sou · GTB362d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Ett programbolag som distribue- rar sina programtjänster på flera olika plattformar där operatörerna tillämpar olika API tvingas göra olika versioner av sina applikationer så att de passar vart och ett av systemen. Detta fördyrar och för- dröjer processen med att ta fram interaktiva tjänster18. I Radio- och om utvecklingen av elektroniska programguider och användning av en öppen standard för interaktiva tjänster på den svenska digital-TV-marknaden () tar Radio- och ställning för att interaktiva tjänster i digital- TV tillför något positivt och att en öppen standard bör användas för sådana tjänster. Verket har vidare lämnat förslag till åtgärder med syfte att stärka utvecklingen och användningen av MHP-baserade digital-TV-tjänster i (a. rapport s. 22 f.). 17MMS Mediamätning rapport – , . 18Jfr Radio- och av elektroniska programguider (EPG) och tillämpningsprogram (API) på den svenska digital-TV-marknaden, 2004. Interaktiva tjänster – en bakgrund 9.4.3Interaktiva tjänster i digital radio RDS () och TMC (Traffic Message Control) kan betraktas som tilläggstjänster i analog radio. Dessa tjänster er- bjuder dock inte någon möjlighet till interaktivitet, annat än att det genom en inställning på radiomottagaren är möjligt att välja om man vill få de meddelanden som sänds ut eller inte. På samma sätt som när det gäller TV-sändningar öppnar den digitala sändningstekniken helt andra möjligheter för ljudradion att erbjuda tilläggstjänster till de traditionella radioprogrammen. Dessa kan vara lokalt eller centralt interaktiva. Den digitala radiotekniken kan förmedla alla slags tjänster, dvs. förutom ljud även text, bild och data. Tekniken öppnar således möj- ligheter att komplettera de traditionella ljudradioprogrammen med text och bilder. Med dessa nya utgångspunkter kan programföre- tagen därmed skapa nya tjänster för ljudradion. Eftersom den digi- tala tekniken medger sändning av både ljud, bild och text öppnar den möjligheter för personer som är döva eller hörselskadade m.fl. att i viss utsträckning ta del av radiosändningar. Tilläggstjänster i DAB kan sändas som PAD () som är information som hör till det program som pågår. Rent tekniskt ligger informationen i den ljudande strömmen. Det kan vara textinformation om vilket program och vilken kanal man lyssnar på, namn på artist och låt som spelas för tillfället eller adress och telefonnummer till programmet. Det är tekniskt möjligt att även visa bilder i anslutning till det pågående programmet, men det är resurskrävande. kan det dock komma att sändas bilder på medverkande i programmet eller nyhets- och sportbilder i anslutning till nyhets- och sportprogram, liksom associerade ljud- klipp som hör till ett program, exempelvis det tidigare avsnittet av ett program e.d. Annonsörer kan komplettera radioreklamen med bilder på produkter, logotyper etc.19 Tilläggstjänster kan också sändas fristående från programmen, t.ex. en EPG. Ett exempel på en fristående tjänst som SR sänder i DAB-nätet är SR+, som är en slags miniwebb (BWS – Broad- cast Web Site) med information om kommande och pågående pro- gram, sport, nyheter, väder, trafikinformation, kulturnyheter m.m. Innehållet utgör en del av det rikliga material som finns på företa- gets hemsida på Internet. Sidorna har dock formatanpassats för de mindre bildskärmar som finns på DAB-mottagare. Det går bra att 19 Uppgift från Svenskt DAB-Forums hemsida (). Interaktiva tjänster – en bakgrund bläddra bland sidorna i SR+, men det är inte fråga om någon Internet-access i egentlig mening. Eftersom sidorna sänds ut till all- mänheten genom en radiosändning är det alltså inte möjligt att gå vidare från dessa sidor till andra Internet-adresser. Funktionen för tjänsten blir ungefär som en form av text-TV och interaktionen sker lokalt. På liknande sätt som i digitala TV-sändningar kommer det att vara tekniskt möjligt att även i radiosändningar visa ikoner i bildfönstret som markerar