sou · GTB35d2 · 2006-01-01 00:00:00 — 2.använda en klar och tydlig samt icke-diskriminerande prissätt- ning för tjänsten, 3.tillämpa principen om icke-diskriminering vid användning av särskilda priser och andra särskilda villkor för vissa kunder, 4.årligen redovisa verksamheten för tillståndsmyndigheten i en- lighet med och rådets direktiv /67/EG av om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna, 5.hålla villkoren för tjänsten allmänt tillgängliga, 6.för handläggningen av klagomål fastställa förfaranden som är öppna för insyn och ägnade att skapa rättvisa samt är snabba och billiga, 7.årligen offentliggöra uppgifter om antalet klagomål och hur klagomålen har behandlats, och 8.på begäran ombesörja att eftersändning av adresserade försän- delser som väger högst , som befordrats av en annan tillståndsha- vare, kan ske till en adress som är belägen utanför dennes utdelnings- område. Pris enligt första stycket 3 skall ta hänsyn till de kostnader som sparats in jämfört med en standardtjänst som består av insamling, sortering, transport och överlämnande av enskilda försändelser. Pris och andra villkor skall tillämpas lika, såväl vid en jämförelse mellan kunder eller andra tillståndshavare som i förhållandet mellan en kund eller annan tillståndshavare och den som tillhandahåller en samhälls- omfattande posttjänst av motsvarande slag. Villkoren för eftersändning enligt första stycket 8 skall vara skäliga och konkurrensneutrala samt icke-diskriminerande i förhållande till vad den som tillhandahåller en samhällsomfattande posttjänst tilläm- par för sin egen verksamhet. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillstånds- myndigheten skall utse en tillståndshavare som tillhandahåller sam- hällsomfattande posttjänst att också tillhandahålla och förvalta postnummersystemet. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillstånds- myndigheten får meddela närmare föreskrifter om krav enligt för- sta –fjärde stycket. får besluta att upphäva skyldighet enligt för- sta stycket 4 i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 14.8 i Europa- parlamentets och rådets direktiv /67/EG av om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre mark- nad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna. Europeiska kommissionen skall underrättas om beslutet. Genom ändringen i första stycket punkt 2 i paragrafen genomförs den fjärde strecksatsen i artikel 12 i postdirektivet (97/67/EG). Att priserna måste vara klara och tydliga är ett uttryck för att det skall vara möjligt att genomlysa prissättningen och att priserna för sam- hällsomfattande posttjänster skall vara enkla att konstatera. Pri- serna får inte vara svåra att härleda, t.ex. till följd av gemensam pris- sättning med andra tjänster som inte ingår i den samhällsomfat- tande posttjänsten. I ingresspunkt 26 i postdirektivet anges att av- gifterna för de samhällsomfattande tjänsterna bör vara objektiva, öppna för insyn, icke-diskriminerande och grunda sig på kostna- derna för att säkerställa en fullgod förvaltning av de samhällsom- fattande tjänsterna och förhindra snedvridning av konkurrensen. Kraven gäller för alla tjänster som ingår i den samhällsomfattande posttjänsten. För att kunna följa upp kravet på icke-diskriminering vid pris- sättning måste det vara möjligt för tillsynsmyndigheten att granska även individuella avtal som gäller tjänster som ingår i den samhälls- omfattande posttjänsten. Kravet i punkt 5, enligt förslaget, om att villkoren för tjänsten skall hållas allmänt tillgängliga skall inte för- stås som att även individuella avtal måste hållas allmänt tillgängliga men grunderna för prissättningen skall vara det. Det innebär att prislistor för tjänsten skall återspegla den prissättning som tilläm- pas i praktiken. kan genom sin tillsyn av individuella avtal granska att offentliggjorda prissättningsprinciper också tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt. Undantaget för individuella avtal avser enligt postdirektivet endast kravet på enhetlig taxa. Kravet på enhetligt pris för enstaka försändelser i 2 § postlagen är ett avsteg från principen om kostnadsbaserade priser och icke-diskriminering. