sou · GTB395 · 2006-01-01 00:00:00 — Sådana uppfinningar får arbetsgivaren förvärva rätten till för användning i verksamheten. Arbetsgivaren har dessutom en företrädesrätt att framför någon annan träffa en överenskommelse med arbetstagaren om förvärv av en mer omfat- tande rätt till uppfinningen. För högskoleanställda gäller § 4 första och andra stycket. Däremot skall bestämmelsens tredje stycke, om arbetsgivarens företräde framför andra att träffa avtal om hela eller delar av rätten till uppfinningen, inte tillämpas för arbetstagare vid högskolan. Arbetstagaren är skyldig att utan dröjsmål till arbetsgivaren skriftligen anmäla en gjord uppfinning (§ 5). Om arbetsgivaren vill utnyttja sina möjligheter att förvärva rätten till uppfinningen, skall arbetsgivaren från mottagandet av anmälan meddela arbetstagaren detta (§ 6). Arbetstagaren får däremot inte förfoga över uppfinningen eller yppa något om den, om inte arbets- givaren har meddelat att sin avsikt att inte förvärva någon rätt till uppfinningen, eller om fyramånadersfristen har gått till ända utan att arbetsgivaren meddelat sina avsikter. Sedan under- rättelse skett, står det dock arbetstagaren fritt att söka patent på uppfinningen. Av § 6 tredje stycket framgår att lärare och annan vetenskaplig personal har rätt att bestämma om resultaten skall offentliggöras, oberoende av arbetsgivarens vilja. Lærere og vitenskapelig personale ved universiteter og høgskoler har likevel rett til å publisere oppfinnelsen dersom arbeidsgiveren ble varslet om det i meldingen om oppfinnelsen etter § 5, og tredjeparts rett ikke er til hinder. Dersom de nevnte vilkårene for publisering er oppfylt, har ikke arbeidsgiveren rett til å overta oppfinnelsen etter § 4. Har oppfinneren ikke tatt skritt til publisering innen etter varselet etter § 5, kan arbeidsgiveren likevel overta oppfinnelsen. En arbeidstaker som har forbeholdt seg retten til å publisere oppfinnelsen, kan ikke uten skriftlig samtykke fra arbeidsgiveren søke patent på oppfinnelsen. I lagen har även infogats en ny bestämmelse, § 6 a. Av den framgår att närmare föreskrifter kan meddelas för uppfinningar som är gjorda av arbetstagare vid högskolan. Arbetstagarens rätt till ersättning är som nämnts tvingande (§ 7). I bestämmelsens första stycke slås det fast att för den rätt som arbetstagaren avstår till arbetsgivaren, skall arbetsgivaren utge rimlig ersättning utöver lön om värdet av den rätt som arbet- Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder sgivaren har förvärvat överstiger vad som rimligen kunnat förut- sättas med hänsyn till arbetstagens lön och övriga förmåner. Av andra stycket framgår att vid beräkning av ersättningen skall sär- skilda hänsyn tas till uppfinningens värde, omfattningen av arbets- givarens rätt i uppfinningen, arbetstagarens anställningsvillkor och vilken betydelse anställningen haft för uppfinningens tillkomst. En arbetstagare skall meddela sina ersättningsanspråk från den dag arbetsgivaren förvärvade någon rätt i uppfinningen. Har patent sökts på uppfinningen, skall dock arbetstagarens ekono- miska anspråk framställas från det att patentärendet slutligen har avgjorts. I § 10 föreskrivs att beslut om ersättning kan omprövas, om väsentligt ändrade förhållanden motiverar det. Redan utbetald ersättning kan arbetsgivaren aldrig få tillbaka. En uppfinning som patentsöks efter det att uppfinnaren slutat skall anses vara gjord under anställningen (§ 8). Presumtionen hävs om uppfinnaren kan göra sannolikt att uppfin- ningen har gjorts efter det att anställningen har upphört. En överenskommelse som inskränker arbetstagarens rätt att förfoga över en uppfinning som görs efter anställningens upphörande är utan verkan (§ 9). Av § 11 framgår att den som till följd av bestämmelserna i lagen får kännedom om en uppfinning inte har rätt att använda kunskapen eller utan tillstånd avslöja något om uppfinningen. Påföljden är böter eller fängelse upp . I lagen finns även regler om en särskild