att det finns möjlighet för tittaren att interagera. Det kommer också att vara möjligt att bläddra mellan olika sidor i tjänster som utgör fördjupningar till de pågående programmen. Fristående tjänster kan också komma från oberoende leverantörer och innehålla information om trafik, transporter eller miljö. En annan typ av tjänst med en fristående leverantör är taltidningar. Vid digitala sändningar är det möjligt att ha en separat meddelande- kanal som bara får användas för vissa typer av viktiga meddelanden. I sådant fall går en sändning om larm, vägtrafikinformation, extra- nyheter, extra väderrapporter etc. in och avbryter ett pågående pro- gram endast om en lyssnare har valt detta på förhand. För att kunna tillgodogöra sig centralt interaktiva tjänster krävs att det finns en returkanal kopplad till radion. En lösning på frågan om returkanal är mobiltelefonnätet. Med en digitalradiomottagare inbyggd i mobiltelefonen skulle det vara möjligt att lyssna till radio och ta emot vissa tilläggstjänster som sänds ut till alla via det mark- bundna digitala ljudradionätet och använda mobiltelefonnätet för beställning och mottagning av innehåll på begäran. 10 Den rättsliga regleringen I lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation finns regler som gäller alla typer av elektroniska kommunikationer. Lagen innehåller allmänna överföringsregler som är tillämpliga oavsett med vilken tek- nik elektroniska kommunikationstjänster överförs. I lagen regleras endast själva överföringen och således inte innehållet i det som överförs. Angående innehållet i elektroniska kommunikationstjänster finns allmänna regler om bl.a. konsumentskydd (t.ex. marknads- föringslagen, konsumentkreditlagen, distansavtalslagen, prisinfor- mationslagen), om skydd för personlig integritet (personuppgifts- lagen) och om upphovsrätt. Därutöver finns det särskilda regler som gäller för vissa sektorer eller typer av elektronisk kommunikation, t.ex. lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor. Mass- medial kommunikation, dvs. kommunikation från en till många, har ett grundlagsrättsligt skydd genom yttrandefrihetsgrundlagen. Kommunikation i form av sändning av ljudradio- och TV-program till allmänheten regleras vidare i radio- och TV-lagen, som inne- håller bestämmelser om tillstånd till och innehållet i vissa sådana sändningar. För tjänster som erbjuds på Internet krävs inte tillstånd men däremot måste under vissa förutsättningar bestämmelserna i lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster följas, liksom naturligtvis andra tillämpliga regler såsom de allmänna regler till skydd för bl.a. konsumenter, upphovsrätten och den personliga integriteten som nämnts ovan. Genom yttrandefrihetsgrundlagen ges friheten att yttra sig i radio, television och vissa överföringar via datornät samt filmer, video- gram, ljudupptagningar och andra tekniska upptagningar ett sär- skilt grundlagsskydd. Yttrandefrihetsgrundlagen bygger på samma grundläggande principer som tryckfrihetsförordningen, nämligen om etableringsfrihet, förbud mot censur och liknande åtgärder, ensam- ansvar med meddelarskydd, särskild brottskatalog och särskild rätte- gångsordning med juryprövning. Det är inte tillåtet att göra andra inskränkningar i yttrandefriheten enligt grundlagen än de som anges i denna. Yttrandefrihetsgrundlagen gäller, såvitt nu är av intresse, för sänd- ningar av radioprogram som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. Med sådana sändningar av radioprogram avses även tillhandahållande av direktsända och in- spelade program ur en databas (1 kap. 6 § YGL). Vad som sägs i grundlagen om radioprogram gäller enligt 1 kap. 1 § YGL förutom program i ljudradio också program i television och innehållet i vissa andra överföringar av ljud, bild eller text som sker med hjälp av elektromagnetiska vågor. Tryck- och yttrandefrihetsberedningen har föreslagit att 1 kap. 6 § YGL ändras så att det klargörs dels att det som faller in under regeln är