sou · GTB356 · 2006-01-01 00:00:00 — Bland de studier som kan nämnas är journalistenkät som visar att var utlandsfödda, (, 1990:87–88) att jämföra med att utlandsfödda personer 1990 utgjorde av befolkningen (SCB, 2004). Enkätundersökningen Vit makt? En studie av invandrarnas och deras barns representation inom politik, förvaltning, näringsliv, orga- nisationer och media visar en väldigt liten representation av invand- rare på medieredaktionerna, och särskilt av utomeuropeiska invandrare. Resultaten av enkätstudien visade att bara två personer med utländsk bakgrund kom från länder utanför , dvs. 0,2 procent.2 (Ungdom mot rasism, 1995) Det saknas uppgifter om könsfördelning inom variabeln utrikesfödda, men maktutredning- ens journalistenkät visar att kvinnor generellt är underrepresente- rade och utgör endast en tredjedel av journalistkåren (, 1990:87). Ovan siffror är , och i brist på nyare siffror om journalistkåren kan jag nämna en undersökning . Genom att analysera flertalet TV-inslag visade undersök- ningen att ungefär hälften av nyhetsankare och hallåor var kvin- nor. Männens ålder uppskattades dock i genomsnitt som högre än kvinnornas. Män stod i centrum i av alla nyhetsinslag (Spears m.fl, 2000). och (2005) visar att det 2000 fanns som vuxit upp utanför att jämföras av befolkningen (SCB, 2004). Hälften kom från något av de nordiska grannländerna. Om man också räknar med journalister födda i med minst en förälder från ett annat land (utanför ) utgör dessa av journalistkåren (att jämföra med av befolk- ningen). Bland dessa fanns en större andel kvinnor än män (Ibid:172). 2 Resultaten bör tolkas med viss försiktighet, svarsfrekvensen var . och har också undersökt den etniska sam- mansättningen i medieeliten3. Här visar sig underrepresentatio- nen bland utomeuropeiska invandrare ännu tydligare. Av de tillfrå- gade 21 personerna fanns ingen utomeuropeisk invandrare (Ibid:170). Hur ser det ut på journalistutbildningarna? Enligt Quick Re- sponse (2004) är de flesta studenterna från vit medelklass. QR refererar en rapport från där kritik rik- tats mot journalistutbildningarna för den etniska (och sociala) snedrekryteringen. På JMG, , har av studenterna minst en förälder som är född utomlands [att jämföras med av befolkningen]. Bara en procent är själva födda utomlands [att jämföras med av befolkningen]. I reda siffror betyder det att inte mer än en elev var tredje termin själv är född någon annanstans än på ett svenskt BB. Då dessutom oftast i eller . (Ibid.) Förutom höga betyg eller 1,6 på högskoleprovet krävs ett särskilt antagningsprov som ska mäta språkkänsla och allmänbildning. Journalistiklektor och JMG:s prefekt, menar dels att högskoleprovet är diskriminerande (hon refererar till en senare rapport från (2001), som visar att svenskar får bättre resultat än personer med invandrarbakgrund) och dels att själva antagningsprovet har svenskhet som norm. En senare rapport från (, 2003) kommer fram till att bristande kännedom om svenska förhållanden är en av huvudorsa- kerna till att personer med invandrarbakgrund får sämre resultat. Kunskaperna som krävs är väldigt svenska. [den sökande] ska veta var och ligger och minnas politiska händelser (Ibid.). I andra länder har det forskats mer om detta. I har man visat att endast en procent av reportrarna på brittiska tidningar räknar sig själva till en etnisk minoritet (Ainley, 1998) och en tidi- gare undersökning visar att bara 20 journalister av 4 000 (0,5 pro- cent) på nationella tidningar, respektive 15 av 8 000 (0,) journalister på lokala tidningar betraktade sig som svarta (Ainley, 1994). I visar forskning att av medarbetarna på 3 T.ex. chefredaktörer, programdirektörer, verkställande direktörer och övriga redaktionella ledare. redaktionerna i de undersökta dagstidningarna hade minoritetsbak- grund – att jämföra med att de utgör av befolkningen (Shipler, 1998). Förhållandena är likartade i . Ett exempel: i en undersökning som omfattade 41 engelskspråkiga tidningar fanns 30 