sou · GTB354d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Av den enkätundersökning kommittén genomfört bland intagna i anstalt framgår att de intagna värderar möjligheten till en meningsfull fritid såväl inom som utanför anstalt högt. Inom ramen för förmånssystemet bör det vara möjligt att använda t.ex. bättre och mer välutrustade träningslokaler som belöning för intagna som befinner sig på en förhöjd nivå i förmånssystemet. Det förutsätter dock en förändring av nuvarande förhållanden eftersom de bästa träningsmöjligheterna oftast finns i sluten anstalt. Kommittén vill här understryka vikten av att utbudet av fritidsaktiviteter inte görs beroende av anstaltens slutenhetsgrad utan endast av vilken förmånsnivå den intagne befinner sig på. Intagna som befinner sig på en förhöjd nivå i förmånssystemet bör vidare kunna erbjudas t.ex. möjligheten att lyssna till föredrag, delta i studiecirklar eller kurser och få använda bibliotek i en högre utsträckning än på grundnivån. Intagna som befinner sig på en förhöjd nivå skulle även kunna erbjudas körkortsutbildning. Möjligheten att delta beror i viss mån på den intagnes personliga förhållanden. Endast den som med hänsyn till sina personliga eller medicinska förhållanden kan anses lämplig som förare av ett körkortspliktigt fordon får meddelas körkortstillstånd. Detta förutsätter att sökanden inte är opålitlig i nykterhets- hänseende och i övrigt kan antas komma att respektera trafik- reglerna och visa hänsyn, omdöme och ansvar i trafiken (jfr 3 kap. 2 § körkortslagen [1988: 488]). Endast den som har beviljats körkortstillstånd har möjlighet att övningsköra och avlägga kunskaps- och förarprov (jfr 3 kap. 1, 2 och 4 §§ nämnda lag). Övningskörning kan dessutom endast ske om den intagne beviljats vistelse utanför anstalt. Även om körkortstillstånd meddelas kan t.ex. tidigare brottslighet leda till att en spärrtid skall löpa från det att körkortstillstånd meddelats innan körkort får utfärdas. Så länge spärrtiden löper får förarprov inte avläggas. 22.2.10 Gemensamhet med andra intagna En intagen skall som närmare beskrivits i avsnitt 16.2.2 under tid då han är skyldig att ha sysselsättning som regel vistas tillsammans med andra intagna. Även finns möjlighet till gemensam- het. finns en skillnad vad gäller gemensamhetstid mellan öppna och slutna anstalter. På en sluten anstalt låses man in i sitt bostadsrum medan man på en öppen anstalt låses in i bostadsavdelningen . På en öppen avdelning har den intagne således möjlighet till gemensamhet med övriga intagna på bostadsavdelningen . Den intagne bestämmer själv inom angiven tidsram om han eller hon vill låsa dörren till sitt eget bostadsrum på en öppen avdelning. Vanligtvis låser man upp eller 07.00 vardagar. Kommitténs förslag vad gäller intagnas möjlighet att ha gemensamhet med andra intagna behandlas i avsnitt 16.2. I avsnitt 16.2.2 och 16.2.8 föreslår kommittén att intagna som vägrar delta i anvisad sysselsättning får låsas in i bostadsrummen eller placeras på en gemensamhetsavdelning. Någon rätt till gemensamhet under programtid skall därför inte längre finnas för den som vägrar delta i sysselsättning. Gemensamhetstiden styrs i första hand av personal- tätheten. Inom förmånssystemet bör dock en viss skillnad i gemensamhetstiden kunna göras i den meningen att tiden görs något längre för intagna på en förhöjd nivå i förmånssystemet än för intagna på grundnivån. Den utökade gemensamhetstiden bör på de högre nivåerna kombineras med olika fritidssysselsättningar, se avsnitt 22.2.9. Förutsättningarna för besök behandlas i avsnitt 17.2.2. bestämmer varje anstalt besökstider, besöksfrekvens och antal besökande per besök. På öppna anstalter sker besöken ofta . Där kan man ta emot många besökare och besökstiderna är långa. På en öppen anstalt får den intagna ta emot besök i sitt bostadsrum eller i andra för t.ex. barn anpassade lokaler. På en sluten anstalt där besöksrummen är begränsade får besöken vanligtvis pågå 2–varje gång. är besökstiden