sou · GTB340d3 · 2006-01-01 00:00:00 — (Kirjallisesti, suullisesti, itse hankkinut tietoa, muiden kautta/Skriftligt, muntligt, själv skaffat information, genom andra?) Av de yngre informanterna hade drygt hälften (11 stycken) av alla som hade gått i förskola i gått i en helt finskspråkig för- skola. Majoriteten av dessa informanter var manliga. Däremot bland de tre informanter som hade gått i en svenskspråkig förskola men fått modersmålsstöd i form av lekstunder, sånger osv. fanns det bara kvinnor, som alla kom från övriga kommuner i län. Sju informanter hade inte fått något som helst moders- målsstöd på förskolenivå. En majoritet av dessa var kvinnliga in- formanter som var bosatta i mindre eller mer centrala Mälardals- kommuner. Eftersom ingen av de yngre manliga informanterna var bosatt i en mindre Mälardalskommun, är det svårt att säga om det fanns skillnader mellan olika regioner, men man kan anta att tillgången på modersmålsundervisning och –stöd har varit bättre ju större kom- mun informanten har varit bosatt i. Således har informanterna från och stad haft bättre möjligheter att få modersmåls- undervisning. En annan tendens i resultaten var att majoriteten av de informanter som inte hade fått någon form av modersmålsun- dervisning var yngre även på den unga skalan, alltså i 17–19-årsål- dern. Dessa har varit i förskoleåldern vid skiftet av eller senare, vilket sammanfaller med tiden då modersmålsundervis- ningen minskade kraftigt i . Många informanter som hade gått i en finskspråkig förskola hade redan före förskoletiden varit omgivna av finskspråkig barnavårds- verksamhet. Många berättade att hela deras dagis hade varit finsk- språkigt eller att innan de gick i förskolan hade de haft en finsk- språkig dagmamma. En viss kontinuitet i den finskspråkiga verk- samheten kunde alltså urskiljas. Informanterna gav väldigt varierande svar angående informatio- nen om modersmålsstödet i förskolan. Nästan hälften av dem kon- staterade att de inte visste hur familjen hade fått veta om moders- målsstödet. Några ansåg att valet hade varit naturligt, oavsett på vilket sätt informationen hade nått familjen, eftersom finska var det enda språket barnet hade talat fram till skolåldern. Ett par infor- manter från ansåg att deras stadsdel hade spelat en avgörande roll för valet av förskola. När informanterna bodde i en invandrartät stadsdel var tillgången till finskspråkig förskoleverk- samhet välordnad och djungeltelegrafen på området tog hand om informationen. Några informanter konstaterade kort att föräldrarna var med- vetna om saker (SSYM21) och många fler antydde att valet av finsk förskola hade varit självklart. I några få fall var informanterna medvetna om att informationen om modersmålsstödet hade kom- mit utifrån, från kommunen eller dagiset. En informant berättade att hans mor hade sökt information hos kommunen utan att få så- dan, men lyckades till slut få honom satt i en finskspråkig förskola efter att en bekant hade berättat om denna. Betydligt oftare var det någon av föräldrarna, oftast modern, som hade skaffat information om modersmålsundervisningen och sett till att barnen hamnat i en finskspråkig förskola. Informationskällor i dessa fall var just be- kanta, finska föreningar och vänner. Jag vet inte säkert, men kan tänka mig att föräldrarna själva tog reda på möjligheten. Vi hade precis flyttat från och vi barn kunde bara finska då. Jag tror att det var en trygghet för oss att få höra finska på dagiset och förskolan. 6.7.9De yngre om modersmålsundervisningen i skolan När barnen kom upp till skolåldern, var det åter dags att söka in- formation, nu om modersmålsundervisning i finska. I linje med fö- regående frågor tillfrågades informanterna om huruvida de hade fått hemspråks- eller modersmålsundervisning i skolan och vilka informationskällor familjen hade haft. Frågorna lydde så här: 34.Saitko kotikielen tai äidinkielen opetusta koulussa; miksi, miksi ei?