medlingsnämnd (se §§ 12–14 ). I regleras rätten till arbetstagares uppfinningar i en sär- skild lag (Gesetz über Arbeitnehmererfindungen, 1957). Lagen innehöll tidigare en bestämmelse som liknade det svenska lärarun- dantaget. Då betraktades uppfinningar som hade gjorts av profes- sorer, docenter och forskarassistenter som fria uppfinningar, som forskarna hade rätt att själva förfoga över. Däremot kunde arbets- givaren under vissa förutsättningar få en skälig andel i den vinst som uppfinnaren gjorde vid exploatering av uppfinningen. är lagen ändrad, och rätten till en högskoleanställds uppfin- ning tillfaller numera högskolan. Lagen gäller alla arbetstagare, både i privat och i offentlig sektor (§ 1). För lagens tillämpning krävs att uppfinningen är patenterbar Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder eller uppfyller förutsättningarna för skydd som bruksmodell (§ 2). Även tekniska förbättringsförslag omfattas (§§ 3 och 20). Lagens bestämmelser är i princip tvingande och kan normalt inte frångås genom avtal (kap. 4). I lagen finns även särskilda bestämmelser för hantering av tvister (kap. 5–6). Arbetstagares uppfinningar delas in i två kategorier, tjänsteupp- finningar och fria uppfinningar (§ 4). Om en uppfinning har kommit till som ett resultat av arbetstagarens tjänsteåligganden, betraktas uppfinningen som en tjänsteuppfinning. Detsamma gäller om uppfinningen väsentligt baseras på erfarenheter som arbets- tagaren har förvärvat i sin tjänst. Övriga uppfinningar av anställda är fria uppfinningar, men också för sådana gäller en anmälnings- skyldighet och en skyldighet att erbjuda arbetsgivaren en enkel licens (§§ 18–19). Arbetstagaren skall utan dröjsmål skriftligt anmäla en gjord tjänsteuppfinning till arbetsgivaren (§ 5). Anmälan skall vara så fullständig att arbetsgivaren kan bedöma uppfinningens karaktär och betydelse. Arbetsgivaren skall skriftligt bekräfta för uppfinnaren att underrättelsen mottagits. Arbetsgivaren skall efter arbetstagarens anmälan skriftligt meddela om denne vill förvärva en exklusiv rätt till uppfinningen eller endast en enkel licens att utnyttja uppfinningen i den egna verksamheten (§ 6). En arbetstagare kan dock fritt förfoga över en tjänsteuppfin- ning om arbetsgivaren medgett detta skriftligt när arbetsgivaren meddelat sin avsikt att endast ta en enkel licens i anspråk, eller om arbetsgivaren över huvud taget inte meddelat sina avsikter (§ 8). Om arbetsgivarens förfoganden i form av endast en enkel licens skulle försvåra arbetstagarens möjligheter att i övrigt exploatera uppfinningen, kan arbetstagaren kräva att arbetsgivaren antingen övertar rätten till hela uppfinningen eller helt avstår från rätten att utnyttja uppfinningen i sin verksamhet (§ 7.2). Under fyramånadersfristen skall arbetstagaren hålla uppfin- ningen hemlig och får inte heller själv förfoga över uppfinningen, om inte arbetsgivaren har meddelat att det inte finns någon önskan om rättighetsförvärv (§ 24.2). Den anställde uppfinnaren har rätt till skälig ersättning för arbetsgivarens förvärv (§§ 9–12). Vid ersättningens beräkning skall särskilt beaktas uppfinningens ekonomiska användbarhet, uppfin- narens arbetsuppgifter och ställning samt arbetsgivarens delaktig- het vid uppfinningens tillkomst. Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder Arbetsgivaren är i princip skyldig att ofördröjligen ansöka om, i första hand ett nationellt, patent- eller bruksmodellskydd för en anmäld uppfinning om inte uppfinnaren samtycker till att uppfin- ningen inte skall bli föremål för ansökan om skydd. Uppfinnaren skall bistå arbetsgivaren vid ansökan om skydd. Försummar arbets- givaren att söka skydd för uppfinningen, kan arbetstagaren se till att en sådan ansökan sker på arbetsgivarens bekostnad (§ 13–17). Beträffande tjänsteuppfinningar som görs inom den offentliga sektorn kan arbetsgivaren i stället för att göra anspråk på en exklu- siv rätt, träffa avtal med arbetstagaren om en andel av inkomsterna från en