på slutna anstalter förlagd , ibland till vardagskvällar. På slutna anstalter med högre säkerhet finns besökslägenheter. I dessa kan man ta emot besök i lägenheten . När besöken är bevakade varar de oftast . Kommittén föreslår att besökstider, besöksfrekvens och antalet besökare tas in i förmånssystemet. Inledningsvis får de intagna möjlighet till ett visst grundutbud vad gäller besökstid, besöks- frekvens och antalet besökare per besök. Efter hand som den intagne avancerar till högre nivåer i förmånssystemet kan han eller hon medges längre besökstid, fler besökstillfällen och besök av en större krets personer. Av humanitära skäl anser kommittén att alla intagna skall ha möjlighet att få ett visst antal besök av personer som är närstående till dem. Kommitténs definition av närståendebegreppet finns i avsnitt 17.2.2. I detta sammanhang bör barnperspektivet beaktas. Vid bestämning av besökstider och besöksfrekvens bör hänsyn tas till barnets rätt att besöka den intagne föräldern. Besök av den intagnes barn bör därför inte alls ingå i förmånssystemet. Här bör dock tilläggas att det av hänsyn till barnet inte alltid kan anses lämpligt att medge ett besök av barnet. Den intagnes kriminalitet, risken för fortsätt missbruk och den intagnes och barnets relation till varandra kan i vissa fall utgöra skäl mot att tillåta att barnet besöker den intagne eller i vart fall att besöken sker utan att någon annan än närvarande. Beslut om att neka ett barn att besöka sin förälder bör endast tas efter samråd med barnets vårdnadshavare och, i förekommande fall, sociala myndigheter. Ett besök av ett barn kan också behöva kontrolleras. Det har t.ex. förekommit att narkotika gömts i ett barns kläder eller blöja. När det gäller frivilligorganisationer bör givetvis även intagna som inte är tillräckligt motiverade till förändring för att flyttas upp från grundnivån få möjlighet till sådana kontakter. Även möjligheten att använda besökslägenhet föreslås ingå i förmånssystemet. Av den ovan nämnda enkätundersökningen har vissa intagna betonat betydelsen av att få använda anstaltens besökslägenhet. Endast intagna som lämnar negativa urinprov har möjlighet att använda anstaltens besökslägenhet. Den nu- varande ordningen för användande av besökslägenheter bör därför kunna tillämpas även i det föreslagna förmånssystemet. Huruvida den intagne skall ha rätt till ett visst besök och under vilka förutsättningar det skall ske styrs av ordnings- och säkerhets- hänsyn. Av kriminalvårdens generella föreskrifter för en viss grupp intagna kan följa att besök som regel är kontrollerade på grundnivån medan kontrollen lättar på högre nivåer. 22.2.12 Telefonsamtal och andra elektroniska meddelanden Förutsättningarna för att telefonera eller på annat sätt lämna eller ta emot elektroniska meddelanden behandlas i avsnitt 17.3.2. De skäl som anförts mot att besöksrutiner omfattas av förmåns- systemet gör sig i viss utsträckning även gällande när det gäller telefonkontakter. Alla intagna skall givetvis ha möjlighet att ha kontakt med sina barn och andra närstående i en utsträckning som får anses acceptabel. När det gäller telefonsamtal till barn bör anstalterna av hänsyn till barnet tillämpa en generös praxis även på grundnivån. Även ordnings- och säkerhetshänsyn har betydelse för om ett samtal kan medges en viss intagen och i så fall vilken kontroll som kommer att ske av samtalet. Det bör även i övrigt vara möjligt att ha en praxis som innebär att intagna på grundnivån endast får ringa till ett mindre antal personer och att kretsen personer ökar på de högre nivåerna. För intagna på en förhöjd nivå i förmånssystemet bör det således vara möjligt att låta intagna få förmåner i form av längre telefontid och möjlighet att telefonera till fler personer. Om det är möjligt med hänsyn till ordning och säkerhet bör en intagen ha möjlighet att även på annat sätt kommunicera med omvärlden. För intagna på de högre nivåerna i förmånssystemet bör det t.ex. vara möjligt att under kontrollerade förutsättningar ha kontakt med sin skola via Internet-uppkoppling. 