/Fick du hemspråks- eller modersmålsundervisning i skolan. Var- för, varför inte? 35.Saiko perhe informaatiota koulun äidinkielenopetuksesta? näin on, miten?/Fick familjen information om modersmålsundervis- ningen i skolan? I så fall hur? (Kirjallisesti, suullisesti, itse hankkinut tietoa, muiden kautta/Skriftligt, muntligt, själv skaffat information, genom andra?) Återigen var det över hälften av de yngre informanterna som hade fått modersmålsundervisning i en eller annan form i skolan. 13 in- formanter, alltså två fler än det antal som hade gått i en finsksprå- kig förskolegrupp, hade gått i en finskspråkig klass antingen under hela eller under delar av den. De flesta av dessa infor- manter hade gått i en finsk klass från klass 1–6 och bytt till hem- språks- eller modersmålsundervisning på högstadiet. Det fanns även informanter som hade gått i en finsk klass under hela grund- skolan. I undersökningsgruppen fanns det sex informanter som endast hade fått modersmålsundervisning i timform. Antalet un- dervisningstimmar varierade från en . Många informanter som hade fortsatt direkt från en finskspråkig förskoleklass till en finsk skolklass konstaterade att det inte ver- kade ha funnits några andra logiska alternativ. Om föräldrarna re- dan hade ansträngt sig för att få barnen med i finskspråkig verk- samhet, var det naturligt att behålla dem där. Ofta hände det även så att hela förskolegruppen flyttades till första skolklassen och bar- nen följde med sin finskspråkiga grupp. Någon informant trodde att erbjudandet om modersmålsundervisning kom från skolan ef- tersom familjen hade ett finskspråkigt efternamn. Precis med samma motivering hade en annan informant nämnt att man inte fått den möjligheten, eftersom pappans svenska efternamn inte gav anledning för kommunen att erbjuda undervisning i finska. Att få modersmålsundervisning för sina barn var långt ifrån lätt i vissa kommuner. En informant, som var bosatt utan- för det tilltänkta förvaltningsområdet, berättar: Vanhemmat sai jankuttaa kunnalle ja taistella saadakseen lapsensa suomalaiselle luokalle, koska se ei ollut kodin lähellä sijaitsevassa koulussa. (Föräldrarna fick tjata med kommunen och kämpa för att få oss barn till en finsk klass eftersom den inte fanns i skolan närmast hemmet.) Två informanter, båda kvinnliga, hade inte fått någon form av modersmålsundervisning. Den ena av dessa konstaterade att hon själv inte hade velat ha det och att finskan hemma räckte för henne. Den andra berättade att hennes intresse för finskan åter hade väckts på gymnasiet, men menade att då var det inte möjligt längre att välja finska enligt studieplanen. Informationen om skolans modersmålsundervisning nådde fa- miljerna på olika sätt. I många fall, precis som med förskoleverk- samheten, var informanternas föräldrar själva aktiva och skaffade information om de möjligheter som fanns i kommunens skolor. En informant berättade att hon fick byta skola på lågstadiet eftersom modern i familjen ville att hon skulle gå i en finsk klass. I några fall placerades barnen i en finskspråkig friskola. Ett par informanter berättade att även skolan spelade en aktiv roll i informationssprid- ningen. Skolan brukade informera i början av terminen till dem som hade något annat hemspråk än svenska. Man frågade om eleverna ville ha undervisning i sitt eget språk och då fick man skriva på ett papper som gavs vidare till rektorn. Sedan meddelade de vilka tider som fanns för undervisning. Om man jämför informanternas berättelser om förskolans modersmålsstöd med dem om skolans modersmålsundervisning ser man att de flesta informanter som redan i förskoleåldern ingått i finskspråkig verksamhet fortsatte på samma sätt även i skolåldern. Detsamma gällde för informanter som inte deltagit i finskspråkig verksamhet i förskolan. Bara en av dessa informanter hade fått modersmålsundervisning på lågstadiet , men sedan slutat delta i lektionerna på eget initiativ. Det verkar som om de tidiga valen för barnets modersmålsstöd starkt påverkat de senare kommande valen. Informanternas berättelser om