sou · GTB395 · 2006-01-01 00:00:00 — Vid en eventuell ändring av lärarundantaget är det angeläget att lagstiftningen bidrar till att upphovsrätten och patent- rätten hamnar i samma hand. Det finns visserligen ingen direkt konflikt i ett sådant fall, eftersom upphovsrätten till datorprogram i anställningsförhållande tillfaller arbetsgivaren, om inte annat av- talats. Utredningen vill ändå fästa uppmärksamheten på att det kan vara lämpligt att i större utsträckning än vad som tycks ske i anställningsavtal reglera ägandet av immateriella rät- tigheter. Avsaknaden av sådana avtal beror sannolikt ofta på en okunnighet om rättsförhållanden, rättigheters värde och den fram- tida potentialen av sådant som har skapats vid högskolorna. Anslutande frågor: sekretess och utbildning Det finns slutligen anledning att framhålla att några frågor som utredningen har behandlat är grundläggande och avgörande för varje nyttiggörande av forskningsresultat vid högskolorna. Detta gäller oavsett om man väljer att behålla nuvarande reglering, införa en anmälningsskyldighet för högskoleforskare som skapat patenterbara uppfinningar eller om man väljer att helt eller delvis ta bort lärarundantaget för tekniska innovationer vid högskolorna. En första sådan fråga är möjligheten till sekretess för pågående forsk- ning. Frågan omfattas också av utredningens direktiv. En andra lika viktig sådan fråga, som återkommande gjort sig påmind under utredningsarbetet, rör utbildningsinsatser för medvetandegörande och information inom högskolorna om bland annat sekretess, avtal och immateriella rättigheter. Den del av uppdraget som utredningen sett som den största stötestenen i sammanhanget rör den svenska offentlighetsprincipen som ett utflöde av den grundlagsskyddade tryckfriheten. Hög- skolorna är myndigheter och av det följer att inkomna handlingar, upprättade handlingar etc. är allmänna handlingar enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen (TF). Även om patentsystemet bygger på att teknisk information skall spridas i samhället, är allmän tillgäng- lighet delvis oförenlig med patentlagstiftningens förutsättning att patent endast meddelas på en uppfinning som är ny i förhållande till vad som var känt dagen före patentansökan och dessutom skiljer sig väsentligt därifrån. Detta absoluta och objektiva nyhets- krav på det som skall kunna patenteras finns i 2 § patentlagen (1967:837) och förutsätter att inget offentliggörande skett innan patentansökan blir allmänt tillgänglig. Det krävs med andra ord sekretess för en patenterbar uppfinning under viss . Andra organ som högskolan samarbetar med och är finansiellt beroende av ställer också krav på sekretess. Bland annat finns det sådana bestämmelser i kontrakt inom ramprogrammen. Den begränsade sekretess som finns i förhållande till privata före- tags information i samarbetet med en myndighet, och som rör vissa uppgifter i samband med uppdragsforskning, behöver alltså utvidgas. Utan en sådan förändring av sekretesslagen (1980:100), som innebär att forskningsresultat vid högskolorna kan hemlig- hållas , äventyrar man inte bara patentering av hög- skoleforskning – och det gäller oavsett om det är högskolan, forskaren själv eller annan som samarbetar med högskolan som skall patentera – utan man riskerar också att de avtal som skrivs mellan högskolan och externa finansiärer, och som innehåller sekretessförbehåll av olika slag, kan komma att ogiltigförklaras. Avtalsbrott i form av brott mot alltför långtgående och ogiltiga sekretessåtaganden kan bland annat innebära återbetalningsskyl- dighet av bidrag, och om en patentlicens beviljats trots att patentet var uppenbart nyhetsförstört, kan detta vid ett avslöjande leda till höga skadestånd. En ändring av sekretesslagen är alltså generellt påkallad – och har varit det länge – för att svenska forskare med gott samvete och utan oro skall kunna ta emot medel ur EU:s ram- program eller kommersialisera sina framtagna uppfinningar. Man