22.2.13 Vistelse utanför anstalt och frigivningsförberedelser För den som vistas på en avdelning med låg säkerhet bedöms risken för misskötsamhet i regel som låg. Dessa intagna kan därför ofta komma ifråga för olika former av vistelser utanför anstalten. Frigång var tidigare kopplad till lokalanstalter. års anstaltsindelning krävdes nämligen särskilda skäl för att en intagen i riksanstalt skulle medges frigång. Denna bestämmelse togs emellertid bort som en följd av att anstalterna i fortsättningen inte skulle delas in med anknytning till om de var inriktade på att förbereda frigivningen eller inte. Någon ändring i sak var dock inte avsedd. Frigång är således fortfarande vanligast på öppna anstalter. I förarbetena till ändringar uttalade regeringen att det inte annat än i undantagsfall skulle bli aktuellt med frigång på de slutna anstalter, där intagna kräver en hög säkerhet (prop. 1994/95:124 s. 48). Även t.ex. fritidsaktivitet utanför anstalt är vanligast på öppna avdelningar men kan även förekomma på slutna anstalter med lägre säkerhetsnivå. Av den enkätundersökning kommittén gjort bland intagna framgår att det de intagna framför allt anser kan motivera dem till skötsamhet är möjligheten att få olika former av vistelser utanför anstalt och möjligheten till en tidigare villkorlig frigivning. Mot denna bakgrund föreslår kommittén att endast intagna, som befinner sig på en förhöjd nivå i förmånssystemet, skall kunna få permissioner eller beviljas någon annan form av utslussningsåtgärd. Redan den riskbedömning som skall göras inför varje permission innebär att endast intagna, som visat sådan skötsamhet att de flyttas upp till den första förmånsnivån, kan beviljas permission. Även intagna på grundnivån skall emellertid kunna få tillstånd till kortare vistelse utanför anstalt om det finns särskilt ömmande skäl. För varje högre nivå i förmånssystemet, kan kriminalvården föreskriva vilket intervall som normalt skall gälla för permissioner och för vilket antal timmar permission normalt beviljas. tillämpas t.ex. oftare förmånligare villkor för utslussning på öppna anstalter än på slutna. Den normala permissionstiden är på sluten anstalt och på öppen anstalt. Vidare har man normalt fler permissionstillfällen och mindre kontroll under permissioner på öppna avdelningar än på slutna. När det gäller vissa former av frigång gör kommittén bedöm- ningen att den som regel bör vara förbehållen intagna, som befinner sig på den högsta nivån i förmånssystemet. Det följer redan av de förutsättningar som skall vara uppfyllda för att en intagen skall beviljas någon av nämnda former av vistelse utanför anstalt. Slutligen kan tilläggas att det bör bli möjligt att erbjuda intagna som befinner sig på en förhöjd nivå i förmånssystemet ett mer utvecklat innehåll i frigivningsförberedelserna. Kriminalvården har visserligen ett ansvar att förbereda samtliga intagnas frigivning redan från början av verkställigheten. Det ligger dock i sakens natur att frigivningsförberedelserna får större betydelse om den intagne själv är inställd på att förändra sin livsföring när han eller hon lämnar anstalten. På de högre nivåerna i förmånssystemet bör det finnas ett system med aktiva frigivningsförberedelser där kriminal- vården arbetar i nära samverkan med frivården och andra myndig- heter och organisationer och enskilda i samhället. 