sådan uppfinning (§ 40.1). Detta gäller dock inte vid hög- skolan. Av § 42 följer vissa särskilda förhållanden för högskolean- ställda uppfinnare och bestämmelsen gäller för alla som är anställda där. I övrigt tillämpas lagens allmänna bestämmelser om exempelvis anmälningsskyldighet för sådana uppfinningar som skapas inom ramen för verksamheten vid högskolan, och arbetsgivarens exklusiv rätt att förvärva sådana uppfinningar (jfr 6 §). Avstår högskolan från förvärv, kan uppfinnaren fritt förfoga över uppfinningen (jfr § 8). För uppfinnare vid högskolan gäller inte den annars gängse fyra- månadersfristen generellt. Högskoleuppfinnare har nämligen rätt att offentliggöra en uppfinning i sin lärar- eller forskargärning (§ 42.1). Regeln är dock begränsad till sådana just sådana offentliggöranden. Den berör därmed inte för- valtningstjänstemän eller annan teknisk personal vid högskolan eller offentliggörande av högskoleforskare i andra situationer. Eftersom den akademiska friheten står i förgrunden innehåller bestämmelsen om högskoleuppfinningar också en negativ rätt till offentliggörande (§ 42.2) – om forskaren anser att en anmälan skulle komma i konflikt med den akademiska friheten, har denne alltid rätt att hemlighålla uppfinningen. Vill forskaren offentliggöra uppfinningen , skall dock arbetsgivaren om- gående underrättas (§ 42.2). Det finns också en särregel om att för det fall arbetsgivaren har övertagit en högskoleuppfinning, har arbetstagaren alltid rätt att använda uppfinningen i sin undervisning och forskning (§ 42.3). Regeln om forskarens egen nyttjanderätt är tvingande. Slutligen framgår det av bestämmelsen att om högskolan exploaterar uppfinningen, har uppfinnaren rätt till en ersättning om av intäkterna (§ 42.4). Ersättningen ligger alltså högt över vad andra anställda uppfinnare kan få. Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder Som framkommit, kan ett övertagande av högskoleanställdas upp- finningar lika väl regleras inom en befintlig allmän lagstiftning om anställdas uppfinningar (, , och ), som i en särskild lag (och ). Oavsett typ av reglering förekommer det en rik flora av lösningar. Det finns inget enhetligt system för att hantera högskoleanställdas patenter- bara uppfinningar. Det finns inte heller några entydiga lösningar för hur konflikten skall lösas mellan på den ena sidan offentlighet och öppenhet som en del av forskningens frihet och samhällets insyn och på den andra högskolors intresse av att nyttiggöra patenterbara forskningsresultat. Lösningarna är olika, och vilka lösningar som väljs hänger i sin tur samman med skilda nationella attityder och traditioner. I , och gäller i princip en absolut publiceringsrätt och därmed en rätt för forskarna att göra ett val också i de fall högskolan är intresserad av att överta en uppfinning. En sådan rätt föreslås även i , medan det i inte gäller någon ovillkorlig publiceringsrätt för en anställd högsoleforskare. I har vissa högskolor antagit särskilda riktlinjer som innebär att vid offentligt finansierad forskning skall fri publiceringsrätt tillämpas, medan en sådan rätt inskränks vid externt finansierad forskning. Eftersom de intressanta och för svenska överväganden relevanta lagändringarna – i framför allt , och – är relativt färska, finns det ännu inte så mycket information att tillgå om hur det har gått. publicerade dock det danska en första rapport, Evaluering av forsker- patentloven.3 Av den framgår bland annat att det –anmäldes 654 patenterbara uppfinningar av vilka hög- skolan övertagit 387 stycken, som patentsökts. Av dessa ledde 133 stycken till kommersialisering genom försäljning, licensiering eller spin-offs. Det förhållandevis magra resultatet förklaras med att den danska högskolan ännu inte förmått att skapa effektiva stödstruk- turer. Rapporten pekar bland annat kritiskt på att de danska resultaten ligger betydligt under vad som presterats i , , och med en liknande lagstift- ning samt att det i ännu tycks saknas en kritisk massa för utvärdering av vilka uppfinningar man bör satsa på. Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder dock att lagen bidragit till att näringslivet blivit mer intresserat av att samarbeta med högskolorna, eftersom den förenklat möjlighe- terna att träffa avtal om forskningsuppgifter som skall utföras av högskolan. Man behöver bara skriva ett avtal med institutionen. Det skall även nämnas att i samband med lagens genomförande till- sköt regeringen , varav 36 miljoner var öronmärkta för inköp av extern experthjälp och 22 miljoner skulle användas till kompetensuppbyggnad och erfarenhetsutbyte vid högskolorna. Utredningens överväganden Avsnitt 5–8 5Högskolans uppgift och nyttiggörande av uppfinningar De myndigheter som står i fokus för utredningens arbete är hög- skolorna. Samtliga överväganden som enligt utredningsdirektivet skall göras har en koppling till den särskilda verksamhet som bedrivs där, dess förutsättningar och regler. Överväganden som rör ändringar av högskolans verksamhet och regelverk måste därför ta sin utgångspunkt i högskolans uppgifter sådana de är utformade . Av direktivet följer att utredningen skall överväga om det behövs ett förtydligande av samverkansuppgiften i 1 kap. 2 § andra stycket högskolelagen för att ge högskolorna möjlighet att främja nyttiggörande av forskningsresultat. Innebörden av samverkans- uppgiften skall analyseras både för den situationen att högskolan ges en möjlighet att förvärva rätten till patenterbara uppfinningar och för den situationen att det läggs en skyldighet på högskolan att ta emot anmälningar om gjorda uppfinningar. I de följande avsnitten redovisar utredningen sin uppfattning om gränserna för myndighetens kompetens. I det ljuset diskuteras vilka ändringar som kan krävas för att lägga på högskolorna en skyldighet att främja nyttiggörande av forskningsresultat, inklusive kommersialisering, och ge högskolorna en möjlighet att förvärva äganderätten till forskningsresultaten. Som beskrivits i avsnitt 3.1 är högskolans huvuduppgift att bedriva utbildning och forskning. Därtill kommer att högskolan skall sam- verka med det omgivande samhället och informera om sin verk- samhet. Hur högskolans verksamhet närmare skall bedrivas regleras Högskolans uppgift och nyttiggörande av uppfinningar främst i högskolelagen och högskoleförordningen. Vidare är hög- skolan i sin verksamhet begränsad av de allmänna bestämmelser om myndigheters rättshandlingsförmåga som följer av RF och all- männa rättsprinciper. Vad som innefattas i uppgifterna att bedriva forskning och ut- bildning behöver inte utvecklas närmare. har emellertid innebörden av samverkansuppgiften i 1 kap. 2 § andra stycket högskolelagen flitigt diskuterats, och gränserna för vad som kan anses ingå i den uppgiften har delvis förskjutits. Hur de närmare diskussionerna förts beträffande samverkansuppgiften har redovisats i avsnitt 3.1. Det som direkt följer av högskolelagen är okontroversiellt i sammanhanget. Högskolorna skall informera det omgivande samhället om de resultat och vetenskapliga rön som nås. För att högskolan skall kunna fullgöra denna uppgift förutsätts att det vid högskolorna finns någon form av fungerande system för informationsspridning. Om vetenskapliga rön hålls inom snäva grupper, och endast förmedlas till dem vid högskolan eller utanför denna som är verksamma inom just det aktuella forskningsfältet, saknas det möjligheter för högskolan att fullgöra sin uppgift att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verk- samhet. För att motverka ett slutet system har de flesta högskolor också utvecklat modeller för att sprida information om forsknings- resultaten vid högskolan. Frågan om ett kommersiellt utnyttjande av forskningsresultat skall anses möjligt inom ramen för högskolornas verksamhet som denna regleras i högskolelagen kan bland annat belysas utifrån de överväganden som gjordes i samband med att högskoleanknutna holdingbolag bildades i . Bildandet av holdingbolagen