personer som antingen var färgade (people of color), hade ett funktionshinder eller var indian/innuit (aboriginal), av totalt 1 731 anställda, dvs. var vita (utan funktionshinder). Undersökningen visade också att nätverksrekrytering verkade användas i väldigt stor utsträckning och att detta var en mekanism i det systematiska rekryterandet av vita (Mayers, 1986). Vad kan underrepresentationen då ha för betydelse? Minskar stere- otypa och stigmatiserande bilder om fler personer med invandrar- bakgrund arbetar i medierna? Det här är frågor som i är tämligen outforskade, särskilt på ett empiriskt plan, men flera fors- kare har teoretiserat kring detta och menar att även nyhetsredak- tionernas arbetssätt bidrar till att man inte ifrågasätter invanda tan- kemönster. menar att det är mycket svårt för enskilda journalister att bryta med en nyhetsredaktions gängse uppfattning och pekar på den stängt ritualiserade och hierarkiska ordning som nyhetsproduktion är (, 1998:13). Även den brittiska forskaren förskjuter problemet från journalisterna till journalistiken. Han menar att människor med minoritetsbakgrund som arbetar i medierna formas av att en viss form av journalistik är önskad. I och med att journalistiken är formad efter vissa perspektiv och ofta stöder en viss (dominerande) samhällsgrupp genom att fungera som denna grupps lins sätter detta ramar även för arbetet för journalister med minoritetsbak- grund. Detta resonemang innebär att oavsett etnisk sammansätt- ning av journalistkåren skulle den rådande journalistiken, dess metoder och former, vara betingad av privilegierade gruppers sätt att se saker. Det som betraktas som objektivitet, bestäms enligt detta sätt att se på saken, utifrån en vit social realitet (, 2002:181f). Man kan alltså konstatera att kunskapen om den etniska sam- mansättningen hos medieproducenterna är tämligen outforskad i . Ännu mindre vet man om konsekvenserna av den snedför- delning som verkar finnas. Därför vet man heller inte mycket om vad en förändring skulle innebära. Det verkar dock som att enbart en förändrad sammansättning i sig inte ensamt skulle lösa problemet, men sannolikt utgöra ett första nödvändigt steg. Sammanfattningsvis kan man alltså konstatera att det finns indi- kationer på att journalisterna till stor del tillhör majoritetsbefolk- ningen och att detta tillsammans med majoritetssamhällets normer, enligt utländsk forskning, kan medföra att sättet att se och beskriva verkligheten sker utifrån ett (vitt) majoritetsperspektiv. Mediernas innehåll kan delas upp i ett par frågeställningar, dels vilka som figurerar i medierna och på vilket sätt, dels hur urvalet av teman och frågor som tas upp i media ser ut. Vid sidan om detta är det rimligt att tala om vilka bilder av verkligheten och olika sam- hällsgrupper, här framför allt invandrare och svenskar, som medierna förmedlar och vilka underliggande värden och relationer dessa bilder förmedlar. 3.4.1Myndighetsdominans och uteslutna invandrarröster Studier som tagit upp vilka som får komma till tals i medierna och på vilket sätt de får komma till tals ger en bild av vem som är med och formar (mediernas) verklighet(en). Här är det intressant att se hur gruppen invandrare figurerar i mediernas nyhetsprodukter; hur mycket de figurerar och hur? När talar till exempel invandrare för sig själva? De studier som finns på detta område pekar mot att de som kommer till tals i nyhetsmedierna ofta tillhör den manliga majoritetsbefolkningen, och oftast presenteras som experter eller som samhällets elit. Dessa personer får då en central roll i pro- blemformuleringsprivilegiet. När invandrare talar är det oftare som titellösa individer utan möjlighet till anspråk på expertis. , som med kvalitativa metoder analyserat den invandrarpolitiska debatten , kom- mer till slutsatsen: en av konstanterna i den invandrarpolitiska diskursen [är] uteslutandet av den invandrades röst. (, 1997:55) Enligt studier om invandrare och flyktingar i medierna är de som tillåts