kan kanske lite krasst säga att det möjligen varit en fördel att kunskaperna om den centrala innebörden av den lagstiftning som berörs, dvs. främst patentlagstiftningen, TF och sekretesslagen, varit i huvudsak obefintliga bland forskarna. De har alltså i god tro förbundit sig till både det ena och det andra och därmed kommit i åtnjutande av finansiella tillskott. För utredningen är det väsentligt att framhålla att en sådan brist på kunskap inte bara innebär många faror utan också är hämmande för nyttiggörande av högskoleforskningen . Ett viktigt led i ett ökat nyttiggörande av forskningsresultat vid högskolorna blir alltså att se till att de centrala bestämmelserna i den lagstiftning som berör forskare vid ett nyttiggörande av forskningsresultat är kända. En sådan medvetenhet gör inte bara att forskningsresultat, om så önskas, kan uppfylla det patenträttsliga nyhetskravet och ge forskare den rätta plattformen för att själva styra publiceringen av sina verk. Den bidrar också till att stärka den akademiska friheten, eftersom forskare aktivt måste ta ställning till när och hur ett offentliggörande skall ske. Det är sammanfatt- ningsvis utredningens ståndpunkt att sådan nödvändig kunskap måste bibringas varje forskare och även vara lätt tillgäng- lig vid högskolorna. Också denna punkt är central och generell. Liksom behovet av en ändring av sekretesslagstiftningen är behovet av att vissa grundläggande kunskaper förmedlas till forskarna också helt oberoende av att andra åtgärder vidtas för att öka nyttig- görandet av högskolornas forskningsresultat. 1.2Utredningens uppdrag och dess genomförande Regeringen bemyndigade vid ett regeringssammanträde chefen för , numera Utbildnings- och , att tillkalla en särskild utredare för att klarlägga de rättsliga konsekvenserna av ett avskaffande av lärar- undantaget. Uppdraget innefattar överväganden om högskolornas eventuella skyldighet att möjliggöra kommersialisering av de forsk- ningsresultat som lärare underrättat lärosätet om. Uppdraget om- fattar även att överväga om den samverkansuppgift högskolan har enligt 1 kap. 2 § högskolelagen behöver förtydligas. Detta skall ske inom ramen för utredarens uppdrag att utreda högskolornas eventuella skyldigheter att möjliggöra kommersialisering av forsk- ningsresultat. Avslutningsvis har utredningen haft till uppgift att överväga behovet av en utvidgad sekretess för uppgifter inom forskning. För en närmare redogörelse för utredningens syn på det givna uppdraget och de allmänna utgångspunkterna för arbetet hänvisas till avsnitt 1.1. Direktiven för utredningen och senare beslutade tilläggsdirektiv återges i sin helhet i bilaga 1 och 2. Utredningen inledde sitt arbete med målsätt- ningen att på ett så fullständigt sätt som uppdragets ram tillåtit ut- reda de förelagda frågorna. Vid sidan av omfattande kontakter med forskare och administra- tiv personal vid högskolorna, har utredningen 2005 haft sju sammanträden. Utredningen har utnyttjat den särskilda kunskap som experterna besitter och som finns hos de myndigheter och organisationer som dessa företrätt. Dessutom har separata möten hållits med företrädare för , () avd. XI Utbildning och forskning, SUHF (Arbetsgruppen för innovationspolitiska frågor), universitetens förvaltningschefer, samt skilda företag och deras intresseföreningar. har även bistått utredningen med ett underlag om bland annat hur högskolorna organiserar sina innovationssystem. Utredningen har vidare samrått med för arbetstagares uppfinningar (SNAU) och Arbetsgivar- verket samt vissa högskolor och deras holdingbolag. Utredningen har därutöver haft ett löpande samrådsförfarande med Utredningen för översyn av de ekonomiska aspekterna av patentering för före- tags tillväxt (dir. 2004:55). Avslutningsvis skall nämnas att utredningen sammanträffat med professor och professor samt forskar- studerande . Dessa har inför utredningen redogjort för relevant lagstiftning i , respektive . 