22.3Exempel på vilka anstaltsförmåner som finns på olika nivåer I detta avsnitt ger kommittén ett exempel på hur utbudet av olika förmåner kan se ut på respektive nivå i förmånssystemet. - samma som II + - samma som III+ - fortsatta, högre - mycket få tillhörig- villkor (tid/frekvens) - rätt till permis- - möjlighet till ute- Verkställigheten inleds med information om anstalten, hälso- undersökning samt en risk- och behovsbedömning (kartläggning med ASI-MAPS och beteendeanalys). Det sker på en introduk- tionsavdelning. För långtidsdömda är detta den s.k. riks- mottagningen på och Hinseberg. Liknande introduktions- avdelningar bör införas på andra anstalter. På introduktionsavdelningen börjar planeringen av den intagnes verkställighet. Där sker arbetsprövning, studietester och motiva- tionsarbete som bedrivs antingen enskilt eller i grupp. Tanken är att intagna inte skall vistas på introduktions- avdelningen . Där bör därför levnadsförhållandena vara av det enklaste slaget och motsvara grundnivån, nivå 1, i förmånssystemet. Det kan inte antas finnas behov för intagna att under denna korta tid ta emot besök annat än undantagsvis. För att kvalificera sig för nivå 2 och därefter för nivå 3 respektive nivå 4 skall en intagen följa anstaltens regler och följa verk- ställighetsplanen, se avsnitt 10.1 och 11.3.2. Intagna som inte upp- fyller dessa krav blir även fortsättningsvis placerade i grundnivån. På grundnivån bör sysselsättningsutbudet bestå endast av enklare arbete och grundskolestudier. På grundnivån bör anstalterna inte ha någon skyldighet att biträda intagna med högre studier. På grundnivån är det viktigt att arbetet med de intagna inriktas på att motivera dem till att börja ta ansvar för sin egen verkställighet och i förlängningen till sitt liv efter frigivningen. Motiverande samtal bör därför förekomma tillsammans med ett visst grundläggande utbud av påverkansprogram. Ersättning för deltagande i sysselsättning skall utgå. Till den som vägrar delta i anvisad sysselsättning utbetalas emellertid inte någon ersättning och det kan medföra att den intagne inte längre har några betalningsmedel att göra inköp för i anstalten. På grundnivån skall i princip samtliga tillhörigheter i den intagnes bostadsrum tillhandahållas av kriminalvården. Undantag kan dock göras när det gäller viss personlig egendom, t.ex. foton på anhöriga och vigselring. Böcker får de intagna låna av anstaltens biblioteksservice. Brev behandlas i avsnitt 17.1.2. Intagna skall bära anstaltskläder. Endast ett basutbud av TV-kanaler skall finnas till- gängligt, dvs. endast kanal , 2 och 4. Fritidsaktiviteter och tid utanför bostadsrummet är begränsade till en grundnivå. kan finnas, men endast i ett visst grundkoncept. Såväl besöken och telefonsamtalen är begränsade till en viss mindre grupp personer, som regel endast närstående. Utgångs- punkten bör vara att alla besök och telefonsamtal skall kontrolleras. Om möjligt bör kontrollerade besök undvikas när det gäller barn. Besöken och telefonsamtalen är vidare begränsade, utom såvitt gäller intagnas barn. Endast kortvarig vistelse utanför anstalt som är motiverad av starkt humanitära skäl bör få förekomma. Vissa frigivningsförberedelser bör finnas för att kriminalvården skall kunna uppfylla sin skyldighet att förbereda samtliga intagnas frigivning från början av verkställigheten. Detta är särskilt viktigt för de intagna som verkställer hela sitt fängelsestraff på denna nivå. Det bör finnas ett mer varierat sysselsättningsutbud på den första förhöjda nivån i förmånssystemet, nivå 2, än på grundnivån. Det gäller framför allt arbeten av olika slag. Förutom grundläggande vuxenutbildning bör det på denna nivå finnas möjlighet att genomgå gymnasieutbildning samt yrkesutbildning eller andra påbyggnadsutbildningar. Det bör även vara möjligt att på nivå 2 läsa på högskola eller universitet och att genomgå olika former av arbetsträning. Det är självklart viktigt att sysselsättningen är lämplig för den intagne. Som närmare beskrivits i avsnitt 12.3.1 skall valet av sysselsättning avgöras efter en bedömning av varje intagens behov av och förutsättningar för att inneha ett visst arbete eller att genomgå en viss utbildning. Fler påverkansprogram bör finnas än på grundnivån. En högre ersättning för deltagande i sysselsättning bör utgå än den som utgår till intagna på grundnivån. På en förhöjd nivå kan intagna bli betrodda med något fler till- hörigheter eftersom det inte generellt kan antas finnas ett behov att granska de intagnas innehav av tillhörigheter i lika hög utsträckning som