tillhandahållande till allmänheten på särskild begäran av webbsändningar som består i direktsändningar eller uppspelningar av tidigare inspelningar som startar på tider som sändaren bestämmer, dels att omodererade chatsidor faller utanför regeln.1 Förslaget innebär inte någon ändring i sak i förhållande till vad som anses gälla i dag.2 Grundlagens regler om radioprogram gäller enligt 1 kap. 9 § YGL även när en redaktion för en tryckt periodisk skrift eller för radio- program, ett företag för yrkesmässig framställning av tryckta eller därmed enligt tryckfrihetsförordningen jämställda skrifter eller av tekniska upptagningar eller en nyhetsbyrå med hjälp av elektro- magnetiska vågor 1Vissa tryck- och yttrandefrihetsrättsliga frågor SOU 2004:114 s. 321 ff. 1.på särskild begäran tillhandahåller allmänheten information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verk- samheten, direkt genom överföring eller indirekt genom framställ- ning av en teknisk upptagning, en skrift eller en bild, eller 2.annars, enligt överenskommelser i förväg, tillhandahåller allmän- heten information som överförs direkt ur en sådan databas som anges i 1. Skyddet enligt denna s.k. databasregel gäller enligt lagrummets andra stycke även för annan än dem som nämns i första stycket, om denne har utgivningsbevis för sådan verksamhet. I denna del är grundlags- skyddet sålunda frivilligt i den bemärkelsen att även annat än sådant företag som avses i första stycket kan uppnå grundlagsskydd för sin verksamhet genom att ansöka om utgivningsbevis. Tryck- och yttrandefrihetsberedningen har föreslagit att en ändring skall göras i databasregeln så att webbsändningar som faller in under 1 kap. 6 § första stycket andra meningen YGL undantas från databasregelns tillämpningsområde (a. bet. s. 321 ff.). För att yttrandefrihetsgrundlagens regler om radioprogram skall vara tillämpliga krävs att sändningen sker med hjälp av elektromag- netiska vågor. Vilken teknik som används för själva överföringen saknar betydelse. Den s.k. huvudregeln om radioprogram (1 kap. 6 § YGL) och databasregeln (1 kap. 9 § YGL) täcker in samtliga möjliga tekniska former av kommunikation med hjälp av elektro- magnetiska vågor, såväl sändningar som startas av avsändaren (huvud- regeln) som sändningar som startas av mottagaren (databasregeln). För fullständighets skull skall nämnas att den s.k. bilageregeln i 1 kap. 7 § andra stycket TF i vissa fall kan innebära att ett radiopro- gram skall betraktas som en bilaga till en periodisk skrift och att tryckfrihetsförordningens regler blir tillämpliga. Det gäller om äga- ren till en periodisk skrift sprider eller låter sprida skriftens innehåll eller delar av detta i form av – såvitt nu är av intresse – ett radio- program, om det återger innehållet i skriften oförändrat samt anger hur innehållet har disponerats. har i rättsfallet NJA 2003 s. 31 konstaterat att ett tillhandahållande enligt data- basregeln inte faller in under bilageregeln, dvs. att en databas inte kan utgöra en sådan bilaga som avses där. Som angetts ovan gäller huvudregeln om radioprogram endast för sändningar som är riktade till allmänheten och som är avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. Med att sändningarna skall vara riktade till allmänheten menas att vem som helst som önskar ta emot dem skall kunna göra det utan särskild begäran. på sådana sändningar är sändningar av ljudradio och television, så- väl trådlöst (radiosändning) som genom tråd. Den mottagandes aktivitet inskränker sig i dessa fall till att slå på mottagarapparaten och välja kanal. Det kan ifrågasättas hur många mottagare som krävs för att en sändning skall anses riktad till allmänheten. Mediegrundlagsutred- ningen ansåg, liksom , att det inte var möjligt att närmare ange hur många mottagare som krävs, men att man torde kunna fastslå att begreppet allmänheten i detta sammanhang avser en vid krets av mottagare som i princip är öppen för envar. Att en sändning endast tillhandahålls mot abonnemang