1.3Allmänt om utredningens lagförslag Utredningens redovisning av slutsatser har i hög grad präglats av att två alternativa typfall har studerats för att så ingående som möj- ligt spegla de rättsliga konsekvenserna av olika sätt att främja möjligheter till nyttiggörande av forskningsresultat vid högskolan. De två alternativen och skälen för det valda arbetssättet, har över- siktligt berörts under avsnitt 1.1. Det motiveras närmare i inled- ningen till avsnitt 7. Den nu angivna utgångspunkten har också präglat presentationen av lagförslagen. Utredningen lämnar alltså två alternativa självständiga författningsförslag i denna del – anmäl- ningsalternativet och övertagandealternativet. Anmälningsalternativet medför endast en skyldighet för lärare och andra högskoleanställda med forskningsuppgifter att anmäla en patenterbar uppfinning utan någon lagstadgad rätt för högskolan att ta över uppfinningen. Det är inte fråga om något helt nytt regel- verk, men förslaget omfattar ändringar av uppfinnarlagen och hög- skolelagen samt sekretesslagen. Övertagandealternativet medför en skyldighet för lärare och andra högskoleanställda med forskningsuppgifter att anmäla en patenterbar uppfinning och med möjlighet till en exklusiv övertaganderätt för högskolan. Förslaget innebär att lärar- undantaget avskaffas genom att det lagtekniskt omregleras i upp- finnarlagen och ersätts med en ny lag. Utredningen har strävat efter att en sådan ny lag strukturellt skall följa uppfinnarlagen. Inom ramen för övertagandealternativet lämnar utredningen även förslag på ändringar av högskolelagen och sekretesslagen. Förslagen till ändring av högskolelagen och sekretesslagen har principiellt samma innehåll och utformning i de båda alternativen, även om konsekvenserna inte blir helt desamma. Trots den inne- hållsliga likheten mellan lagförslagen har utredningen valt att presentera de olika förslagen under respektive alternativ som full- ständiga paketlösningar. På det sättet framgår vardera av de under- sökta alternativen i sin helhet och deras respektive konsekvenser blir tydligare. Som poängterats i avsnitt 1.1 ger båda lösningsalter- nativen ett förhållandevis stort spelrum för att träffa avtal med annat innehåll, individuellt eller kollektivt. Avslutningsvis skall det än en gång framhållas att vare sig ändringarna i högskolelagen eller delar av förslagen till ändringar i sekretesslagen är en direkt följd av att det införs en anmälnings- skyldighet respektive en ny lag om högskolornas rätt att ta över anställdas uppfinningar. Dessa ändringsförslag motiveras av andra omständigheter och kan och bör genomföras oberoende av ändringar i lagstiftningen om högskoleforskares uppfinningar. Betänkandet är indelat i två huvudavsnitt: avsnitten 2–4 ger en all- män bakgrund, och avsnitten 5–8 innehåller utredningens över- väganden. Dessutom finns under avsnitt 9 en beskrivning av vilka ekonomiska och andra konsekvenser utredningens förslag får. följer, som brukligt är, författningskommentarer (avsnitt 10). Den allmänna bakgrunden är disponerad på följande sätt. I avsnitt 2 redovisas översiktligt slutsatserna i de skilda utredningar som genomförts om lärarundantaget sedan uppfinnarlagens till- komst. Avsnitt 3 innehåller en redogörelse för gällande rätt avseende högskolans samverkansuppgift, statliga myndigheters rättshandlingsförmåga, offentlighetsprincipen vid högskolan, patent- och upphovsrätt samt uppfinnarlagen och gällande kollek- tivavtal avseende arbetstagares uppfinningar. I avsnitt 4 redogörs för lagstiftning om högskoleforskares uppfinningar i vissa andra länder. Där har särskilt intresse ägnats åt de skilda reglerings- modeller som förekommer. Övervägandedelen inleds i avsnitt 5 med en närmare analys av högskolans uppgift och särskilt dess samverkansuppgift i ljuset av den pågående utvecklingen med stegrade krav på omvärlds- kontakter och nyttiggörande av högskoleuppfinningar. Det konsta- teras bland annat att motsvarande krav i de nordiska