att definiera och analysera händelserna, sällan flyktingar eller personer med invandrarbak- grund, utan majoritetsbefolkningens journalister, politiker och polis (Löwander, 1998:91, 1997:174). Detta är också en tendens i flera andra EU-länder såsom , , , Tysk- land, , och (ter , 2002). Denna slutsats framkommer även i och analys av svenska lokaltidningar, publicerad som Stereotyper i vardagen, bilder av De Främmande. Författarna beskriver att de som ofta talar som före- trädare för invandrare är tjänstemän, politiker och (andra) repre- sentanter från majoritetsbefolkningen (2004). Vissa studier pekar på att medierna spelar en dubbel roll. När migrationsfrågor beskrivs intar medierna oftast rollen som myndigheternas företrä- dare och bilder av en invasion av oönskade människor målas upp. När individuella flyktingar beskrivs, inte sällan vid överhängande utvisningsbeslut, intar medierna rollen som flyktingens talesman, som ett skydd mot myndigheterna (, 2004). menar att det finns särskilda situationer där invandrare själva tillåts tala i medierna. Hon tar som exempel den mediala rapporteringen av våldtäkten i Rissne4. Det var när tidning- arna ville bekräfta påståendena om patriarkal kultur hos för- övarna som invandrare kom till tals – men då som talesmän för alla invandrare och uteslutande för att bekräfta den rådande ordningen; en bild av invandrare som patriarkala (Bredström, 2002:187). 3.4.2Den vita manliga makteliten Flera försök har gjort för att mäta hur stor andel av dem som utta- lar sig i medierna som är invandrare. Denna forskning är dock direkt beroende av de sätt som gruppen invandrare definieras och bär på tolkningsproblem då forskare ofta måste klassificera vad hon eller han uppfattar att en person har för etnisk tillhörighet utifrån tillgängliga kriterier som namn, brytning eller utseende. har med kvantitativa metoder analyse- rat vilka som figurerar i svensk landsortspress. Här används direkt information i artikeln och/eller personens namn, dock ej utseende, som grund. När det gäller frågan om könsfördelning visar det sig att män figurerar mycket oftare, närmare tre fjärdedelar av artik- larna hade en manlig huvudperson. När det gäller personer med invandrarbakgrund uppgår dessa till . 4 rapporterades om en gruppvåldtäkt i utanför . Gärningsmännen var invandrare och offret en svensk. har gjorts mellan dessa variabler, dvs. det finns ingen uppgift om könsfördelningen bland personer med eller utan invandrarbak- grund, men: ..man [kan] konstatera att det generellt är vita medelålders män som får mest uppmärksamhet i tidningarna... (, 2003:39) har undersökt utrikesnyheter i svensk press, 1 162 artiklar från bl.a. Dagens nyheter, och Arbetet. Hon menar att personer från och överlag porträtteras som tysta objekt utan något att säga. Roosvall menar att avsaknaden av relevant information är ett uttryck för västvärl- dens självuppfattning: vi har redan tillräcklig kunskap om De Andra, de kan inte säga något relevant till oss som vi inte redan vet (Roosvall, 2004). vid och TV, har genom namn och brytning analyserat förekomsten av personer med utländsk bakgrund i TV-nyheterna. Det undersökta materialet var slumpvis utvalda sändningar av Nyheterna i och Rapport och Aktuellt i SVT . Resultatet av analysen visar att av dem som kom till tals kan uppfattas som personer med utländsk bakgrund att jämföra med att denna grupp utgjorde av befolkningen. av dessa var män och kvinnor, jämfört svenska män och kvinnor. En generell tendens var att invandrare oftare än svenskar uttalade sig i egenskap av privatpersoner, kändi- sar och forskare, medan svenskar oftare än invandrare uttalade sig i egenskap av politiker, representant för myndighet, intresseorgani- sation och företag (Hyberg, 2000). har på ett liknande sätt analyserat förekomsten av personer med invandrarbakgrund i inrikesrapporteringen i Rap- port, Aktuellt, Sportnytt och Kulturnyheterna 20015. Förutom brytning och namn har i denna undersökning också utseende använts för att klassificera etnisk bakgrund. Resul- taten liknar de i ovannämnda studie, av personerna som kom till tals hade invandrarbakgrund (Ghersetti, 2001). Även analys kommer fram till liknande siffror. (jfr med ovan studier) av enskilda personer som intervjuats i Rap- port mellan åren 1979–1999 hade invandrarbakgrund6. 