skolans finska klasser och hem- språks-/modersmålsundervisning är till största delen positiva. Några hade upplev bytet till en vanlig svensk klass som påfrestande och berättade om att en annan kultur rådde i dessa klasser. finska gruppernas sammanhållning nämndes som en klart positiv faktor, men kunde grupperna uppleva utanförskap, speci- ellt när dessa splittrades och eleverna placerades i svenska klasser. Liknande sammanhållning kunde finnas även i modersmålsunder- visningen. En informant berättade att trots att hon slutat läsa finska efter högstadiet, träffades hennes modersmålsgrupp, inklu- sive lärare, då och då . Modersmålsundervisningen fick även kritik. Några informanter hade upplevt lärarnas kompetens som tvivelaktig. Undervisningen bidrog inte alltid till att utveckla de saker som eleverna hade varit intresserade av eller i behov av, vilket ledde till sjunkande motiva- tion att lära sig finska. Även de praktiska arrangemangen kring un- dervisningen var i vissa fall dåligt skötta. Me saatiin itse valita, jäätiinkö me koulun jälkeen lukemaan suomea vai mentiinkö kotiin. Semmoista se oli, aika huonoa. Mutta kyllä me siellä käytiin, koska tuntui jotenkin että oli tarvettakin kun oli kuusi vuotta käynyt suomalaista luokkaa. Sitä halusi sitten jatkaa, ettei se olisi kokonaan poissa. (Vi fick välja själva om vi ville stanna efter skolan för att läsa finska eller åka hem. Sådant var det, ganska dåligt. Men vi gick nog dit, eftersom det kändes att man hade behov av att göra det när man hade gått i en finskspråkig klass. Man ville ju fortsätta med det, så att det inte skulle vara helt borta.) När informanterna hade kommit till gymnasieåldern var det få som fortfarande fick modersmålsundervisning. Att välja finska som ytterligare ett språk betydde ofta att man fick avstå ifrån att läsa något annat ämne. Trots detta fanns det ett par informanter som kunde tänka sig att läsa finska även på högskolenivå. 6.7.10 De yngre om kommunernas roll för finskan i skolan Precis som de äldre informanterna fick även de yngre en chans att beskriva hur deras hemkommun hade ställt upp för finskan respek- tive försämrat/försvårat finskans möjligheter i skolan. Frågorna var samma för alla informantgrupper. Allmänt kan man konstatera att de yngre informanterna inte var lika välinformerade och oftast inte lika engagerade som sina äldre motparter. Därför resulterade många frågor i svar som inte gav så mycket substans. Däremot kunde de lättare berätta om sina egna erfarenheter eftersom skoltiden fortfarande var så nära. Förutom okunnighet om finskans ställning i skolan kunde en annan trend urskiljas i svaren. Ytterst få av de yngre informanterna beskrev sin kommuns agerande gentemot finskan i skolan som positivt. Vad gäller den första av dessa två frågor, fråga 32, konstaterade nästan hälften av alla yngre informanter att de inte kunde säga hur deras kommun hade ställt upp för finskan i skolan. Ett par infor- manter, utan att känna till den följande frågan, svarade kritiskt re- dan vid fråga 32. Enligt dessa hade deras hemkommun inte ställt upp för finskan alls eller gjort det dåligt. Det fanns ändå några positiva kommentarer med i svaren, även om tonen i dessa var något försiktig. Några informanter hänvisade till tiden de själva hade varit i grundskoleåldern och ansåg att dåva- rande finska klasser var ett tecken på att kommunen hade ställt upp för finskan. En informant bosatt i en mindre kommun i län men som gått i skola i konstaterade att hon alltid haft möjlighet att läsa finska i de skolor hon gått i. Även exi- stensen av en sverigefinsk friskola i kommunen ansågs som något positivt. En ung informant konstaterade: Tuntuu siltä että suomella on ollut paikka yhteiskunnassa. On ollut suomalaisia luokkia ja ruotsinsuomalainen koulukin. (Det känns som att finskan har haft en plats i samhället. Det har funnits finska klasser och även en sverigefinsk skola.) Vid nästa fråga kom de kritiska rösterna fram mer tydligt. Även här var det ungefär en tredjedel av