e.d. innebär inte att sändningarna inte är riktade till allmänheten, förutsatt att vem som helst kan teckna abonnemang (prop. 2001/02:74 s. 41 och SOU 2001:28 s. 197). I rekvisitet riktad till allmänheten ligger vidare att sändningen måste startas av avsändaren, dvs. den som tillhandahåller innehållet till allmänheten. När en sändning sker på särskild begäran innebär det att den mottagande själv tar kontakt med den som sänder och startar sändningen. Den stora skiljelinjen mellan regeln om radio- program och databasregeln består sålunda i vem som startar sänd- ningen; är det avsändaren som startar sändningen är regeln om radioprogram tillämplig medan om det är den mottagande som star- tar överföringen databasregeln är tillämplig (a. bet. s. 198). Detta gäller naturligtvis endast om övriga förutsättningar för tillämpning av respektive regel är uppfyllda. Huvudregeln om radioprogram omfattar även tillhandahållande av direktsända och inspelade program ur en databas. Hit räknas direkt- sändningar via Internet, liksom uppspelningar via Internet av tidigare inspelningar som startar på tider som sändaren bestämmer (a. prop. s. 97). Om en webbsändning däremot blir tillgänglig först efter be- gäran från den mottagande är huvudregeln om radioprogram inte tillämplig. Sändningen kan dock omfattas av grundlagen under för- utsättning att den faller in under databasregeln. Som framgått ovan ges grundlagsskydd enligt denna bestämmelse inte åt envar utan enbart till vissa aktörer, bl.a. massmedieföretag (t.ex. tidnings- företag och TV-programföretag) och bokförlag, samt till andra än sådana medieföretag som nämnts om utgivningsbevis gäller för verksamheten. Sammanfattningsvis kan konstateras att yttrandefrihetsgrundlagens regler om radioprogram omfattar även andra sändningar än tradi- tionell ljudradio och TV. Sålunda kan, om meddelandet riktas till en vid och obestämd krets av mottagare, huvudregeln om radiopro- gram vara tillämplig exempelvis vid sändning av elektronisk post, även webbaserad sådan (SOU 2001:28 s. 201). Den inskränkning i grundlagens tillämpningsområde som finns i databasregeln genom föreskriften att det inte får vara möjligt för den mottagande att ändra innehållet i databasen motiveras av att det inte är rimligt att ålägga någon ensamansvar för yttranden som denne inte har kon- troll över. De andra begränsningar som finns är föranledda av att grundlagen endast tar sikte på massmedial kommunikation. Sänd- ningar till ett fåtal personer (t.ex. traditionell telefoni) respektive sändningar till många personer där innehållet skiljer sig åt omfattas därför inte av yttrandefrihetsgrundlagen (a. bet. s. 218). 10.2.3Tillåtna begränsningar i friheten att yttra sig i radioprogram Det råder i princip full etableringsfrihet för att sända radioprogram genom tråd (3 kap. 1 § YGL). Rätten att sända radioprogram på annat sätt än genom tråd får däremot enligt 3 kap. 2 § YGL regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. Begränsningar i rätten att sända radioprogram på detta sätt måste dock stå i överensstämmelse med 2 kap. 12 § andra till femte styckena och 13 § RF. Regler om tillstånd och villkor för sådana sändningar finns i radio- och TV-lagen. I 1 kap. 12 § första stycket YGL ges möjlighet att i lag begränsa yttrandefriheten i radioprogram och tekniska upptagningar. Således skall t.ex. regler i lag till skydd för upphovsrätten och närstående rättigheter gälla utan hinder av grundlagen och det skall vara tillåtet att i lag föreskriva förbud mot reklam för alkoholhaltiga drycker och tobaksvaror. Lagrummets andra stycke innebär att det inte finns hinder mot att i lag meddela föreskrifter om förbud i övrigt mot kommersiell reklam i radioprogram eller om villkor för sådan reklam. Detsamma gäller föreskrifter om förbud mot och villkor för annan annonsering och sändning av program, som helt eller delvis bekostas av annan än den som bedriver programverksam- heten. Det sistnämnda syftar på sponsrade program. TV-direktivet gäller