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.7.4. Bestämmelsen i första stycket punkt 3 om skyldigheten att till- lämpa principen om icke-diskriminering vid användning av sär- skilda priser och andra särskilda villkor för vissa kunder genomför, tillsammans med andra stycket i paragrafen, den femte strecksatsen i postdirektivet (97/67/EG), ändrat genom ändringsdirektivet (2002/39/EG). Kravet innebär ett förtydligande av att principen om icke-diskriminering även gäller vid storkundsrabatter. Bestäm- melsen är även tillämplig på avtal mellan den som tillhandahåller en samhällsomfattande posttjänst och en annan tillståndshavare. Be- stämmelsen omfattar alla slags villkor för tjänsten. måste även beträffande denna bestämmelse kunna få tillgång till individuella avtal för att kunna granska efter- levnaden. Kravet på icke-diskriminering bör inte tolkas som att storkunds- rabatter strikt skall följa en på förhand bestämd prislista men ra- batterna skall följa grunderna för prissättningen, vilka i sin tur skall vara öppna för insyn. Bestämmelsen skall tillämpas tillsammans med andra stycket som behandlas nedan. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 9.7.5. I första stycket punkt 8 införs en bestämmelse som avser skyldig- het att ombesörja eftersändning åt annan tillståndshavare. Skyldig- heten omfattar alla adresserade försändelser med en vikt om högst och som omfattas av skyldigheten att tillhandahålla en sam- hällsomfattande posttjänst enligt tillståndsvillkoren. Villkoren för sådan eftersändning regleras i paragrafens tredje stycke, se nedan. Bestämmelsen behandlas utförligt i avsnitt 9.9.4. Pris enligt första stycket punkt 3 skall enligt andra stycket i para- grafen ta hänsyn till de kostnader som sparats in jämfört med en standardtjänst som består av insamling, sortering, transport och överlämnande av enskilda försändelser. Sådana inbesparade kostna- der skall vara grunden för storkundsrabatter enligt bestämmelsen. En förhandlingsmån måste dock finnas för varje individuellt fall. Det skall t.ex. inte finnas några hinder för den som tillhandahåller en samhällsomfattande posttjänst att på ett effektivt sätt delta i offentliga upphandlingar av posttjänster. Det måste också accepte- ras att priset och andra villkor i ett konkret fall till viss del kan bero av förhandlingssituationen. Pris och andra villkor skall enligt bestämmelsen tillämpas lika, såväl vid en jämförelse mellan kunder eller andra tillståndshavare som i förhållandet mellan en kund eller annan tillståndshavare och den som tillhandahåller en samhällsomfattande posttjänst av mot- svarande slag. Det innebär att den som tillhandahåller en samhälls- omfattande posttjänst varken får diskriminera mellan kunderna in- bördes, oavsett om dessa utgörs av slutkunder eller konkurrenter, eller diskriminera sina kunder i förhållandet till vad den förpliktade tillämpar för sin egen verksamhet. Bestämmelsen innefattar således en begränsning i handlingsfri- heten såtillvida att möjligheten att bestämma pris och andra villkor för ett individuellt fall begränsas av kravet på icke-diskriminerande villkor. Ledning för vad som utgör diskriminerande villkor kan hämtas ur konkurrensrättslig praxis. Bestämmelsen behandlas i av- snitt 9.7.5. Villkoren för eftersändning enligt första stycket punkt 8 skall enligt tredje stycket vara skäliga och konkurrensneutrala samt icke- diskriminerande i förhållande till vad den som tillhandahåller en samhällsomfattande posttjänst tillämpar för sin egen verksamhet. Bestämmelsen är ny. En motsvarande reglering finns beträffande anläggningar för postöverlämning till mottagare i 5 d § postlagen. Kraven gäller alla förfaranden som ingår i det som den förpliktade är skyldig att utföra enligt bestämmelsen, dvs. såväl inlämnings- och befordringstider och former för inlämning för eftersändning och annan praktisk hantering som grunderna för beräkning av er- sättningen och villkoren i övrigt. Beträffande vad som avses med begreppen skäliga villkor, konkurrensneutrala villkor och icke-dis- kriminerande i förhållande till vad tillståndshavaren tillämpar för sin egen verksamhet kan ledning för tillämpningen hämtas ur det som anfördes i specialmotiveringen till 5 d § (prop. 1998/99:95, s. 30 f.). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 9.9.4. I fjärde stycket har en ändring gjorts som innebär att regeringen kan bemyndiga tillståndsmyndigheten att utse en tillståndshavare som tillhandahåller samhällsomfattande posttjänst att också till- handahålla och förvalta postnummersystemet. finns ett beslut som gäller tills vidare, enligt vilket regeringen beslutat att Posten skall tillhandahålla och förvalta postnummersystemet. Be- stämmelsen behandlas i den allmänna motiveringen i avsnitt 9.9.1. Genom ändringarna i femte stycket utvidgas möjligheten att i föreskrifter precisera de generella reglerna i paragrafen till att även omfatta de nya bestämmelserna. Genom hänvisningen i 5 b § post- lagen till denna paragraf kan tillståndsmyndigheten dessutom pre- cisera kraven i de enskilda tillståndsvillkor som meddelas. Bestäm- melsen i fjärde stycket behandlas i avsnitt 9.11.3. Bestämmelsen i sjätte stycket genomför artikel 14.8 i postdirekti- vet (97/67/EG). Genom bestämmelsen ges tillståndsmyndigheten befogenhet att upphäva skyldigheten enligt första stycket punkt 4 i paragrafen att redovisa verksamheten enligt postdirektivet. Be- stämmelsen behandlas i avsnitt 9.11.4. Den som tillhandahåller postnummersystemet är skyldig att på be- gäran från annan tillståndshavare eller den som är anmäld enligt 4 § andra stycket tilldela dem postnummer för postboxanläggningar inom begärda postnummerområden. får i enskilda fall bevilja undantag från skyldigheten enligt första stycket om en tilldelning av begärt post- nummer i beaktansvärd utsträckning skulle försvåra ett ändamåls- enligt utnyttjande av postnummersystemet. Ändringen i paragrafens första stycke innebär att den som är anmäld enligt 4 § andra stycket för upplåtelse av postboxanläggningar ges samma rätt som den som har tillstånd enligt lagen, när det gäller att få tillgång till egna postnummer för postboxanläggningar. Önskar den som upplåter postboxanläggningar och som är anmäld etablera en postboxanläggning inom ett visst geografiskt område, kan denne hos den som tillhandahåller postnummersystemet begära ett post- nummer eller en postnummerserie som ligger inom den postnum- merserie som avser området. Möjlighet ges därmed för den som är anmäld för upplåtelse av postboxanläggningar enligt lagen att er- bjuda sina kunder postbox med ett särskilt postnummer. Post- nummer ägs dock inte av den som tilldelats numret utan de ingår i postnummersystemet och kan bli föremål för ändringar på samma sätt som andra postnummer. (Jämför även kommentaren till 7 d §.) Upphör användningen av ett postnummer eller av en postnummer- serie för att en upplåtare av postboxanläggning upphör med verk- samheten, kan numret eller numren användas för något annat än- damål av den som tillhandahåller postnummersystemet. På samma sätt som för tillståndshavare är det inte praktiskt genomförbart med en obegränsad möjlighet för den som är anmäld enligt lagen för upplåtelse av postboxanläggningar att få obegränsad tillgång till postnummer för postboxanläggningar. Särskilt i storstadsområden är tillgången till postnummer begränsad. Samma villkor gäller enligt lagrummet därvid enligt andra stycket för såväl tillståndshavare som den som är anmäld, vad gäller un- dantag från skyldigheten att på begäran tilldela nummer. Det som anges i författningskommentaren till 7 c § i förarbetena vid be- stämmelsens ursprungliga tillkomst (prop. 1998/99:95, s. 32) äger motsvarande tillämpning även här. Bestämmelsen kommenteras i den allmänna motiveringen i avsnitt 9.9.1. godkännande krävs för ändring i post- nummersystemet om