till makarnas specialinriktade arbetsområden har det funnit begränsade möjligheter för dem att ha förvärvsarbete på samma ort. RÅ 1977 ref 48 – Skattskyldig, vars make på grund av sitt arbete bosatt sig på annan ort än den där familjen varit bosatt och där- igenom åsamkats ökning i levnadskostnaderna, har yrkat avdrag för viss del av denna kostnad. Avdrag har vägrats eftersom den skatt- skyldige bott kvar i familjebostaden. RRK K 76 1:90 – Dubbel bosättning har uppkommit genom att skattskyldig med arbete och bostad på viss ort har ingått äktenskap med person boende på annan ort och där låtit kyrkoskriva sig. Avdrag för ökade levnadskostnader har inte medgetts. RRK K76 1:49 – I Avdrag för ökade levnadskostnader och hem- resor på grund av dubbel bosättning har vägrats då makar redan före äktenskapets ingående och alltjämt hade bostad på skilda orter. Makarna har taxerats som ensamstående skattskyldiga. II Inte heller har – trots att makarna under beskattningsåret flyttat ihop och blivit samtaxerade – avdrag för ökade levnadskost- nader och hemresor på grund av dubbel bosättning medgetts då makarna ännu inte fått gemensam bostad. RRK K76 1:47 – Ogift skattskyldig, som efter friställning på grund av personalindragning – i avvaktan på utlovad ny anställning på hemorten – innehaft tillfällig anställning utom tjänsteorten, har medgetts avdrag för hyreskostnad på anställnings- orten och resekostnad i samband med anställningens början och slut. RÅ 1976 ref 172 Plenimål – Avdrag för ökning i levnadskostnad kan inte medges när skattskyldig, som före äktenskapet bott och haft arbete på en ort, behåller arbete och bostadsort efter gifter- målet men maken är bosatt på annan ort. Avdrag medges inte heller under vilket äktenskapet ingås. RÅ 1976 ref 149 – Makes förvärvsverksamhet har inte ansetts medföra rätt till avdrag för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning då den skattskyldige haft fast anställning utanför familjens bosättningsort. Avdrag för ökade levnadskostnader RÅ 1976 ref 3 – Vid makes antagande av arbete på annan ort än den för makarna gemensamma bostadsorten har avdrag för ökade levnadskostnader inte medgetts, eftersom från beskattnings- synpunkt godtagbart skäl mot andra makens flyttning inte ansetts föreligga. Att sedermera sådant skäl uppkommit har inte ansetts kunna grunda avdragsrätt. RRK K75 1:47 – Anläggningsarbetare har utövat sin yrkesverksamhet i och där haft bostad medan hans familj bott i en honom tillhörig villa i . Ehuru vistelsen inte ansetts tillfällig har avdrag medgetts för ökade levnadskostna- der, då det icke skäligen kunnat ifrågasättas att familjen under beskattningsåret skolat avflytta till . RÅ 1975 ref 111 – Den omständigheten att dubbel bosättning uppkommit därigenom att skattskyldig med arbete och bostad på samma ort ingått äktenskap med person bosatt på annan ort och där tagit familjebostad har inte utgjort hinder för avdrag för därvid uppkomna ökade levnadskostnader där makes förvärvsverksamhet utgjort skäl mot flyttning (I och II). RÅ 1975 ref 91 – Det förhållandet att, sedan skattskyldig på grund av sitt arbete bosatt sig på viss ort, familjen med hänsyn till hustruns studier bott kvar i familjebostaden å annan ort har inte ansetts vara att hänföra till sådan omständighet som kan föranleda avdrag för ökade levnadskostnader. RÅ 1974 ref 124 – Skattskyldig, som i tjänsten förflyttats till ny ort där han i början av beskattningsåret erbjudits men inte accep- terat familjebostad, har medgetts avdrag för ökade levnadskostna- der på grund av dubbel bosättning för viss del av beskattningsåret. (Avvaktade utgången av läsåret.) RÅ 1974 ref 37 – Avdrag för