för TV-sändningar, varmed avses den ursprung- liga överföringen av TV-program avsedda för mottagning av allmän- heten, per tråd eller genom luften inklusive överföring via satellit, i okodad eller kodad form. Den innefattar överföring av program mellan företag för vidaresändning till allmänheten. Den innefattar inte kommunikationstjänster som tillhandahåller data eller andra meddelanden som efterfrågas individuellt såsom telefax, databaser och andra liknande tjänster. Direktivet innehåller bestämmelser som gäller hur programföretag får agera vid sändning av evenemang som anses vara av särskild vikt för samhället, om främjande av distribution och produktion av TV- program med europeiskt ursprung, om reklam, sponsring och TV-köp samt om rätt till genmäle. Däremot omfattar direktivet inte frågor om exempelvis tillståndsgivning, finansiering eller programinnehåll (se trettonde stycket i ingressen, beaktandemeningen oräknad). Kommissionen har i ett meddelande till , rådet, europeiska ekonomiska och sociala kommittén och regionkommit- tén om framtiden för europeisk lagstiftning på det audiovisuella området3 förutskickat att det kommer att genomföras en studie av regleringarna av interaktiv television. finns emellertid inte någon reglering på europeisk nivå av interaktiva tjänster i allmänhet. Kommissionen har dock i sitt tolkningsmeddelande om vissa aspekter på bestämmelserna om TV-reklam i TV-direktivet4 tagit ställning till hur TV-direktivets bestämmelser är att tillämpa på interaktiv reklam. 10.3.2Kommissionens syn på frågan om interaktiv annonsering är förenlig med TV-direktivet I det ovannämnda tolkningsmeddelandet uttalas att eftersom inter- aktiv reklam tillhandahålls på individens begäran är det en tjänst inom ramen för informationssamhället som inte omfattas av TV- direktivet. Utgångspunkten är att TV-direktivet är tillämpligt på de program i programtablån under vilka de interaktiva programmen kan 3Bryssel den 15.12.2003, KOM(2003) 784 slutlig. 4Tolkningsmeddelande från kommissionen om vissa aspekter på bestämmelserna om TV- reklam i direktivet Television utan gränser, EGT C 102, 28.4.2004, s 2. Detta innebär för det första – i enlighet med separa- tionsprincipen – att den interaktiva ikon som tittaren skall klicka på för att hämta fram det interaktiva programmet måste vara integrerad i ett reklamprogram som är åtskilt från det redaktionella innehållet och lätt kan kännas igen som sådant. Denna ikon kan visas under ett vanligt reklaminslag eller under ett reklaminslag där tekniken med delad skärm används. För det andra, när tittaren klickar på den interaktiva får han eller hon inte ledas direkt till reklaminslag som är oförenliga med artiklarna 12–16 i direktivet. I dessa artiklar finns bestämmel- ser bl.a. om förbud mot tobaksreklam samt restriktioner för alko- holreklam, läkemedel och reklam riktad till barn. För det tredje, eftersom det föreskrivs i artikel 16 att reklam inte skall direkt uppmana minderåriga att köpa en produkt eller tjänst genom att utnyttja deras oerfarenhet eller godtrogenhet, får reklam- inslag som visas under eller mellan barnprogram inte innehålla ikoner som ger direkt tillgång till interaktiv reklam av det slag som är förbjuden enligt artikel 16. I artikel 15 i direktivet fastställs vissa inskränkningar för TV-reklam och köp-TV för alkoholhaltiga drycker. Interaktiv reklam av detta slag som kan hämtas fram direkt från ett program som sänds enligt programtablån bör därför uppfylla de krav som ställs i artikel 15 på TV-reklam och köp-TV i fråga om alkoholhaltiga drycker. Kommissionen framhåller att tittarna måste få veta att de genom att klicka på en interaktiv ikon lämnar de program som sänds enligt programtablån och som på EU-nivå omfattas av TV-direktivet och i stället hämtar fram ett kommersiellt interaktivt program som omfattas av direktivet om elektronisk handel. Detta kan ske genom att ett meddelande visas vid övergången mellan dessa program, dvs. när tittaren klickat en gång, och att