grannländerna lett till ändningar i respektive högskolelag för att möjliggöra kom- mersialisering av högskoleuppfinningar. Övervägandena mynnar ut i ett förslag till ändring av högskolelagen. Det följande avsnittet 6 handlar om behovet av nya regler om sekretess för högskolan i skilda situationer, bland annat vid forsk- ningssamverkan och ansökningar om forskningsmedel från statliga forskningsfinansiärer, samt vilka sekretessregler som behövs om högskoleanställda skall anmäla patenterbara uppfinningar till arbetsgivaren. Ett väsentligt inslag utgör diskussionen om de känsliga avvägningar som måste göras mellan behovet av öppenhet och möjligheter till insyn i högskolans verksamhet och enskildas behov av skydd. Den sker i ljuset av insikten och övertygelsen om att patentering oftast är en förutsättning för vidare kommersiali- sering av högskoleuppfinningar. Avsnitt 7 innehåller utredningens överväganden i frågor om alternativa sätt att reglera rätten till resultaten av högskoleforsk- ningen. Avsnittet inleds med en redovisning av skälen till varför utredningen valt att överväga endast två lösningar, dvs. anmälnings- alternativet och övertagandealternativet. Därefter redovisas över- vägandena om vilka uppfinningar som skall anmälas och vilka arbetstagare som skall omfattas av den anmälningsskyldighet som följer av de båda alternativen. Därpå följer den närmare presenta- tionen av anmälningsalternativet i avsnitt 7.2. Där diskuteras vilka fördelar för forskare, högskola och samhälle som kan uppkomma i och med anmälningssystemet och den ökade transparens anmäl- ningar av patenterbara uppfinningar kan medföra liksom vilka krav som bör ställas på en sådan anmälan, dess innehåll och spridning. Övertagandealternativet finns behandlat i avsnitt 7.3. Avsnittet innefattar även vilka krav som bör ställas på högskolan vid ett eventuellt övertagande av en uppfinning och vilken ersättning som skall utgå till forskarna. Kapitlet innehåller också en genomgång av andra rättsliga konsekvenser av att lärarundantaget avskaffas och en ny lag införs. Bland annat behandlas frågor om tvistlösning och högskolans rättshandlingsförmåga. I avsnitt 8 diskuteras slutligen dels frågor kring upphovsrätten, dels behovet av utbildning och medvetandegörande som en förut- sättning för nyttiggörande av högskoleforskningen. Den för utredningen centrala bestämmelsen är den som återfinns i 1 § andra stycket uppfinnarlagen och som handlar om högskole- lärares patenterbara uppfinningar, det s.k. lärarundantaget. Uppfin- narlagen reglerar rätten för arbetsgivare – i privat såväl som offent- lig sektor – att under vissa omständigheter förvärva rättigheter till arbetstagares patenterbara uppfinningar. Bestämmelsen om lärares uppfinningar är en undantagsreglering och innebär att lärare vid bland annat högskolorna i den egenskapen inte skall omfattas av bestämmelserna i lagen, utan dessa arbetstagare behåller den full- ständiga rätten till sina uppfinningar. Högskolan i egenskap av arbetsgivare har därmed inte några i lag grundade anspråk att rikta mot arbetstagaren med avseende på uppfinningar som skapas i arbetstagarens lärargärning. Uppfinnarlagens bestämmelse om högskolelärares uppfinningar har diskuterats flitigt sedan lagens tillkomst. Trots ett stort antal utredningar och ändringsförslag, har bestämmelsen om lärarun- dantaget i sak sett likadan ut . I avsnittet följer en genomgång av betänkanden, propositioner och andra offentliga publikationer som har behandlat lärares uppfinningar. Omfatt- ningen av publikt material som på ett eller annat sätt berör lärarun- dantaget är synnerligen stort och sammanställningen är inte avsedd att vara heltäckande. 