sou · GTB339 · 2006-01-01 00:00:00 — Om tillståndet på ett område som en myndighet har fått i uppgift att forma på ett visst sätt är beroende av andra (offentliga eller privata) aktörer, eller andra faktorer utanför aktörens/myndighetens kontroll, för- svåras den centrala kontrollen. Jämfört med resultatstyrningens idealmodell ansågs skogspoli- tiken vid en genomgång 1998 att präglas av både oklara mål och i viss mån oklar ansvarsfördelning. Detta ansågs ha en negativ inverkan på styrningens möjligheter att nå goda resultat. Verkligheten är dock sådan att förvaltningsuppgifter ofta utgörs av överlappande målområden. Överlappningarna, liksom svårig- heter att precisera mål, är således ett svar på en komplex verklighet. Risken är dock att en uppdelning i strikta resultatområden gör att myndigheterna fokuserar ensidigt på att klara de givna mål för vilka de kommer att ställas till svars. Problem som faller mellan stolar, som kräver samarbete mellan olika förvaltningar och inte direkt betalar sig i resultatredovisningen kommer att komma i bakgrunden. I praktiken har heller inte statsmakten försökt åstadkomma absolut åtskillnad mellan olika ansvarsområden. Statsmakterna talar till exempel om vissa myndigheter som sektorsmyndigheter () och andra som sektorsövergripande myndigheter (). Att en viss grad av spänning uppkommer mellan dessa typer av myndigheter måste nog oftast betraktas som avsiktligt. Effektmål i stället för åtgärdsmål Mål bör anges så långt bort i effektkedjan som möjligt för att undvika låsning vid åtgärder som inte är de effektivaste. Det handlar således om att formulera effektmål snarare än åtgärdsmål. Vid tidigare analyser av den skogspolitiska målstrukturen har det konstaterats att vaga effektmål kan motiveras av en värdekonflikt på politikområdet, som den politiska nivån inte kan ta ställning till utan att detta hämmar möjligheterna att realisera det mål som ställningstagandet innebär. Genom att slå fast att både pro- duktionen och biologisk mångfald ska säkras utan att fördjupa sig i hur avvägningar ska ske, kan både produktionsintressen och miljöintressen fås att acceptera politiken. För att strategin ska kunna kallas förnuftig krävs dock att låsningarna kan antas vara mindre på lägre nivå. Ett stort problem för resultatstyrningen är, som redan har nämnts, om ett resultatområde inte kan urskiljas, inom vilket ansvarig myndighet har kapacitet att styra utvecklingen. Om de mål som myndigheten ska uppfylla dessutom, på grund av politikområdets karaktär, i hög grad lämnas till myndigheten att formulera, kan det sammantagna resultatet tänkas bli nedslående för möjligheterna att resultatstyra fram lösningar på samhällsproblem. Det kan vara problematiskt att lämna över ansvaret för formulering av mål beträffande svårhanterliga problem till myndigheten, som resultatstyrningsmodellens struktur gör det kostsamt för myndig- heten att ta på sig svårlösta uppgifter. Förvaltningens incitament att bedriva problemlösande verksamhet på lång sikt, i samarbete med andra aktörer där myndighetens bidrag inte kan särskiljas från andra o.s.v., kan förmodas minska. formulera uppgifter åt sig som är överblickbara, hanterbara, mindre komplicerade – och kanske för lösningen av samhällsproblematiken mindre relevanta. Incitamentstrukturen blir organisations- i stället för probleminriktad. De riksdagsbeslut som styr statens agerande i skogsfrågor kommer från flera områden. har angivit övergripande mål för skogsbruket i det skogspolitiska beslutet från 199319 med smärre justeringar 199820. Miljöpolitiska beslut med starka både över- gripande och detaljerade mål finns från 199821 och 200122. De övergripande målen i det skogspolitiska beslutet består av ett produktionsmål och ett miljömål. Dessa är jämställda. Produktionsmålet: Skogen och skogsmarken skall utnyttjas effek- tivt och ansvarsfullt så att den ger en uthålligt hög avkastning. Skogsproduktionens inriktning skall ge handlingsfrihet i fråga om användning av vad skogen