informanterna som inte ville eller kunde uttala sig om hur kommunen hade försvårat eller försämrat finskans möjligheter i skolan. Två informanter från konstaterade att kommunen snarare hade motarbetat språket. Enligt deras åsikt hade föräldrarna burit en stor del av ansvaret när barnen hade behövt modersmålsundervisning och de hade ofta fått känna sig motarbetade. De berättade vidare att undervisningen hade centraliserats vilket har lett till att tillgången på den har blivit svårare . Möjligheterna att få undervisning i eller på finska blev alltså färre. Initiativtagandet och informationen har inte heller upplevts som kommunernas eller skolornas starka sidor bland informanterna. Många informanter tog upp nedläggningen av finska klasser och ett par antydde att detta hade haft en stark påverkan på deras skol- gång. Övergången till en svensk klass gick inte alltid helt smärtfritt. De hade upplevt praktiska svårigheter med hemspråks-/moders- målsundervisningens placering. Antingen hade lektionerna pla- cerats med ett viktigt ämne som svenska eller mate- matik, vilket betydde att eleverna var tvungna att välja, eller finsk- undervisningen hamnade utanför schemat på tidiga morgnar eller sena eftermiddagar, vilket inte underlättade deltagandet i undervis- ningen. Några informanter hade velat läsa finska på gymnasienivå men stött på problem och gett upp sin strävan. En orsak till pro- blemet var enligt några informanter det minskande antalet av ele- verna i modersmålsgrupper. När jag frågade om jag kunde läsa finska på gymnasiet, sade de att det inte fanns resurser att ordna undervisning. Det kändes lite konstigt eftersom det borde ha funnits tillräckligt många sverigefinska elever för gruppen i skolan MMYK22 Detta kan tolkas som att intresset bland sverigefinska ungdomar antingen hade minskat till den grad att det inte lönade sig att arran- gera undervisning, eller som att skolan inte ville utreda intresset bland dessa ungdomar. En annan informant som även hon hade undrat om möjligheterna att läsa finska berättade att hon fortfa- rande efter inte hade fått svar på sin förfrågan. Några större skillnader mellan kvinnor och män kunde inte ur- skiljas i svaren. Möjligtvis var de kvinnliga informanterna något mer restriktiva i sina svar. Samma jämnhet gällde även för jämförel- ser mellan de allra yngsta och äldsta informanterna i den här grup- pen. I båda ändarna av skalan fanns det informanter som inte kunde eller ville uttrycka sin åsikt om kommunens agerande, liksom in- formanter som berättade om de positiva och negativa åtgärderna. Regionala skillnader var svåra att upptäcka i svarsmaterialet efter- som svaren var tämligen likartade. 6.7.11 De yngre om finskan i det svenska samhället Under den sista frågan i avsnittet som handlade om förskolan och skolan tillfrågades informanterna mer allmänt om hur viktig de an- såg att finskan i var. Samma fråga ställdes som en följdfråga, den första gången gällande informantens föräldrar, den gällande dennes far- och morföräldrar. Frågorna i sin origi- nalform lydde på följande sätt: Mitä mieltä olet suomen kielen tarpeellisuudesta Ruotsissa?/ Hur viktig tycker du att finskan i är? b.Entä vanhemmat/Hur är det med föräldrarna? c.Entä isovanhemmat/Hur är det med far- och morföräldrarna? I största allmänhet var informanternas svar positiva när de fick be- rätta om sin egen inställning till finskan i . Finskan behöv- des. Språket och den finskspråkiga befolkningen ansågs vara en re- surs för och enligt de flesta informanter behövdes de i lan- det. Finskan i samhället hade redan existerat så pass länge att dess närvaro i samhället ansågs som något positivt. Rikedom, mång- fald och resurs var några av orden som användes. Ett specialom- råde där några informanter vill understryka vikten av finska var handelsförbindelserna och annat samarbete mellan och . Andra konkreta exempel på vikten av finska var behovet av finskspråkig personal inom t.ex. sjukvården och undervisningen i skolorna som betonades av några