bostadskostnad vid dubbel bosätt- ning har medgetts för skälig kostnad för bostad å den nya bosätt- ningsorten. (Hustrun kunde på grund av sin förvärvsverksamhet inte flytta förrän – vår kommentar.) RÅ 1973 ref 113 – Skattskyldig, som i tjänsten förflyttats till ny ort där han i början av beskattningsåret erbjudits men inte accep- terat familjebostad, hade av kammarrätten medgetts avdrag för ökade levnadskostnader på grund av dubbel bosättning för viss del av året (t.o.m. juni månad). Skäl att för återstoden av beskattningsåret medge sådant avdrag med hänsyn till makes förvärvsarbete, barn skolgång eller innehav av fastighet på familjens bostadsort har inte ansetts föreligga. Avdrag för ökade levnadskostnader RÅ 1973 ref 112 – Avdrag för ökade levnadskostnader har med- getts då det med hänsyn till den skattskyldiges hustrus ålder och anställningsförhållanden med nära förestående pensionering ansetts inte skäligen kunna ifrågasättas, att hustrun skulle avflytta till mannens bostadsort och arbetsort under beskattningsåret. RÅ 1973 ref 88 – De kostnader för dubbelhyra och dubbelt hus- håll som skattskyldig åsamkats, därigenom att familjen, för att bibehålla hyresrätten till en familjebostad, före den skattskyl- dige flyttat till ort dit den skattskyldige enligt förhandsbesked skulle bli förflyttad, har inte ansetts utgöra avdragsgilla ökade levnadskostnader. RÅ 1971 ref 14 – Skattskyldig som har haft svårigheter att anskaffa familjebostad på verksamhetsorten har inte medgetts avdrag för ökade levnadskostnader på grund av att detta för- hållande ägt bestånd under närmare och att den av den skattskyldige framlagda utredningen inte på ett godtagbart sätt visat att han skulle vara berättigad till avdrag för ökade levnads- kostnader i anledning av hans och hans familjs skilda bosättning. RÅ 1960 Fi 1751 – Avdrag för fördyrade levnadskostnader har medgetts skattskyldig för fullgörande av uppdrag i såsom bankfullmäktiges deputerad i . RÅ 1946 Fi 896 – Avdrag för fördyrade levnadskostnader har medgetts för vistelse i för genomgående av en artilleri- kurs vid Kungl. 2.4Något om kostnader och fördelning av avdragen 2.4.1Statistik ruta 09 i inkomstdeklarationen I inkomstdeklarationen görs avdrag för ökade levnadskostnader på grund av tillfälligt arbete, dubbel bosättning och hemresor i ruta 09. Den skattskyldige fyller endast i yrkat avdrag och några ytterli- gare uppgifter om avdraget behöver inte lämnas i deklarationen. Detta innebär att inte kan ta fram några statistiska uppgifter om fördelningen mellan de olika posterna som ingår i avdragsrutan. Med utgångspunkt från de uppgifter som lämnades i ruta 09 har tagit fram följande statistik. Avdrag för ökade levnadskostnader Av statistiken framgår att avdrag för tillfälligt arbetet, dubbel bosättning och hemresor yrkas inom alla åldersgrupper från upp till (tabell 1, bilaga 2). När det gäller ungdomar torde det framförallt vara fråga om avdrag som görs på grund av sommar- eller ferie- arbeten. Enligt ett avgörande av Regeringsrätten har nämligen ung- domar som bor kostnadsfritt hemma hos sina föräldrar rätt till avdrag för ökade levnadskostnader vid tillfälligt arbete (se RÅ 1998 ref. 39). I åldersgruppen finns det naturligtvis skatt- skyldiga som fortfarande arbetar och som har rätt till avdrag men också en hel del skattskyldiga som yrkar felaktiga avdrag och som har passerat kontrollen. Det finns exempel på att en make som bor kvar i bostaden medan makan befinner sig på en vårdinrättning eller hem för åldringsvård har yrkat avdrag för dubbel bosättning. Av ovannämnda tabell framgår att de flesta avdragen görs i åldersgruppen 20–. Detta bekräftar de slutsatser som