5Materialet omfattade 700 nyhetsinslag vilket totalt utgjorde sändningstid. 6Här har namn och sammanhang använts som urvalskriterier. dock skönjas en ökning (, 2002:72). Andra intressanta resultat som Ghersetti (2001) finner är att: av de invandrare som kommer till tals gör det i egenskap av vanliga människor7, att jämföra med endast 15 pro- cent bland svenskar som kommer till tals. Bland svenskar utgör i stället politiker, tjänstemän, företagare och experter de största grupperna (samma trend återfinns i forskningen om flera andra länder, se: ter , 2002). av aktörerna med invandrarbakgrund omnämns bara med förnamn att jämföras med bland svenskar. Andelen kvinnor med invandrarbakgrund är att jämföras med kvinnor med svensk bakgrund. De sista två resultaten tyder enligt författaren på att invandrare oftare uppträder som vanliga medborgare eftersom främst kvinnor får komma till tals i denna roll. 3.5Vad talas det om? 3.5.1Bakgrund: den invandringspolitiska debatten För att förstå mediernas bilder av svenskar och invandrare bör man känna till hur den invandringspolitiska debatten förändrats . Denna har studerats av några forskare, där ibland som med en kvalitativ analys (i det här fallet diskursanalys) har undersökt hur medierna skildrar den invandrarpolitiska debat- ten . ser stora förändringar i debatten . En tydlig för- ändring är övergången generösa politik och medial debatt med multikulturalistiska och inkluderande tongångar, debatt där framförallt kostnaden för invandring domi- nerade. I det senare fallet kan se att nya bilder och begrepp uppstår; ekonomisk flykting, giltiga skäl, återvandring, hjälp i närområdet, flyktingproducerande länder och harmoniserig (det sista syftar på att inte ha en avvikande (flykting)politik jämfört med andra europeiska länder). Ofta relaterar dessa begrepp till (nya) högröstade politiska krav i medierna: det krävs för lite 7 Här definierat som enskilda personer som personligen berörs av händelserna som inslagen handlar om. motprestationer för att erhålla socialbidrag, att ersättningen från arbetslöshetskassan bör sänkas så att den enskilde förstår att man måste söka arbete, att den enskilde bör få ta lån i stället för att få bidrag (, 1997:53). låter några rubriker illustrera den tydliga förändringen: Utan solidaritet löses ej flyk- tingproblemen Vi måste ta emot flera Utvisa ej assyrierna (Ibid:45-46) (2001) har analyserat innehållet i tre tidningar mellan 1945–958 och ser att det finns en flöjsamhet mellan den förda invandringspolitiken och journalistiken. I tider då regeringen uttrycker ett arbetskraftsbehov så skriver tidningarna positivt om invandring. När regeringen vill skärpa flyktingpolitiken får denna uppfattning ett genomslag i medierna. En annan parallell bild som förmedlas är bilderna av annorlunda- het. Framförallt började i medierna framställas som kulturellt homogent och att människor från andra kulturer som bosätter sig i hotar denna homogenitet. illustrerar detta genom förslaget till en bedömning av en flyktings kultur för att avgöra om denna hade vilja och möjlighet att anpassa sig till svensk kultur och att detta delvis kulle ligga till grund för beslut om uppehållstillstånd9. menar att: det sam- mantagna budskapet är således att de som kommer hit inte bara är annorlunda, de kommer hit och roffar åt sig också. (Ibid: 54) 3.5.2Uteslutna erfarenheter: rasism och diskriminering Forskare har inte bara intresserat sig för vad som tas upp i media, utan även vad som inte tas upp. kom fram till att Makten att bestämma vad som skall betraktas som ett problem och hur ett problem skall uppfattas är en nyckelfaktor i opinions- bildningen (, 1990:23) Det talas i dessa sammanhang ofta om problemformuleringsprivilegiet. drar i sin kunskapsöversikt om rasism i brittiska medier slutsatsen att problemformuleringsprivilegiet är en praktik som dominerande grupper använder sig av för att behärska andra grupper och tillva- rata sina egna intressen (, 1998:228f). 