2.2SOU 1944:27, Rätten till vissa uppfinningar m.m. Till grund för lärarundantaget i 1 § andra stycket uppfinnarlagen ligger betänkandet SOU 1944:27, det s.k. Elliotska förslaget. Det framfördes där att vissa undantag skulle göras från den föreslagna huvudregeln om statens rätt till uppfinningar som görs av arbets- tagare vid statliga institutioner i vars uppgifter ingår arbete av tekniskt eller tekniskt-vetenskapligt slag (se SOU 1944:27 s. 45 f.). Utredningen ansåg att högskolan intog en särställning eftersom den forskning som bedrivs där inte är begränsad till att söka till- godose vissa speciella behov utan har en mer allmän inriktning och syftar till att föra forskningen framåt i största allmänhet. Utred- ningen ansåg vidare att den forskning som bedrivs vid högskolan – även om arbetet har karaktären av tjänsteskyldighet – för det all- männa rättsmedvetandet anses vara varje forskares ensak. Hög- skoleforskning skilde sig därmed från forskning vid sådana statliga forskningsinstitut som inrättats för att lösa vissa specifika upp- gifter, eller vid statliga verk för vilka resultaten kan vara av värde för verkens fullgörande av arbetsuppgifter. Högskolelärare har inte heller någon skyldighet att ägna vissa timmar åt forsk- ning. Forskaren ställer själv upp sina problem och forskningen beror helt av dennes initiativ. Det skulle därför vara svårt att få för- ståelse för att forskaren helt skulle berövas förfoganderätten till en uppfinning som var ett resultat av denna forskning. Vidare skulle den fria forskningen kunna påverkas menligt om forskaren visste att denne inte fritt skulle få bestämma över resultatet av sitt arbete, utan att resultatet skulle bli beroende av statliga myndigheters beslut. Slutligen angav utredningen att den administrativa hög- skoleorganisationen torde vara mindre lämplig för att i praktiken ta till vara och utnyttja en sådan rätt till uppfinningar som annars föreslogs. Övervägandena mynnade ut i att högskolan skulle undantas från tillämpning av bestämmelserna enligt förslaget. SOU 1944:27 innehöll de flesta skäl som senare anförts till stöd för att lärarundantaget skall behållas – främst att den fria forsk- ningen skulle påverkas menligt om forskaren visste att resultatet av dennes mödor skulle tillkomma arbetsgivaren samt att högskoleor- ganisationen inte var ändamålsenlig för att på ett bra sätt tillgodo- göra sig forskningsresultat. På skäl som anförts i betänkandet för- ordade regeringen bland annat att högskolelärare inte i denna egen- skap skulle anses som arbetstagare i lagens mening (se prop. 1949:101 s. 66 f.). 2.3SOU 1977:63, Fortsatt högskoleutbildning I den s.k. forskarutbildningsutredningen diskuterades möjligheten att avskaffa lärarundantaget (se SOU 1977:63 s. 190 ff.). En sådan tanke avvisades dock. Utöver den för hantering av forskningsre- sultat illa rustade högskoleorganisationen och risken för att forsk- ningens frihet skulle äventyras framfördes som ytterligare skäl för att behålla undantagsbestämmelsen att högskoleanställdas rätt till sina uppfinningar ansågs ha varit en betydelsefull faktor vid rekry- tering av forskare till vissa delar av högskolan från verksamhets- områden utanför denna. Kommittén föreslog i stället en utvidgning av tillämpningsområdet för lärarundantaget till övriga personalka- tegorier, däribland studenter. En utvidgning skulle göra det nöd- vändigt med någon form av skyldighet att anmäla gjorda uppfin- ningar för att i görligaste mån undvika tvister. Kommittén bakom betänkandet ansåg en sådan ordning angelägen, eftersom innova- tioner vid högskolorna sannolikt i allt större utsträckning skulle komma att bygga på lagarbete inom projektgrupper och kombina- tioner av vetenskapliga resultat som framkommit vid skilda fakulte- ter och institutioner. Utredningsförslaget ledde aldrig till någon lagstiftning. 