andra utredningar har dragit, nämligen att det framförallt är yngre skattskyldiga som arbetar utanför hemorten och som har rätt till avdrag för tillfälligt arbete och/eller dubbel bosättning. Antalet avdrag sjunker därefter successivt med åldern och är betydligt lägre redan i åldersgruppen 30–för att sedan sjunka ytterligare i åldersgrupperna 40–. När det gäller avdragens storlek framgår att ju äldre de skatt- skyldiga är inom åldersgrupperna 20–desto högre är medel- avdraget. I åldersgruppen 60–är medelavdraget däremot något lägre. Flera utredningar har visat att män pendlar i högre utsträckning än kvinnor. I tabell 2, bilaga 2, redovisas avdragen fördelade på kvinnor och män. Statistiken överensstämmer med tidigare utred- ningars slutsatser rörande pendlingsmönstret för kvinnor och män. Av tabellen framgår nämligen att av antalet avdrag görs av kvinnor medan av avdragen görs av män. När det gäller storleken på avdragen är skillnaden ännu större. av det totala avdragssumman görs av kvinnor medan görs av män. Avdrag för ökade levnadskostnader Vid en uppdelning mellan könen i olika åldersgrupper (tabell 3 och 4, bilaga 2) kan man se att skillnaderna också varierar mellan de olika åldersgrupperna. Med utgångspunkt av tabellerna kan följande procentuella beräkningar göras. I åldersgruppen 12–är fördelningen mellan kvinnor och män relativt jämn med en knapp övervikt för kvinnor både antalsmässigt och beloppsmässigt. I åldersgruppen 20–är fördelningen mellan kvinnor och män fortfarande ganska jämnt fördelad. Kvinnornas andel av antalet avdrag är här och männens . I ålders- grupperna 30–är fördelningen däremot betydligt ojämnare. Här är fördelningen i genomsnitt för kvinnor och för män. I statistiken finns också en indelning av de skattskyldiga efter löneintervall (tabell 5, bilaga 2). Av tabellen framgår att av antalet avdrag görs av skattskyldiga som har en lön överstigande . Det sammanlagda avdraget för dessa skattskyldiga uppgår till av det totala avdraget på . Skattskyldiga inom löneintervallet 250 000–svarar för av antalet avdrag och skattskyldiga inom löneintervallet 200 000–för av antalet avdrag. Det skall noteras att av antalet avdrag görs inom löneintervallet 10 000–. Den totala summan avdrag för denna grupp uppgår dock inte till mer än av det sammanlagda avdraget. I denna grupp är det mycket troligt att en stor del sommar- och feriearbetande ungdomar finns. har vidare tagit fram statistik i fråga om storleken på avdragen (se tabell 6, bilaga 2). Av tabellen framgår att det rör sig om mycket stora skillnader, från upp till . De flesta avdragen, , ligger i avdragsintervallet 10 000–. Medellönen för denna grupp skattskyldiga ligger på . av alla avdrag görs inom Avdrag för ökade levnadskostnader avdragsintervallen 1 000–. Denna grupp gör dock av det totala avdraget i ruta 09. I tabell 7, bilaga 2, finns en uppdelningen av statistiken på kvinnor och män. har även gjort en länsindelning av avdragen (se tabell 8, bilaga 2). Av tabellen framgår att de flesta avdragen görs av skattskyldiga som bor i och vilka svarar för vardera av avdragen och i län av avdragen. Summan av avdragen ser däremot lite annorlunda ut. Här står för , för och län för av den sammanlagda avdragssumman. Om man gör en jämförelse med den totala andelen deklaranter i varje län förändras däremot bilden. I genomsnitt gör av samtliga deklaranter i avdrag i ruta 09. I gör av deklaranterna avdrag i ruta 09 och i och gör respektive av deklaranterna avdrag i ruta 09. Här är det i stället deklaranterna i norrlandslänen som står för de proportionellt sett flesta antalet avdrag. I , och gör 2,43, av deklaranterna avdrag i ruta 09. I förhållande