det interaktiva programmet inte hämtas fram förrän tittaren klickat en andra gång. Det är medlems- staternas sak att fastställa lämpliga bestämmelser för hur tittarna skall garanteras ett adekvat skydd i detta hänseende. Om tittaren inte har hämtat fram det interaktiva programmet visas de program som sänds enligt programtablån och som om- fattas av TV-direktivet. Det innebär att bestämmelserna i direktivet är tillämpliga avseende skyldigheten att hålla reklamen helt åtskild från det redaktionella innehållet, reklaminslagens innehåll samt skyddet för den mänskliga värdigheten och skyddet för minder- åriga. När tittaren fritt och med full vetskap har valt att hämta fram det interaktiva programmet omfattas de meddelanden som visas dock inte av bestämmelserna i direktivet (särskilt när det gäller bestämmelserna om infogande av reklam i artikel 11 och reklamens längd i artikel 18), utan av bestämmelserna i direktivet om elektro- nisk handel. Oavsett sändningsmetod (dvs. program som sänds enligt programtablån eller interaktiva program) bör rekommenda- tionen om skydd för den mänskliga värdigheten och skydd för minderåriga dock följas. Huruvida radio- och TV-lagen är tillämplig på en TV-sändning styrs av 1 kap. 2 § RTVL, vilken har sin förebild i TV-direktivet. Bestämmelsen bygger på den s.k. sändarlandsprincipen, vilken inne- bär att det är det land varifrån sändningen härrör som har juris- diktion över sändningen i fråga. I första hand avgörs frågan av var programföretaget är etablerat. Detta innebär att alla sändningar från programföretag etablerade i måste följa radio- och TV- lagen. Programföretag etablerade i en annan EES-stat skall i stället följa lagstiftningen i etableringslandet. Denna skall i sin tur minst uppfylla de krav som ställs upp i TV-direktivet. När det gäller pro- gramföretag som är etablerade utanför EES men som använder sig av en svensk frekvens, satellitkapacitet eller en satellitupplänk be- lägen här i landet så är radio- och TV-lagen tillämplig på sändning- arna. Radio- och TV-lagen är enligt 1 kap. 1 § tillämplig på sänd- ningar av ljudradio- och TV-program som är riktade till allmän- heten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. En sänd- ning anses riktad till allmänheten endast om den och utan särskild begäran är tillgänglig för vem som helst som vill ta emot den. I motiven till radio- och TV-lagen uttalade regeringen att innebörden i begreppen ljudradio och television bör bestämmas utifrån det allmänna språkbruket och det behov som kan finnas av att reglera denna typ av verksamhet samt att lagen bör handla om ljudradio och TV i dess allmänna betydelse (prop. 1995/96:160 s. 65). Regeringen menade vidare att det inte bör fästas någon sär- skild vikt vid vilken teknik som utnyttjas, utan lagens tillämpnings- område bör vara oförändrat även om det sker tekniska förändringar . Med radio och television torde, enligt regeringen, i det allmänna språkbruket förstås sändningar som ett obestämt antal personer kan ta emot i en ljudradiomottagare respektive televisionsmottagare. För att kunna ta del av innehållet i en sänd- ning som den äger rum behöver den mottagan- de bara slå på mottagarapparaten. Den mottagandes valmöjligheter begränsas till att med hjälp av mottagarens frekvensinställning eller kanalväljare ta in någon av de olika sändningar som är tillgängliga på den plats där mottagaren befinner sig. Med uttrycket allmänheten menas detsamma som i normalt språk- bruk och som avses i yttrandefrihetsgrundlagen. Kommunikation mellan enskilda liksom sändningar som sker på den mottagandes begäran faller sålunda utanför radio- och TV-lagen. I lagens för- arbeten uttalade regeringen att TV-tjänsten beställ-TV eller video on demand (VOD) – varmed avsågs att en kund kan beordra att ett visst TV-program sänds till henne eller honom över ett trådnät – inte torde omfattas av lagen eftersom den sändande inte utan sär- skild begäran från mottagaren riktar sändningen till vederbörande (a. prop. s. 65).