producerar. Miljömålet: Skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga skall bevaras. En biologisk mångfald och genetisk variation i skogen skall säkras. Skogen skall brukas så att växt- och djurarter som naturligt hör hemma i skogen ges förutsättningar att fortleva under naturliga betingelser och i livskraftiga bestånd. Hotade arter och naturtyper skall skyddas. Skogens kulturmiljövärden samt dess estetiska och sociala värden skall värnas. I miljömålsbeslutet anges ett miljökvalitetsmål för Levande skogar. Skogen och skogsmarkens värde för biologisk produktion skall skyddas som den biologiska mångfalden bevaras samt kulturmiljövärden och sociala värden värnas. Sektorsansvaret för miljön, dvs. att myndigheter, företag och andra organisationer inom olika samhällsektorer tar ansvar för miljö- frågor inom sina verksamhetsområden har varit en grund i skogs- politiken . Det skogliga sektorsansvaret rymmer såväl de skogspolitiska målen som vissa delar av miljöpolitiken, i första hand i form av miljökvalitetsmålet Levande skogar. 1992/93:226, bet. 1992/93:JoU15. 1997/98:158. 1997/98:145. 2000/01:130. politiska målen kommer till uttryck i skogsvårdslagen som jäm- ställer produktions- och miljömål. I 1 § Skogsvårdslagen formule- ras de båda målen på följande sätt: Skogen är en nationell tillgång som skall skötas så att den uthålligt ger en god avkastning som den biologiska mångfalden behålls. Vid skötseln skall hänsyn tas även till andra allmänna intressen. Miljökvalitetsmålet Levande skogar ingår bland de 15 miljö- kvalitetsmål som beslutades av . Till detta kommer att målet om en hållbar utveckling är vägledande för statens politik inom alla områden och skogspolitiken är i det av- seendet underställd hållbarhetsmålet. Skogspolitikens innehåll ska dessutom samordnas med andra politikområden. I och med skogspolitiska beslut, fick skogssektorn och myndigheterna ett gemensamt stärkt sektorsansvar. Regering och riksdag avstod från att sätta upp detaljerade mål för skogspolitiken. I stället uppdrogs åt att ta fram s.k. sektorsmål där politikens innebörd skulle klargöras. Genom sektorsmålen uttolkar alltså SVO, i samråd med övriga skogliga intressenter, den rådande skogspolitiken och delar av miljöpolitiken, i huvudsak miljö- kvalitetsmålet Levande skogar. De nu gällande skogliga sektors- målen, beslutade , innehåller mål för skoglig miljö, produk- tion och sociala frågor. Delar av målen för miljö och kulturmiljö kommer direkt från miljökvalitetsmålet Levande skogar, medan övriga mål har formulerats av med utgångspunkt från skogs- och miljöpolitiska beslut och efter samråd med det nationella sektorsrådet. Sektorsmålen upprättades i en målstruktur bestående av tre nivåer: Övergripande mål består av de av regering och riksdag beslutade målen i det skogspolitiska beslutet samt av miljökvalitetsmålet Levande skogar. Långsiktig målbild, utgör en uttolkning och förtydligande av de övergripande målen, fortfarande i generella ordalag. Mål- bilden syftar till att måla upp ett önskvärt tillstånd i skogen Tidshorisonten varierar mellan ett eller och sekel. Kortsiktiga mål är den tredje nivån och utgörs av ett antal tidssatta och i möjligaste mån kvantifierade mål som speglar ambitionerna för ett antal viktiga områden ur skogspolitisk synpunkt. 4.2.5De skogliga sektorsmålen 1998 2003 Sektorsmål togs fram första gången /95 och därefter även 1998. Målen som trädde i kraft avsågs gälla till och med utgången av 2003. I SVO:s utvärdering av skogspolitiken, 2001, listas målen och prognoser för måluppfyllelsen. utförde , på uppdrag, en kompletterande uppföljning23 av de nationella sektorsmålen. I utvärderingen säger att flera av dessa sektorsmål var mer eller mindre omöjliga att nå, i den meningen att måluppfyllelsen krävde att alla föryngringar skulle vara godkända, all naturlig föryngring skulle tillämpas på lämplig mark osv. Andra mål var i stället väl lätta att uppnå eftersom de bara föreskrev att någon viss parameter skulle ha ökat utan att ange