8De studerade tidningarna är (liberal), (moderat) och (socialdemokratisk). Dessa orter har haft flyktinginvandring och arbetskraftsinvandring. 9Förslaget presenterade på DN debatt av , f.d. kabinettssekreterare och erkänd diplomat. Både och , de kanske mest erkända forskarna om rasism och strukturell diskriminering i medierna i , hävdar att medierna deltar i förnekelsen av att diskrimine- ring och rasism är ett utbrett problem i . Löwander finner att den mediala TV-debatten i stor utsträck- ning handlade om rasism beskrivet på ett mycket särkilt sätt, näm- ligen som grundat i biologiska föreställningar och nazism. Defini- tionen medförde att rasisterna i samhället kunde reduceras till några hundra individer, och därför har rasism kunnat behandlas som ett polisiärt problem i stället för att behandlas som ett vidare samhälleligt problem av social, ekonomisk och politisk karaktär. Löwander menar att nyhetsmedierna på detta sätt förstärkt rådande maktstrukturer (Löwander, 1997:175). menar att svaret på frågan varför mediernas uppmärksamhet brister när det gäller rasism och diskriminering som ett stort samhällsproblem inte ensamt kan förklaras utifrån att det skulle sakna nyhetsvärde som några hävdat. Hon menar att det snarare har att göra med att frågan inte prioriterats inom rättsväsende och politik, vilket flera offentliga rapporter fastslagit (Ds 1998:35; SOU 1998:99; R.skr. 2000/2001:59). När medierna i vanlig ordning söker efter trovärdiga källor inom myndigheter och inte finner djup kunskap och/eller förstahandsuppgifter om utsatthet för diskriminering och rasistiskt våld, blir mediernas tolkning och bevakning av frågorna därefter (, 2004:348f). ser också en ovilja i att ifrågasätta idén om det upplysta och toleranta . oemottaglig[a] för information om den faktiska utbredningen av främlingsfientlighet och diskriminering i landet. Utgångspunkten i ett tänkt vi som står för tolerans och förnuft leder med nyhetslogisk konsekvens vidare till att mediernas trovärdighetshierarki av källor inte behöver ifrågasättas. Medierna lierar sig med de vanliga uttolkarna av samhällsfrågor; polis, kommunpolitiker, företrädare för sociala myn- digheter som de goda krafter som har att ta itu med rasistiska ytt- ringar. sammanfattar tendensen i svenska medier i forskningö- versikten Racism and cultural diversity in the mass media (ter , 2002) News reporting in mainstream media is mostly indifferent to the wide- spread problems of discrimination and racist harassment (, 2002:373) Vissa hävdar också att reella sociala fenomen av strukturell art inte ryms i mediernas logik och berättarteknik. Det verkar som om me- dierna behöver personer och spektakulära händelser att skriva om: Nyhetsmedier tenderar att koncentrera sin uppmärksamhet till det negativa och till det avvikande, det sensationella och det våld- samma (m.fl., 1991). Uttryckt på ett mer specifikt sätt: Nyheter tenderar vidare att osynliggöra sociala processer och maktförhållanden, att reducera strukturella frågor till personer och processer till händelser. (Löwander, 1998:88). Slutsatserna i ovan stycke kan förstås mot bakgrund av en stor debatt, främst inom akademin, om hur rasism ska defini- eras. I , till skillnad från t.ex. och , är den offi- ciella definitionen av rasism fortfarande i stor utsträckning inrik- tade på biologiska aspekter, nära nazistisk ideologi. 