till antalet deklaranter i ett län är det således nästan så många skattskyldiga som gör avdrag i ruta 09 i norrlandslänen än i storstadslänen. En granskning av genusfördelningen av de som gör avdrag i ruta 09 visar att det finns skillnader mellan länen (se tabell 9, bilaga 2). De län som kvinnorna gör procentuellt flest avdrag i är län , och . De län som kvinnorna gör procentuellt minst antal avdrag i är och , och med vardera . I tabell 10, bilaga 2 finns en redovisning av medelavdraget för kvinnor och män i de olika länen. Avdrag för ökade levnadskostnader Av tidigare utredningar framgår att pendling är vanligare bland högutbildade än bland lågutbildade. SCB har på utredningens uppdrag tagit fram statistik som rör utbildningsnivån för de skattskyldiga som gör avdrag i ruta 09. Statistiken som avser åldersgruppen 16–och , har tagits fram på läns- och kommunnivå. Den är uppdelad i grupperna 1.förgymnasial utbildning kortare än , 2.förgymnasial utbildning 9 (10) år, 4.eftergymnasial utbildning kortare än , 5.eftergymnasial utbildning eller längre, I tabell 11, bilaga 2 finns en redovisning av statistiken på länsnivå. Av tabellen kan konstateras att det görs fler avdrag av skattskyldiga som har högre utbildning än av skattskyldiga som har lägre utbild- ning. Av tabellen framgår också att i förhållande till antalet personer finns det regionala skillnader avseende i vilken utsträck- ning de olika utbildningsgrupperna nyttjar avdraget. I grupp 1 görs flest avdrag i , och (0,6–0,). I grupp 2 görs flest avdrag i och , och (1,1–1,). I grupp 3 görs flest avdrag i , och (2,2–2,). I grupp 4 görs flest avdrag i , , och (5,5–7,). I grupp 5 görs flest avdrag i , , och (4,7–5,). I grupp 6 görs flest avdrag i , , och (7,4–8,). Om man studerar genusfördelningen på utbildnings- och länsnivå (tabell 12, bilaga 2) så ser fördelningen av de avdragen i ruta 09 lite annorlunda ut. I fråga om kvinnorna gäller följande: Avdrag för ökade levnadskostnader I grupp 1 gör mycket få personer avdrag. I grupp 2 görs flest avdrag i , och (med vardera ). I grupp 3 görs flest avdrag i och , och (1,1–1,). I grupp 4 görs flest avdrag i , och (6,0–7,). I grupp 5 görs flest avdrag i , , och län (3,0–4,). I grupp 6 görs flest avdrag i , och (10,5–15,). I fråga om männen gäller följande: I grupp 1 görs flest avdrag i , och (0,8–1,). I grupp 2 görs flest avdrag i , och (1,8–2,). I grupp 3 görs flest avdrag i , och (3,5–3,). I grupp 4 görs flest avdrag i , , och (5,6–6,). I grupp 5 görs flest avdrag i , och (6,8–7,). I grupp 6 görs flest avdrag i , och (6,6–9,). SCB har på utredningens uppdrag också tagit fram statistik som delar in de skattskyldiga som gör avdrag i ruta 09 i yrkesgrupper. Statistiken avser (se tabell 13 och 14, bilaga 2). Yrkena är indelade i 27 grupper samt en grupp för de fall det saknas uppgift om aktuellt yrke. Den sistnämnda gruppen är störst (19,) varför resultatet i övrigt får läsas med en viss försiktighet. Den antalsmässigt största gruppen som gör avdrag i ruta 09 utgörs av skattskyldiga med yrken inom service, omsorg och SOU 2005:28 Avdrag för ökade levnadskostnader säkerhetsarbete (9,). Den näst största gruppen utgörs av skattskyldiga med yrken inom gruv-, bygg- och anläggningsarbete (8,). I denna grupp återfinns troligtvis en stor del av de skattskyldiga som gör avdrag för tillfälligt arbete. Den tredje grup- pen utgörs av skattskyldiga med yrken som kräver annan teoretisk specialistkompetens än inom teknik och biologi (6,). Den fjärde gruppen utgörs av skattskyldiga med yrken som kräver kortare högskoleutbildning exklusive lärarutbildning och kortare högskoleutbildning inom biologi och hälso- och sjukvård (5,).