hur mycket. I syfte att ytterligare konkretisera de nationella målen inleddes en process med att formulera regionala sektorsmål. Regiona- liseringen drevs av skogsvårdsstyrelserna i de regionala sektors- råden. Samtal med skogsvårdsstyrelserna visar att regionaliserings- processen drivits på olika sätt i olika regioner. De regionala sektorsrådens sammansättning har varierat och man har prioriterat olika frågor. I vissa råd ingick i huvudsak skogsbrukets företrädare medan andra haft en bredare sammansättning av skogliga intres- senter som exempelvis representanter för natur- och kulturvärden, jakt- och viltorganisationer m.m. De regionala målen samordnades informellt genom kontinuerliga avstämningar mellan skogsvårds- styrelserna och . Regionaliseringen av sektorsmålen nådde inte ända fram innan det var dags att formulera nästa upp- sättning sektorsmål. Enligt uppgifter från förde 1998 regionala mål en något undanskymd tillvaro, såväl hos myndigheterna som hos intressenterna.24 23Skogsstyrelsen : Uppdaterad uppföljning av de nationella sektorsmålen . 24Muntlig information, , . Uppföljning av 1998 sektorsmål I stort sett står sig den prognos av måluppfyllelsen som gjordes i 2001 ganska väl i jämförelse med den kompletterande upp- följning som gjordes på uppdrag . Vissa mål var väl uppfyllda medan andra mål var långt ifrån den eftersträvade nivån vid utgången av 2003. De flesta av de kort- siktiga målen är av karaktären effektmål, dvs. att de är formulerade så att en önskvärd effekt specificeras. Många av målen är dock vagt kvantifierade, vilket gjort det svårt att ge ett enkelt svar på om målet är uppfyllt eller inte. I stället har man gjort en bedömning av måluppfyllelsen och/eller fört ett resonemang kring vilka mål eller delar av mål som kan anses vara uppfyllda. Nedan listas målen och sammanfattande kommentarer från uppföljning . Den avverkade arealen uppfyller minst skogsvårdslagens (SVL:s) krav på natur- och kulturmiljöhänsyn. På en väsentligt större del av arealen är hänsynen bättre än vad skogsvårdslagen kräver. Mängden död ved med naturvärden och mängden grova äldre träd ökar. 2003 uppfyllde av den föryngrings- avverkade arealen skogsvårdslagens krav på natur- och kulturmiljö- hänsyn och målet att hela arealen ska uppfylla lagkraven kan därför inte anses vara uppnått. Detsamma gäller delmålet om ökad mängd död ved. Att det inte uppnåddes förklaras med gångna decenniers städambitioner, dvs. en strävan att inte lämna kvar död ved efter en avverkning bl.a. i syfte att minska risken för angrepp av skade- insekter. Delmålet om hänsyn vid avverkning utöver vad lagen kräver anses uppnått eftersom arealen har fördubblats . Även delmålet om mängden grova träd anses uppfyllt eftersom antalet levande grövre träd ökat från perioden 1999 till perioden 2002. Dessutom har bl.a. virkesförrådet av gamla lövträd liksom arealen gammal skog ökat . Alla objekt som föryngringsavverkats uppfyller kravet att erforderliga föryngringsåtgärder skall vara vidtagna senast under det tredje året efter avverkning. Naturlig föryngring används på för metoden lämpliga marker. Återväxterna vårdas aktivt genom t.ex. hjälpplanteringar och plantröjningar. Skogsodling och naturlig föryngring eller kombina- tioner av dessa används så att föryngringarna minst uppfyller skogs- vårdslagens krav på täthet och beskaffenhet i övrigt inom föreskriven tid. Delmålet om att erforderliga föryngringsåtgärder skulle vara vid- tagna efter avverkning (som krävs enligt SVL) är svårt att följa upp eftersom SVO inte genomför någon taxering efter avverkning. Man bedömer dock att målet sannolikt inte nåddes eftersom man vet att av den föryngringsavverkade arealen lämnats utan åtgärd efter åtgärd. Målet om naturlig föryngring på lämpliga marker nåddes inte och inte heller målet om att återväxterna ska vårdas aktivt eller målet om att föryngringarna minst uppfyller skogsvårdslagens krav på täthet och beskaffenhet inom föreskriven tid. Den årliga röjningsarealen uppgår till . Gall- ringarna har ökat. Den röjda och gallrade arealen uppfyller minst SVL:s krav på natur- och kulturmiljöhänsyn. På en väsentligt större andel av arealen är hänsynen bättre än vad SVL kräver. av den gallrade arealen har en grundyta som uppfyller Skogs- styrelsens rekommendationer och andelen med inga eller endast obetydliga skador på kvarstående träd har ökat ytterligare. Då röjningsnivån endast har ökat marginellt bedömer att sektorsmålet för röjning inte har nåtts. Gallringen, däremot, har ökat från 280 000 ha 1998 till 320 000 ha 2001 och anser det därför sannolikt att målet upp- nåddes till 2003. Angående naturhänsyn i röjning och gallring säger man att siffrorna inte är uppdaterade men att det, grundat på tidigare undersökningar, finns en stor chans att målet uppnåddes. Hänsyn tagen till kulturmiljön anser man sig inte kunna bedöma . Huruvida man nått de uppställda målen avseende grundyta och skador efter gallring är, enligt Skogsstyrel- sen, svårt att säga. Viltskador på ungskog samt rönn, sälg och asp har minskat väsentligt. Vid den senaste inventeringen av tallungskogar 2002 konstaterades att såväl den totala arealen med svårt skadade huvud- stammar i plant- och ungskog som andelen svårt skadade stammar i bestånden hade ökat sedan mätningen innan. Målet uppfylldes därmed inte. De skötselkrävande nyckelbiotoperna vårdas så att miljövärdena bevaras och förbättras. Enligt har 240 000 ha nyckelbiotoper iden- tifierats men troligen finns ytterligare 500 000 600 000 ha som inte har upptäckts. På storskogsbrukets marker innebär certifierings- kraven att kända nyckelbiotoper ej ska avverkas. På småskogs- brukets marker skyddas kända nyckelbiotoper till av en överenskommelse om att skogsägarföreningarna inte kontrakterar virke från dessa områden. I storleksordningen 1 000 ha okända nyckelbiotoper har avverkats . Mot den bak- grunden drar slutsatsen att delmålet angående nyckelbiotopernas bevarande inte uppnåddes. Delmålet om nyckel- biotopernas skötsel är, enligt , svårt att utvärdera eftersom ingen uppföljning ännu gjorts. Sektorsmål för naturvård och miljövärden En ökad andel av skogsmarksarealen är lämnad varaktigt orörd av naturvårdsskäl eller sköts för att bevara och öka miljövärdena. Ökningen sker i första hand nedanför den fjällnära skogen. Målet var uppfyllt redan när måluppfyllelsen prognostiserades i 2001. Fasta fornlämningar bevaras i oskadat skick. saknades fortfarande digitalt kartmaterial som visar var de fasta fornlämningarna finns och någon uppföljning av skador har inte gjorts . Därför går det inte att avgöra om skadorna har minskat eller ökat. För fullständig måluppfyllelse krävs dock att inga fasta fornlämningar skadats. bedömer därför att målet inte nåtts. Sektorsmål för övriga kulturmiljöer Övriga kulturmiljöer vårdas så att full hänsyn tas på huvuddelen av arealen. konstaterar att det råder en positiv trend avseende visad hänsyn till kulturmiljöer men att målet inte nåddes. 4.2.6De skogliga sektorsmålen 2004 2010 Processen med att ta fram skogliga sektorsmål 2010 För att utforma skogliga sektorsmål på nationell nivå för perioden 2010 bjöd , , in representanter för de skogliga intressenterna att delta i arbetet genom medverkan i ett nationellt sektorsråd. är formellt ett rådgivande organ till generaldirektör. I det nationella sektors- rådet ingår representanter för skogsnäring, ideella organisationer, forskningsorganisationer, fackliga organisationer och myndig- heter.25 syfte med beredningen av sektorsmålen i det brett sammansatta sektorsrådet har varit att redan från början ge målen en tydlig förankring bland de skogliga intressenterna. Formellt är dock sektorsmålen SVO:s uttolkning av skogspolitiken samt delar av miljöpolitiken. I direktiven för arbetet med att ta fram skogliga sektorsmål för åren 2004 2010 säger att sektorsmålen ska kon- 25 var , LRF skogsägarna, , Natur- vårdsverket, , , , Skogs- och träfacket, Skogsindustrierna, Holmen skog AB, , , , , och Världsnaturfonden representerade i