inte ändringen endast berör enstaka post- adressater. skall i ärendet höra andra till- ståndshavare, dem som är anmälda enligt 4 § andra stycket om dessa berörs, myndigheter med ansvar för folkbokföringen och fastig- hetsregistret samt berörda kommuner. En ändring får genomföras tidigast efter det att till- ståndsmyndigheten godkänt den. Om det finns särskilda skäl får myndigheten besluta att ändringen får genomföras tidigare. Ändringen i första stycket innebär att även den som är anmäld enligt lagen för upplåtelse av postboxanläggningar skall omfattas av sam- rådsförfarandet i samband med ändringar i postnummersystemet. En ändring i postnummersystemet som gäller ett postnummer för en hel postboxanläggning som hör till den som är anmäld enligt lagen för upplåtelse av postboxanläggning eller en hel postnum- merserie för anläggningen bör regelmässigt betraktas som en änd- ring som berör fler än enstaka adressater enligt 7 d §. Bestämmel- sen kommenteras även i avsnitt 9.9.1. Ett brev anses som obeställbart om 1.det inte kan delas ut till mottagaren, 2.det är ofrankerat eller otillräckligt frankerat, 3.det har återsänts från en postförvaltning eller ett beford- ringsföretag i utlandet till det postbefordringsföretag som beford- rade brevet från . Ändringen i punkt 2 innebär att ett brev anses som obeställbart om det är ofrankerat eller otillräckligt frankerat. Någon skyldighet att låta mottagaren lösa ut brevet finns därmed inte. Inget hindrar dock att befordringsföretaget ändå delar ut brevet till mottagaren utan lösen, alternativt erbjuder mottagaren att lösa ut brevet. Om mottagaren inte löser ut brevet och befordringsföretaget inte heller vill dela ut det ofrankerade eller underfrankerade brevet utan lösen, måste emellertid försändelsen hanteras enligt bestämmelserna för obeställbara brev. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 9.10. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fort- löpande följa utvecklingen på postområdet och bevaka att posttjäns- terna motsvarar samhällets behov. Bestämmelsen är överflyttad från 2 § postlagen. En ändring har dock skett genom att ordet posttjänsten ersatts med posttjänsterna. Det är målet för postpolitiken som bör vara utslagsgivande för vad som skall bevakas, och ändringen innebär att bevakningsansvaret utvidgas från att bara avse den samhällsomfattande posttjänsten till att omfatta hela postområdet. Postområdet kännetecknas typiskt sett av en regelbunden be- fordran av brev och paket och andra adresserade försändelser mot avgift. När det gäller paketdistributionen avses dock bara lättgods, inte tunggods. Med tunggods avses i allmänhet försändelser med en vikt över . Genom att endast regelbunden paketbe- fordran omfattas faller dock mycket av logistikverksamheten utanför politikområdet. På grund av att endast adresserade försän- delser avses faller även utdelning av oadresserad direktreklam och oadresserade tidningar och tidskrifter utanför postområdet. Bevak- ningen av postområdet bör ansluta till detta. Bestämmelsen be- handlas i avsnitt 9.4. skall vid tillsynen ägna särskild uppmärk- samhet åt att avtal träffas som innebär att 1.de försändelser tillståndshavarna befordrar når andra till- ståndshavares anläggningar för postöverlämning till mottagare, 2.eftersändning av adresserade försändelser som väger högst , som befordrats av en tillståndshavare, kan ske till en adress som är belägen utanför dennes utdelningsområde, 3.principerna om insyn och icke-diskriminering tillämpas mellan den som tillhandahåller en samhällsomfattande posttjänst och en an- nan tillståndshavare vid tillämpning av särskilda priser och andra särskilda villkor för vissa kunder. Uppkommer tvist om sådana avtal, skall tillståndsmyndigheten skyndsamt undersöka förhållandena och, om särskilda skäl inte ta- lar för annat, medla mellan parterna. Myndigheten får i en sådan tvist yttra sig på begäran av en part. Ändringarna i första stycket innebär att även frågor som rör avtal mellan postoperatörer om