på grundnivån. Det kan t.ex. vara tillåtet att på nivå 2 låna eller hyra fler CD-skivor eller DVD-skivor från anstalten än på grund- nivån. Intagna skall även på nivå 2 bära anstaltskläder. Utbudet av TV-kanaler bör vara fler än på grundnivån. Det kan dock aldrig bli fråga om betal-TV eller betalkanaler som visar pornografiska program. Innehållet i självförvaltningen bör utökas så att intagna får möjlighet att ta ett större eget ansvar. Fritidsaktiviteterna bör vara fler och gemensamhetstiden något längre än på grundnivån. I fritidsaktiviteterna bör friskvård ingå. Fler besök och telefonsamtal kan tillåtas och den personkrets den intagne tillåts ta emot besök av och ringa till kan utökas. På nivå 2 har intagna möjlighet att få permissioner. 22.3.4Nivå 3 och 4 Kommittén föreslår att nivå 3 blir den högsta nivån på de anstalter som tidigare benämnts slutna anstalter och att nivå 4 endast finns på s.k. öppna avdelningar eller anstalter. Säkerhetsnivån inverkar i viss utsträckning på hur utbudet av förmåner ser ut, vilket innebär att den allra högsta förmånsnivån, nivå 4, skall vara förlagd till en avdelning motsvarande de tidigare öppna avdelningarna. När det gäller sysselsättningen bör utbudet vara mycket brett. På en sluten avdelning bör det finnas möjlighet till såväl attraktiva arbeten som högskole- som universitetsutbildningar samt speciella yrkesutbildningar. Eventuellt finns det behov av uppföljande påverkansprogram. Utgångspunkten bör dock vara att intagna redan genomgått behövliga påverkansprogram när de placeras på högsta nivån. Ersättningen för deltagande i sysselsättning höjs ytterligare. Något fler tillhörigheter kan medges intagna på den högsta Intagna på den högsta nivån kan medges att bära egna kläder. Utbudet av TV-kanaler kan vara fler än på nivå 2. är mer utvecklad än på nivå 2. utvecklade formen har intagna inom ramen för självförvaltningen möjlighet att göra egna inköp och har själva budgetansvar (utsluss- ningsavdelning). De intagna bor i gruppboende eller lägenhets- boende. Fritidsaktiviteterna och gemensamhetstiden kan vara förmån- ligare än på nivå 2. Även besöks- och telefoneringsmöjligheterna kan vara förmånligare. Den intagne har således på denna nivå möjlighet att ta emot besök oftare och av fler personer och att ringa oftare till en större krets mottagare. Villkoren för permissioner kan vara förmånligare än på nivå 2. Permissionstiden kan således vara längre och antalet permissioner som beviljas för kan vara fler. Förutom permissioner har intagna på öppen avdelning, dvs. på nivå 4, möjlighet att beviljas frigång. Arbetet med frigivningsförberedelser intensifieras. På öppna avdelningar skall det finnas upparbetade och väl fungerande kontakter med frivård, socialtjänst, arbetsförmedling och andra berörda myndigheter samt med frivilligorganisationer. 22.4Exempel på verkställighetens innehåll i ett enskilt fall Verkställigheten inleds med att den intagne, som vi kallar X, tas emot på introduktionsavdelningen (motsvarar grundnivån, nivå 1). Där sker en risk- och behovsbedömning och en första verkställig- hetsplanering. Vi antar att X saknar grundskolekompetens och inte har haft annat än sporadiska arbeten. Motivationssamtal kan på- börjas. På denna grundnivå får X med mycket få undantag inte ha några egna tillhörigheter på bostadsrummet. Han får i princip endast tillgång till ett basutbud av anstaltstillhörigheter och TV- kanaler. X får här inte ta emot besök, annat än undantagsvis. Förutsatt att X följer anstaltens regler och deltar i verkställig- hetsplaneringen har han möjlighet att bli uppflyttad till nivå 2. En uppflyttning förutsätter således att: X inte utövar våld eller hot mot eller på annat sätt trakasserar personal eller andra intagna, det inte framkommit att han utövar annan kriminell verksamhet i anstalt, han avhåller sig från att använda alkohol och droger, han visar drogfrihet genom att lämna begärda urin- och blodprover, han avhåller sig från betalnings- och lånetransaktioner med andra