2000/2001:59 s 87; , 1999:6 s 75ff; Ds 1998:35, s 98- 99; Ds 1996:74; svenska ordbok, 2002; , 1998; Prismas svenska ordbok, 2003). Detta synsätt som alltså medierna i stor utsträckning anlägger har starkt kritiserats av flera forskare (se t.ex. de los , 2002) (se också tidigare diskussion om begreppet rasism i kapitel 1). Vissa undersökningar visar dock att diskriminering, särskilt på arbetsmarknaden, uppmärksammats relativt ofta i vissa samman- hang. har analyserat artiklar om integration i tryckta nyhetsmedier10. I de artiklar som handlade om hinder respektive åtgärder för integration, har identifierat arbetsmarknadsdis- kriminering som det vanligast förekommande hindret och det van- ligast förekommande området för åtgärder (, 2002:56). Kulturgeografen kommer genom kvalitativa analyser av diskrimineringsdebatten i sin avhandling (O)likhetens geografi. -Marknaden, forskningen och de Andra, fram till att diskri- minering definieras väldigt snävt. Genom att analysera 600 artiklar och debattinlägg om diskriminering mellan 1996–1999 kunde hon se att diskriminering i huvudsak diskuterades som ett fenomen som uppträder på arbetsmarknaden (vid rekrytering) och en bild gavs att de som drabbades var adopterade, högutbildade och/eller s.k. välintegrerade personer, ofta uppväxta i . menar att detta sätt att rapportera om diskriminering döljer andra former av etnisk underordning (såväl på arbetsmarknaden som inom andra samhällsområden). Erfarenheter av diskriminering gjorda av perso- 10 De undersökta tidningarna var , , , och Arbetet ner med låg (utländsk) utbildning och som t.ex. talar dålig svenska var däremot frånvarande, vilket gav sken av att dessa grupper inte kan bli diskriminerade (, 2001:70ff). Förnekelsen och underlåtelsen att rapportera om diskriminering och rasism är också tydlig i andra länder, hävdar forskare. Den sammanfattande slutsatsen om detta i Racist Discourse in English Print Media, en omfattande rapport om de senaste tjugo årens forskning om rasism i kanadensisk media, är en genomgående förnekelse av rasism i de undersökta medierna. Trots att beläggen för rasism i samma medier är svåra att tillbakavisa. For most media practitioners as well as other groups that form part of the dominant culture, there is a refusal to accept the reality of racism. Despite the huge body of evidence of racial prejudice and discrimina- tion in the lives and on the life chances of people of colour, editors and journalists constantly deny that racism exists outside of isolated in- stances of racist behaviour by aberrant individuals or the acts of extremist groups. There is a strong resistance to the position of both scholars and the victims of racism (who are sometimes researchers themselves), that racism is deeply embedded in the fabric of Canadian culture and is part of all of social, economic and political systems. The denial of racism among all opinion makers is so habitual that making the allegation of racism, and raising the possibility of its influence on social outcomes becomes a serious social infraction. (, 2000:executive summary) 3.5.3Övergripande bild: Invandrare som hot och problem Ett återkommande resultat i analyserna av mediernas bild av invandrare är att den i hög grad är utformad kring negativa stereo- typer och kretsar kring bilden av invandrare som antingen hot eller problem. de los och drar i en kunskapsöversikt gjord på uppdrag av slutsat- sen att: media producerar och befäster stereotyper av invandrare och etniska grupper. (de los , 2002:42). Detta är en generell trend i flera EU-länder (ter , 2002, 2004). I en brittisk kunskapsöversikt menar författaren att det förekommer så ofta att det bör ses som en norm snarare än som ett undantag. (, 1998:230). Samma resultat finns i (se t.ex. , 1990) och i (se , 2000) avhandlingsarbete Nyheter från gränsen (2004) är det mest omfattande arbete som gjorts på mediebilden av finner att invandringen avtecknas som en sorts hot i och med att ord som invasion, våldsamma vågor och ström används i nyhetsrapporteringen om invandrare och flyk- tingar i (jfr Tesfahuney, 1998). Lik- nande hotretorik finns även i länder utanför (för exempel från , se Ducharme, 1986). Nyheter om invandrare och flyktingar är ofta fokuserade på samhällsproblem av olika slag, så som arbetslöshet, boendesegregation och fattigdom.