eftersändning samt storkundsrabatter och andra särskilda villkor mellan operatörer skall ägnas särskild uppmärksamhet vid tillståndsmyndighetens tillsyn. Beträffande punkterna 2 och 3 finns de materiella bestämmelserna i 7 a § om skyldighet för den som tillhandahåller en samhällsomfattande posttjänst att dels tillämpa principerna om icke-diskriminering vid användning av särskilda priser och andra särskilda villkor för vissa kunder, dels på begäran ombesörja att eftersändning kan ske av en annan operatörs försändelser utanför dennes distributionsområde. bör behandla frågor som gäller ingående av sådana avtal inom ramen för sin tillsynsverksamhet. Beträffande punkt 3 bör särskilt framhållas att den bara tar sikte på förhållandet mellan operatörer. Det är alltså endast när en post- operatör avser att uppnå ett avtal med den som tillhandahåller en samhällsomfattande posttjänst på icke-diskriminerande villkor be- träffande pris och andra särskilda villkor som myndigheten skall ägna frågan särskild uppmärksamhet. Bestämmelsen innefattar att myndigheten skall ägna särskild omsorg åt att avtal mellan operatö- rer om t.ex. vidareförmedling av post skall ske på villkor som är icke-diskriminerande i förhållande till vad den som tillhandahåller en samhällsomfattande posttjänst tillämpar för sin egen verksam- het. Förutom priser kan detta även gälla frågor om sätt och tid för inlämning och utlämning av försändelserna. Bestämmelsen rör bara avtalsförhållanden om sådant som ingår i den samhällsomfattande posttjänsten. Bestämmelserna i andra stycket gäller vid tvist om sådana avtal som avses i första stycket. Gör en postoperatör som t.ex. vill an- vända sig av den som tillhandahåller en samhällsomfattande post- tjänst för att vidarebefordra post till mottagare utanför det egna distributionsområdet eller för eftersändning gällande att det inte är möjligt att få till stånd en lösning på egen hand, skall myndigheten skyndsamt undersöka förhållandena. Om särskilda skäl inte talar emot det, skall myndigheten därvid medla mellan parterna. Finns skäl för det, kan myndigheten dock ingripa utan föregående med- ling, genom att utfärda ett föreläggande. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 9.11.3. Regeringen eller, om regeringen bestämmer det, tillståndsmyndig- heten får föreskriva om skyldighet för den som bedriver postverk- samhet, ansöker om tillstånd att bedriva sådan verksamhet, ansöker om förhandsbesked enligt 4 b § eller den som är anmäld enligt 4 § andra stycket att betala avgift för tillståndsmyndighetens verksam- het enligt denna lag. Genom ändringen kommer även den som är anmäld enligt lagen för upplåtelse av postboxanläggning att kunna förpliktas att betala av- gift för tillståndsverksamhetens verksamhet enligt lagen. Avgiften bör vara anpassad till det tillsynsbehov som dessa aktörer ger an- ledning till. Som exempel är bestämmelserna om obeställbara brev inte tillämpliga för den som enbart upplåter postboxanläggning utan det är endast de som bedriver postverksamhet som omfattas av bestämmelserna om obeställbara brev. Det är då rimligt att en- dast de sistnämnda är med och bekostar myndighetens kostnader för hanteringen av obeställbara brev. Samma förhållanden kan gälla en stor del av den internationella verksamhet som myndigheten bedriver på postområdet. Denna tar i allmänhet endast sikte på postverksamhet. Den som har tillstånd att bedriva postverksamhet är undantagen från anmälningsplikten för upplåtelse av postboxanläggning. Myn- dighetens arbete som föranleds av postnummertilldelning till till- ståndshavare för sådan anläggning med stöd av 7 c § postlagen skall bekostas med avgifter från tillståndshavarna. Ändringarna träder enligt punkt 1 i kraft . I punkt 2 anges att när det gäller den som redan före ikraftträ- dandet av ändringarna i postlagen bedriver verksamhet som består av att upplåta utrymme i postboxanläggning till allmänheten mot avgift träder föreskriften om anmälan i kraft efter ikraft- trädandet av lagen om ändring