har inte resulterat i några ändrade uppgifter för högskolorna, även om bolagen som sådana visar på ändrade behov och en ändrad syn på vad högskolorna skall ägna sig åt. Utredningen har dragit slutsatsen att om även kommersiella förfoganden över forskningsresultat hade rymts inom högskolornas verksamhet, skulle det inte ha krävts att särskilda externa bolag bildades. Av intresse i sammanhanget är också hur och har hanterat frågan om högskolornas möjlighet att förvärva sina anställdas immateriella rättigheter och kommersialisera forsknings- resultat i samband med att lärarundantaget avskaffades. Av intresse är även hantering av motsvarande fråga i arbetet med en omreglering av lärarundantaget. Högskolans uppgift och nyttiggörande av uppfinningar 5.2.1Holdingbolag knutna till högskolan beslutade att högskolor skulle få möjlighet att äga bolag för forskning (se prop. 1992/93:170). Syftet med bolagen var att förstärka samspelet mellan högskolorna och näringslivet. Bildande av bolag skulle ses som en av flera möjliga vägar för att tillgänglig kunskap skall nå industriell tillämpning. Enligt 9 kap. RF skall riksdag och regering besluta om använd- ningen av statliga medel. Det innebär bland annat att myndigheter under regeringen inte utan statsmakternas tillstånd får använda statliga medel till att bilda aktiebolag eller till annat engagemang i privaträttsliga associationer (se t.ex. prop. 1992/93:100 bilaga 1 s. 93 f., prop. 1995/96:61, bet. 1995/96:LU7 och rskr. 1995/96:79). Detta framgår nu uttryckligen av 10 a § kapitalförsörjningsförordningen (1996:1188). Mot den bakgrunden krävs det också i varje enskilt fall att regeringen ger ett slutgiltigt medgivande till högskolan om ägande av bolag för forskning (se prop. 1992/93:170 s. 198). I gäller en ny universitetslag (se lov 403/2003 om universiteter). I § 2 tredje stycket anges att: skal samarbejde med det omgivende samfund og bidrage til udvikling af det internationale samarbejde. forsk- nings- og uddannelsesresultater skal bidrage til at fremme vækst, velfærd og udvikling i samfundet. skal som central viden- og kulturbærende institution udveksle viden og kompetencer med det omgivende samfund og tilskynde medarbejderne til at deltage i den offentlige debat. Av lagkommentaren framgår det att högskolan skall vara öppen mot omvärlden och bland annat omsätta forskning och utbildning i syfte att bidra till att främja samhällets tillväxt, välfärd och utveck- ling (se lovforslag nr. L 125, 2002–2003). Det framhålls vidare att högskolans förpliktelse i så hänseende inte står i strid med den särskilda lag som rör högskoleforskares patenterbara upp- finningar. Enligt den lagen skall uppfinningar som tagits fram med Högskolans uppgift och nyttiggörande av uppfinningar stöd av allmänna medel vid högskolorna nyttiggöras kommersiellt till gagn för det danska samhället (se lovforslag nr. L 125, 2002–2003 s. 20). Det betonas att en solid stomme av fri forskning är avgörande för forskningens frihet vid högskolan. Den långsiktiga, offentliga grundforskningen utgör fundamentet för högskolans samverkan med det omgivande samhället. Den är förutsättningen för att högskolan skall kunna ingå i strategiska samarbeten med andra högskolor inom och utom landet, med sektorsforskningsinstitut, utbildningsinstitutioner och med offent- liga och privata verksamheter. Den starka och fria grundforsk- ningen är på det hela taget förutsättningen för att högskolorna skall vara attraktiva samarbetsparter (se lovforslag nr. L 125, 2002–2003 s.14). I gäller att högskolan inte bara har till uppgift att främja den fria forskningen och den vetenskap- liga och konstnärliga bildningen, utan den skall också fullgöra sina uppgifter i samverkan med det övriga samhället och främja forsk- ningsresultatens och den konstnärliga verksamhetens genomslags- kraft i samhället (se 4 § universitetslag 1997/645). Formuleringen har sin grund i lagförarbetena, där det bland annat anges att betydelsen av teknologiöverföring