2.4SOU 1980:42, Arbetstagares uppfinningar SOU 1980:42 innehöll visserligen förslag till en generell utvidgning av arbetsgivarens rättigheter till arbetstagares uppfinningar, men beträffande lärarundantaget konstaterade utredaren i stället att den nya lagen borde utvidga undantagskretsen till samtliga arbetstagare som tillhör det offentliga undervisningsväsendet. I betänkandets inledning slogs det fast att förhållandena vid högskolan i viss mån hade ändrats sedan tillkomsten av uppfinnarlagen, bland annat såtillvida att uppdragsforskning hade tillkommit (se SOU 1980:42 s. 34). Därefter upprepades samtliga skäl för att högskolelärare (och andra anställda vid högskolor) skall undantas från de generella principerna om arbetsgivarens rätt till arbetstagares uppfinningar. Grunden för undantagsbestämmelsen angavs vara att den fria vetenskapliga forskningen annars skulle äventyras och att en annan ordning kunde leda till att läroanstalterna önskade styra forsk- ningen till vissa områden (s. 168). 2.5SOU 1996:29, Forskning och pengar I SOU 1996:29 framfördes förslag om att hög- skolan skulle vara skyldig att nyttiggöra forskningsresultat. Det konstaterades att det inte varit en uppgift för högskolorna att kommersialisera forskning och uppfinningar, men att rollen förändrats och att bland annat högskolans uppgift att sprida forsk- ningsresultat till allmänhet, samhälle och näringsliv betonats (SOU 1996:29 s. 104 f.). Utredningen ansåg att det ineffektiva utnyttjandet av patentering vid högskolan var en fråga om incitament snarare än formalia. För de allra flesta forskare är det arbete och den osäkerhet som skulle följa ett försök att kom- mersialisera en uppfinning en alltför stor stötesten i jämförelse med att publicera resultaten och således få vetenskapligt erkännande för forskningen. Högskolan på sin sida känner inget direkt ansvar för nyttiggörande av resultat och saknar ekonomiska incitament för en exploatering. Utredningen föreslog därför att högskolan i högskoleförordningen borde ges ett uttalat ansvar för att kommer- sialisera immateriella resultat och att det borde vara möjligt att komma fram till en standardiserad mall för avtalskonstruktioner mellan högskola och forskare och högskola och bidragsgivare. 2.6SOU 1996:70, Samverkan mellan högskolan och näringslivet Enligt kommittédirektivet skulle den s.k. överväga hur samverkan mellan högskolan och näringslivet kunde förbättras. En av huvudfrågorna var om lärarundantaget utgjorde ett hinder för nyttiggörande av de forskningsresultat som pro- duceras vid högskolorna. Utredningen utmynnade i två betänkan- den, varav det första till stor del berörde frågan om lärarundantaget (SOU 1996:70). I betänkandet analyserade utförligt konsekvenserna av att avskaffa lärarundantaget och kon- staterade, under antagande av att uppfinnarlagen i övrigt skulle gälla oförändrad, att tillämpligheten på högskoleområdet skulle få ringa vikt (se SOU 1996:70 s. 207 ff.). Förklaringen till detta var att tillämpningsområdet för uppfinnarlagen endast omfattar upp- finningar vars utnyttjande faller inom arbetsgivarens verksamhets- område (se 3 § uppfinnarlagen). Högskolans verksamhet består i forskning och utbildning, inte i utnyttjande av forskningsresultaten i produktion eller annan industriell verksamhet och inte heller genom exploatering, dvs. ekonomiskt utnyttjande av resultaten. Till detta kom att en förutsättning för att arbetsgivaren enligt 3 § första stycket uppfinnarlagen skall ha rätt att helt eller delvis träda in som rättighetshavare är att arbetstagarens huvudsakliga arbets- uppgift består i forsknings- eller uppfinnarverksamhet och att uppfinningen väsentligt har tillkommit som resultat av den verk- samheten, eller att den annars innefattar lösningen av en i tjänsten förelagd, närmare angiven uppgift. Enligt utredningen var högskoleforskarens huvudsakliga arbetsuppgift inte att ägna sig åt forsknings- eller uppfinnarverksamhet. Någon fullständig rättig- hetsövergång enligt bestämmelsen skulle således inte bli aktuell för högskolans del om lärarundantaget avskaffades. Situationen skulle vara annorlunda om det i högskolelagen infördes en bestämmelse om att högskolan fick till uppgift att kommersiellt exploatera arbetstagares uppfinningar. I det läget skulle licensiering anses vara ett utnyttjande som föll inom arbetsgivarens verksamhetsområde.