informanter. För många var finskan viktig ur ett personligt perspektiv. Språk- kunskaperna som man fått hemma nästan gratis och som kunde användas som merit uppskattades av många. Även möjligheten att kunna använda språket och göra sig förstådd var betydelsefulla för identiteten och till och med känslomässiga värden vägdes in. Niin kauan kun suomen kieli on tärkeää ihmisten identiteetille, on sen oltava tärkeää myös Ruotsissa. Minulle se on tärkeää henkilökohtaisella tasolla. (Så länge som finskan är viktig för människornas identitet, måste den vara viktig även i . För mig är det viktigt på en personlig nivå.) Några informanter betonade att det var svårt som sverigefinne att ha en opartisk syn på frågan och att det var nästintill självklart för finskspråkiga att det egna språket var viktigt. Vikten att föra språket vidare genom att lära ut det till sina egna barn kom fram i några kvinnliga informanters tankar som en manlig in- formant konstaterade att åtminstone ett regionalt stöd till finskan var viktigt. Språkets bevarande var en av de viktigaste sakerna för många yngre informanter. Det är jätteviktigt, absolut. I och med att det är ett officiellt språk, så är det väldigt viktigt. Finskan ska finnas kvar och den ska stödjas. De kvinnliga informanterna förhöll sig mer positiva till finskan än de manliga, även om åsikterna kring finskan var allmänt upp- muntrande. Två manliga informanter konstaterade att för dem per- sonligen spelade finskan i mindre roll. De kunde förstå att det fanns människor som hade större behov av finskspråkigt stöd, men de uttryckte inte sådana egna behov. Däremot fanns inga regi- onala skillnader i svarsmaterialet. Man ska hålla fast vid finskan. Finska barn borde lära sig finska, men det måste finnas en balans mellan svenska och finska. De yngre informanterna tillfrågades även om deras föräldrars åsikter kring finskan i . I de flesta fallen ansåg informan- terna att deras föräldrar uppskattade finskan högre än de själva eller i alla fall valde de att använda sådana beskrivningar som beskrev finskan som mycket viktig för föräldrarnas generation. En viss osä- kerhet kunde anas i några svar och ett par informanter konstaterade att du borde fråga dem istället. Några informanter berättade att deras föräldrar var engagerade i finska frågor på ett eller annat sätt och att vara sverigefinne be- tydde mycket för dem. Stödet till språket behövdes enligt infor- manternas uppfattning, speciellt när vissa föräldrar inte behärskade svenska så bra. Olika slags aktiviteter för finskspråkiga, som t.ex. scouter och finska föreningar, nämndes. Några informanter hade en förälder vars arbete var mer eller mindre finskspråkigt eller hade någon annan koppling till sverigefinnar eller det finska språket. I många familjer hade föräldrarna betonat vikten av att lära sig finska och de ville även använda finska som det främsta hemspråket, ofta av känslomässiga anledningar. En informants mor var närvarande under intervjun och kommenterade vid förfrågan: On sääli jos suomen kieli katoaa, koska on kuitenkin mahdollisuus säilyttää se, erityisesti suurkaupungeissa. Isommissa kaupungeissa on mahdollisuus järjestää suomenkielistä päivähoitoa ja kouluja. (Det är synd om finska språket försvinner eftersom det ändå finns möjligheter att bevara det, speciellt i storstäder. I större städer är det möjligt att ordna finskspråkiga dagis och skolor.) Att föräldrarna tyckte att finskan i var viktig framkom på flera sätt. Däremot fanns det bara två informanter som inte trodde att språket spelade så stor roll för föräldrarna eller de ville inte framföra några som helst gissningar om sina föräldrars åsikter. Dessa informanter var desamma som hade haft mer avvaktande svar även på den föregående frågan. Om en del av informanterna hade haft svårigheter att beskriva sina föräldrars åsikter, var det ännu fler som inte kunde säga något mer detaljerat om sina far- och morföräldrars uppfattningar. Det oftast förekommande svaret var att far- och