det natio- nella sektorsrådet. kretisera skogspolitiken och relevanta delar av miljöpolitiken26. I arbetet med att ta fram sektorsmålen ingår dessutom att lägga grunden för att de ska bli accepterade och använda. Sektorsmålen ska innefatta produktions- miljö-, kulturmiljö- och sociala aspek- ter. Parallellt med att formulera sektorsmål arbetar med att ta fram indikatorer för miljö- och sektorsmålen. De nya sektorsmålen skulle gällt . Arbetet i Skogs- styrelsens nationella sektorsråd för skogliga frågor försenades dock och målen beslutades av och trädde i kraft först . Målen är tidsatta till 2010 och man har därmed gått ifrån de tidigare femårsintervallen för att anpassa sig till samhällets övriga miljömål, varav de flesta sträcker sig till 2010. Regionaliseringen av 2004 sektorsmål inleddes eftersom flera av sektorsmålen är delmål av miljö- kvalitetsmålet Levande skogar. Regionaliseringsarbetet för Levande skogar initierades av och pågick och större delen av 2003. Enligt skulle varje Skogsvårdsstyrelse ställa upp på en nationell avstäm- ning och sträva efter att hålla länsstyrelsernas tidtabell för arbetet med miljökvalitetsmålen så gott det gick även om respektive sedan beslutade om sina regionala sektorsmål. Dess- utom skulle varje skogsvårdsstyrelse vårda goda processer med bred representation i den egna regionen. Även om det formella beslutet som lägger fast de regionala sektorsmålen fattas av så är ansvaret för att målen uppnås, enligt , delat mellan många aktörer eftersom den skogliga myndigheten bara i vissa fall råder över de faktorer och mekanismer som påverkar måluppfyllelsen. Skogs- styrelsen beskriver myndighetens roll som att skapa förutsättningar för att nå målen. De kortsiktiga målen har konsekvensberäknats ur ekonomisk och i möjligaste mån ur ekologisk synvinkel. Beräk- ningarna kommer att publiceras i rapportserie . 26Skogsstyrelsen: DIREKTIV 2 (5). 27Muntlig information, . De skogliga sektorsmålen 2010 Enligt är de huvudsakliga skillnaderna mellan 2004 sektorsmål och de tidigare att de nya målen är pro- cessade i en bredare intressentkrets och därmed kan antas vara bättre förankrade än de tidigare. De nya målen ska, i enlighet med direktiven, så långt möjligt vara kvantitativa och uppföljnings- bara, medan de tidigare var kvalitativa och därmed svåra att följa upp. Arbetet med sektorsmålen beskrivs som en iterativ process som gjorts i dialog mellan den nationella och den regionala nivån där tillsammans med det nationella sektorsrådet utgör den förra och skogsvårdstyrelserna tillsammans med de regionala sektorsråden utgör den . Sektorsmålen syftar till att tydliggöra skogspolitiken såväl inom SVO som i hela den skogliga sektorn och därmed förbättra för- utsättningarna för att de övergripande skogspolitiska målen upp- fylls. En förhoppning från sida är att en tydligare uppföljning också kan leda till att de skogliga målen, och därmed skogspolitiken, blir tydligare för allmänheten. Sektorsmålen för perioden 2010 bygger på de jämställda produktions- och miljömålen i skogspolitiken samt miljökvalitets- målet Levande skogar. Målen är hierarkiskt ordnade i samma struk- tur som tidigare dvs. i övergripande mål, målbilder och kortsiktiga mål. Målbilden är en tolkning av vad de övergripande skogliga målen innebär . I målbilden skogliga sektorsmål ingår samspel i nyttjandet, god tillgång på värdefull skogsråvara, rik skogsmiljö samt sociala och kulturella värden. 28Muntlig information, . 29Skogsstyrelsen: Skogliga sektorsmål (2004). Nivån under målbilden utgörs av tretton kortsiktiga mål. Målen har formulerats inom de områden av skogspolitiken som anses vik- tigast och har delats in i tre grupper: God tillgång på värdefull skogsråvara 1.Långsiktigt skydd av skogsmark där målpunkt 130 handlar om skyddsvärd skogsmark som undantas från skogsbruk och målpunkt 2 handlar om nyckelbiotoper. Målpunkt 1 är identisk med delmål 1 inom Levande skogar. Målet utgör en del av delmål 2 i Levande skogar. 