borde framgå tydligare (se RP 10/2004 s. 13). Växelverkan med det omgivande samhället har därför föreslagits utgöra en tredje uppgift enligt universitetslagen, och det har ansetts viktigt att också lagfästa denna uppgift. Det understryks dock att samverkan med samhället och främjande av forskningsresultatens samhälleliga genomslagskraft utgör en väsentlig och integrerad del av de grundläggande uppgifterna att bedriva forskning och undervisning. Det är således inte fråga om någon helt fristående uppgift, utan uppgiften ingår som en del av den samhälleliga serviceuppgiften att förmedla kunskap till sam- hället även på annat sätt än genom forskning och utbildning (se RP 10/2004 s. 14 och RP 259/2004 s. 5). Det betonas att högskolans primära uppgift efter ändringen i universitetslagen fortfarande kommer att vara att bedriva forskning och undervisning. Änd- ringen i universitetslagen slår dock fast att högskolan även kan utveckla produkter och utnyttja uppfinningar kommersiellt. Högskolans uppgift och nyttiggörande av uppfinningar I har ändringar som rör rätten till högskoleforskares upp- finningar gjorts i lov 1970 nr 21 om retten til oppfinnelser som er gjort av arbeidstakere. Utgångspunkten för arbetsgivarens över- taganderätt enligt lagen är att utnyttjandet av uppfinningen faller inom högskolans verksamhetsområde. För att kommersiellt utnyttjande av uppfinningar skall falla inom högskolornas verk- samhetsområde ändrades även bestämmelsen i § 2 lov 12. mai 1955 nr. 22 om universiteter och høgskoler (universitets- og høgskoleloven). § 2 punkten 4 ändrades för att synliggjøre institusjonenes særlige ansvar for å legge forholdene til rette for at forskningens resultater blir utnyttet slik at de på en best mulig måte kommer samfunnet til gode, både i offentlig forvaltning, i kulturlivet og i næringslivet. Vidare tillkom § 2 punkten 5 och där föreskrivs att högskolorna har ansvar för att förmedla kunskap om verksamheten och sprida förståelse för och användning av forskningens metoder och resultat i offentlig förvaltning, kulturliv och näringsliv. Vidare anges det att högskolorna skall samarbeta med samhälls- och arbetslivet. För att uppnå huvudsyftet med lagändringarna – ett bättre utnyttjande av de uppfinningar som skapas vid högskolor – har det varit nödvändigt att utvidga högskolornas verksamhetsområde. Ändringen i universitets- og høgskoleloven markerar att hög- skolorna inte bara har ett ansvar för att frambringa uppfinningar, utan också för att dessa nyttiggörs. Detta kan ske genom paten- tering och samarbete med både offentliga och kommersiella parter. I förarbetena framhålls också vikten av att det etableras ett gott samarbete mellan de högre utbildningsanstalterna och näringslivet för att säkra tillgången på kompetent arbetskraft, ett flexibelt offentligt utbildningsutbud och en ökad kommersialisering av forskningsresultat. Syftet med ändringarna i universitets- og høgskoleloven är att klargöra att högskolorna skall kunna utnyttja en uppfinning kom- mersiellt genom försäljning eller licensiering eller genom annat affärsmässigt utnyttjande av uppfinningar, eller genom annat sam- arbete med utomstående part i närings- eller samhällslivet. Lagens formulering antas även innefatta aktiviteter som ännu inte inletts, men som innefattar närliggande eller liknande utvecklingsmöjlig- heter. Departementet betonar att det genom ändringarna i univer- sitets- og høgskoleloven läggs ett särskilt ansvar på högskolorna att Högskolans uppgift och nyttiggörande av uppfinningar öka användningen av forskningsresultat, också i näringsverksam- het. Alla anställda har en plikt att bidra till att förverkliga sådana målsättningar vid högskolan. Det står tämligen klart att förvärv och nyttiggörande av forsk- ningsresultat inte faller inom högskolans utbildnings- eller forsk- ningsuppgifter. Enligt utredningens uppfattning ryms inte heller förvärv av forskningsresultat i samverkansuppgiften som den är utformad i högskolelagen.