morföräldrarna, obero- ende av bosättningsland, uppskattade det faktum att barnbarnen kunde använda finska när de kommunicerade med dem. Ofta var det precis dessa släktingar i den äldre generationen som var väldigt noga med att barnbarnen använde endast finska med dem. I några fall fanns det inga alternativ eftersom far- eller morföräldrarna inte behärskade svenska. Eller som en informant uttryckte det: Jag läste finska mest för mor- och farföräldrarnas skull, inte lika mycket för min egen skull. Finskans roll som känslospråk kom fram även i dessa svar. Om man hade möjlighet att tala mor- och farföräldrarnas modersmål kom man oftast närmare dem även känslomässigt. En mer praktisk synpunkt hade en kvinnlig informant som betonade vikten av finskspråkig service, eftersom hon visste att mormodern hade be- hov av sådan. 6.8Om sverigefinnarnas integration i det svenska samhället För att ta reda på vad informanterna hade för åsikter kring integra- tionsfrågan ställdes några frågor till dem om svenskarnas och krav på minoriteten jämfört med krav som sverigefinnarna skulle kunna ha på majoritetsbefolkningen. Ytterligare en fråga ställdes där informanterna fick gradera integrationspolitik beträffande sverigefinnar och argumentera för sina omdömen. För- sta frågan löd i sin helhet på följande sätt: Mitä Ruotsi ja ruotsalaiset voisivat vaatia, jotta ruotsin- suomalaiset olisivat integroitunut osa Ruotsin yhteiskuntaa?/Vad ska och svenskar kunna begära för att sverigefinnarna ska vara en integrerad del av det svenska samhället? Det finns några tydliga trender i svaren från de äldre informan- terna. Den första är att många informanter anser att det inte finns någonting och svenskarna har rätt att begära. Många kon- staterade att de ansåg att många krav redan har ställts och att nu skulle det vara dags för återbetalning i form av t.ex. finskspråkig service. Här betonade många informanter finländarnas roll som byggare av det svenska samhället som det ser ut . Suomalaiset ovat jo tehneet tarpeeksi, ei meiltä voi enää vaatia mitään. Niin paljon ollaan tehty työtä ja kaikkemme annettu Ruotsille. (Finländarna har redan gjort tillräckligt, man kan inte begära någonting av oss. Så mycket har vi arbetat och gett vårt allt till .) Eivät voi vaatia yhtään mitään, ovat jo vaatineet paljon. Me on annettu niin valtavan paljon Ruotsille, joskus tuntuu siltä, että haluavat tehdä meistä ruotsalaisia. (De kan inte kräva någonting mer, de har redan krävt så mycket, Vi har givit så otroligt mycket till , ibland känns det som att de vill att vi ska bli svenskar.) Eikö ne jumalauta ole jo vaatineet hengen, veren ja terveyden? Kyllä on sen itkemättä antanut ja jotain vastinetta pitäisi työlleen saada. (Jävlar, har de inte redan krävt att få våra själar, blod och hälsa?-- -- Finnen har givit dem detta utan att gråta och någon slags återbetalning borde man få för sitt arbete.) En annan idé som kom fram i flera svar är mer abstrakt men dock lika viktig. Några äldre informanter eftersträvade djupare förståelse mellan minoriteten och majoritetsbefolkningen, ömsesidig lojalitet och samarbete. Några uttryckte att det var svårt som sverigefinne att veta vad svenskarna ville ha av oss, eftersom de har aldrig bringat sina tankar till offentligheten på det sättet (MCÄM64). En annan tolkning var att i ställdes det inga krav på någon, utan många saker var underförstått uttryckta. Någon kunde föreställa sig att svenskar vill att sverigefinnar skulle delta aktivt i samhället och använda dess offentliga system för att förbättra sin position. En menade att ett liv där man till hälften fortfarande lever , åtminstone i tan- karna, inte kan vara tillräckligt, utan man skulle aktivt vara med och påverka samhället man lever i. En informant konstaterade vidare att det inte är någon annan som kan driva sverigefinnarnas sak utan de ska göra det själva. Hon ansåg också att detta är en del av ett aktivt liv som sverigefinne. Huruvida integrationen har lyckats eller ej förstods på flera olika sätt.