3.Gammal skog, äldre lövrik skog och föryngringar med löv- skog. Målet utgör en del av delmål 2 i Levande skogar. 5.Mark och vatten i balans 6.Skogsbilvägar över våtmarker. Målet är identiskt med del- mål 3 i miljökvalitetsmålet Myllrande våtmarker. Mångbruk och sociala värden. 2.Fornlämningar och värdefulla kulturlämningar. Målet är identiskt med delmål 3 i Levande skogar. 3.Rekreationsanpassat brukande av tätortsnära skogar där målpunkt 1 handlar om samarbetsdokument mellan SVS och kommunerna avseende ambitionerna för bruket av de tätortsnära skogarna. Målpunkt 2 handlar om ett riks- täckande utbildningsprogram om särskild hänsyn till skogens sociala värden i tätortsnära skogar. 30 Vissa av de kortsiktiga målen är uppdelade i ett antal målpunkter. Kortsiktiga mål har inte kunnat formuleras på följande områden:31 Möjlig avverkning – Enligt målbilden ska skogsbruket ge en hög avverkningspotential och god tillgång på efterfrågade sortiment. är avverkningen ungefär lika stor som avverkningspotentialen. En framtida höjd virkesproduktion är ett viktigt mål, men några dramatiska möjligheter att öka produktionen ses inte som möjliga. Här rådde en stor enighet i sektorsrådet om att målet är viktigt. Enligt Skogsstyrelsen32 blev det dock svårt att formulera ett relevant, kortsiktigt mål för något som gäller så långsiktigt och som dessutom är så beroende av utvecklingen inom bl.a. föryngring, röjning, beståndsvård och markanvändning. Skötselkrävande biotoper – För att vidmakthålla både biologiska och kulturella värden krävs åtgärder i många typer av skogar, såväl inom skyddade områden, frivilliga avsättningar av skog som i det övriga landskapet. Även här rådde det stor enighet om att målet var viktigt men underlag för att ställa upp ett konkret mål saknades. Kontinuitetsskogar – Våra kunskaper om kontinuitetsskogarnas historia, naturvärden, regionala förekomst och möjlig skötsel är begränsade. För att undvika svårreparabla och kostsamma misstag behöver kunskaperna snabbt förbättras. Här var det, enligt , uppenbart att kunskaperna om dessa skogar är för dåliga för att ett mål skulle kunna formuleras. I propositionen Svenska miljömål miljöpolitik för ett hållbart föreslog regeringen femton miljökvalitetsmål. Förslaget antogs av . Miljökvalitetsmålen beskriver de egenskaper som vår natur- och kulturmiljö måste ha för att sam- hällsutvecklingen ska vara ekologiskt hållbar. Miljökvalitetsmålen syftar till att: värna den biologiska mångfalden och naturmiljön 31Texterna är sammandrag av de ursprungliga formuleringarna från skrift om sektormålen 2004 2010. 32Muntlig information, , . 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6. ta till vara kulturmiljön och de kulturhistoriska värdena bevara ekosystemens långsiktiga produktionsförmåga trygga en god hushållning med naturresurserna. var en parlamentarisk beredning med uppgift att göra en samlad översyn av hur fjorton av de femton nationella miljökvalitetsmålen ska kunna nås inom en generation34. redovisades resultatet av arbete i betänkan- det Framtidens miljö allas vårt ansvar35. överlämnade regeringen propositionen Svenska miljömål delmål och åtgärdsstrategier36 till . Proposi- tionen grundade sig bl.a. på betänkande och på underlag från en rad myndigheter. Huvudpunkterna i påföljande beslut var: Tidsbestämda och mätbara delmål för att nå de 15 svenska miljökvalitetsmålen inom en generation. Tre vägledande åtgärdsstrategier för att klara delmålen till 2010. Dessa är en strategi för effektivare användning av energi och transporter, en för giftfria och resurssnåla kretslopp och en för hushållning med mark, vatten och bebyggd miljö. Mellan ett och åtta konkreta, mätbara och tidsbestämda delmål har därmed antagits för varje miljökvalitetsmål. Det innebär totalt cirka 60 delmål. Miljökvalitetsmålen och delmålen ska vara vägledande för statliga och andra samhällsaktörers åtgärder på miljöområdet. Beslutet om delmål gäller inte s.k. sektorsmål som bl.a. finns inom vissa politikområden, däribland skogspolitiken.