i postlagen. Genom bestämmelsen ges skälig tid för dessa att anmäla verksamheten efter att lagen om ändring i postlagen trätt i kraft. Beträffande behovet av att behålla pristaket för enstaka försändelser Post- och kassaserviceutredningen förslår att pristaket för enstaka försändelser skall upphävas. Som grund för detta anges dels att det skyddsvärde som en gång anfördes som skäl för att införa den ak- tuella prisregleringen är tillräckligt stort för att motivera en så pass tung reglering som ett särskilt Postkostnadsindex inne- bär och dels att en fortsatt prisreglering är olämplig med hänsyn till de negativa effekter som denna har för en dynamisk utveckling av postmarknaden och för att det äventyrar tillhandahållandet av samhällsomfattande posttjänster. I föreliggande yttrande avser undertecknade experter i utredningen att redovisa varför vi inte kan ställa oss bakom utredningens förslag i den del som avser slopandet av pristaket och den bakomliggande argumentationen för detta utan tvärt om anser att det finns goda skäl för att behålla prisre– gleringen i fråga. I samband med att pristaket infördes angav regeringen i proposi- tionen Postlag och en förändrad verksamhetsform för m.m. (1993/94:38) att detta gjordes för att skydda de konsumenter som inte har något alternativ till Posten AB:s brevbefordran från alltför kraftiga prishöjningar. Pristaket avsågs att skydda endast privatpersoner. Redan då konstaterade regeringen att ett pristak även minskar risken för korssubventionering från icke konkurrens- utsatta tjänster till konkurrensutsatta tjänster. När regeringen i propositionen Statens ansvar på postområdet (1997/98:127) senast behandlade frågan om ett pristak på enstaka försändelser utsträcktes pristakets omfattning till att avse samtliga postkunder som inte har något alternativ till Posten för sina en- staka försändelser. Såsom anmärktes i propositionen innebar det att målgruppen i praktiken vidgades från enbart privatpersoner till att omfatta all osorterad post som skickas som enstaka försändelser till normalporto. I samma proposition konstaterades också att mot bakgrund av de speciella förhållanden som gäller på postmarknaden och det faktum att framhållit vikten av att hela landets företag och hushåll har tillgång till en tillfredsställande postservice till rimliga priser anser regeringen att det bör finnas möjlighet att ingripa om prissättningen blir orimligt hög. Enligt vår mening var regeringens uppfattning om behovet av skydd helt korrekt såväl vid införandet av pristaket som vid utvidg- ningen av detsamma. Den beskrivning av genomsnittliga föränd- ringar av kundernas köp av posttjänster – främst beroende på fram- växten av elektroniska alternativ - som utredningen lämnar i kapitel 8 föranleder ingen annan bedömning i detta avseende. I den utvär- dering av pristaket som () på regering- ens uppdrag gjorde 2002 (PTS-ER-2002:7) fastslogs att skyddsin- tresset bakom pristaket alltjämt kvarstod. Det konstaterades härvid att de elektroniska substitutens ökade utbredning till trots, kan de fortfarande inte anses ha en sådan geografisk och socioekonomisk spridning och tillförlitlighet att de kan sägas utgöra ett alternativ till det skrivna brevet till ett rimligt pris. Även om användandet av elektronisk kommunikation har ökat ytterligare sedan detta skrevs torde bedömningen vara densamma . I sammanhanget vill vi också hänvisa till , konkurrens- utsatta marknader – en erfarenhetssummering (PM 2004:20), där det konstateras att beredskapen inför omregleringarna av dessa marknader har varit otillräcklig för att kunna möta konsumenter- nas behov. Vi vill vidare framhålla att enligt den senaste ändringen av den aktuella bestämmelsen är regeringens avsikt med pristaket att skydda samtliga postkunder, som inte har något alternativ till Pos- ten för befordran av enstaka försändelser, mot orimliga prishöj- ningar för alla de försändelser som de väljer att skicka som brev. Det innebär enligt vår mening att möjligheten att använda sig av