intagna och att han följer personalens anvisningar. X skall dessutom följa den upprättade verkställighetsplanen. Av verkställighetsplanen skall framgå att det krävs dokumenterad drogfrihet på nivå 2. Om X inte följer verkställighetsplanen eller inte följer anstaltens regler i övrigt blir han även efter introduktionstiden placerad på en avdelning på grundnivån, nivå 1. Där blir han kvar till dess han uppfyller de krav som ställs på honom för att flyttas upp till nivå 2. På denna s.k. fortsatta grundnivå har X endast möjlighet att sysselsätta sig med verkstadsarbete och att fortsätta läsa in grund- Personalen har på denna avdelning ett stort ansvar för att försöka motivera X till att ändra sin livsföring. Det kan ske bl.a. genom motiverande samtal. På grundnivån får X endast det av kriminalvården fastställda minimibeloppet för den sysselsättning han deltar i. Skulle han vägra att delta i anvisad sysselsättning har han inte tillgång till några medel alls under anstaltsvistelsen. Han får i princip inte ha några egna tillhörigheter i sitt bostadsrum och han har endast tillgång till ett basutbud av TV-kanaler. Får X besök är utgångspunkten att besöken skall kontrolleras. Detsamma gäller telefonsamtal. Han har endast möjlighet att på denna nivå ta emot besök av och ringa till en begränsad krets personer och . Har X barn skall ha även på denna nivå ha möjlighet att få besök av sitt barn och få ringa till barnet. På denna nivå kan X inte få permission utan kan endast beviljas kortvarig vistelse utanför anstalt av starkt ömmande skäl. Om han följer verkställighetsplanen och även i övrigt är skötsam har X möjlighet att relativt snabbt bli uppflyttad till nivå 2. Det gäller även om X tidigare befunnit sig på en förhöjd nivå men p.g.a. misskötsamhet blivit nedflyttad till grundnivån. Förutsatt att X flyttas upp till nivå 2 har han möjlighet att få den arbetsträning han behöver. Han har möjlighet att vid sidan av arbetsträningen delta i grundläggande vuxenutbildning. För sitt deltagande i sysselsättningen får han en högre ersättning än han skulle ha haft om han var kvar på grundnivån. På nivå 2 har han möjlighet att delta i påverkansprogram som t.ex. Brottsbrytet och drogrelaterade program. Motiverande samtal kan fortsätta. Det blir möjligt för X att ha något fler egna tillhörigheter på bostads- rummet och han får tillgång till fler TV-kanaler. X har även möjlighet att utveckla sina fritidsintressen genom ett större utbud av fritidsverksamheter som inkluderar friskvård. X får möjlighet att ta ökat ansvar i en utvecklad självförvaltning som det ställs höga krav på hans delaktighet i avdelningens olika verk- samheter. Drogfrihet är t.ex. en förutsättning för att få vistas på nivå 2. X får möjlighet att ta emot besök och det oftare och av fler personer än för dem som blir kvar på grundnivån. X får även möjlighet att ringa fler telefonsamtal. Permissioner kan nu beviljas och ett aktivare arbete med frigivningsförberedelser och nätverks- kontakter påbörjas. Om X klarar av de högre krav som ställs på honom på nivå 2 har han möjlighet att flyttas upp till nivå 3. På nivå 3 finns ytterligare urval av olika slags sysselsättningar och fritidsaktiviteter. På den nivån har X möjlighet att fortsätta sina studier på gymnasienivå och eventuellt också påbörja högre studier. Han kan även genomgå uppföljande påverkansprogram. Ersätt- ningen för deltagande i sysselsättning är maximal och självförvalt- ningen än mer utvecklad än på nivå 2. Ännu något fler tillhörigheter får innehas på bostadsrummet och fler TV-kanaler kan finnas. Det kan finnas fler fritidsaktiviteter och mer gemen- samhetstid. X får möjlighet att ta emot besök oftare och av fler personer. Han får även möjlighet att ringa fler telefonsamtal till en vidare krets personer än på nivå 2. Permissionsvillkoren är förmånligare än på nivå 2, dvs. X får möjlighet att ha permission vid varje permissionstillfälle. Dessutom tillämpas en praxis där permissioner beviljas mer regelbundet än på nivå 2.