sou · GTB315 · 2006-01-01 00:00:00 — Om anknytningspersonen tillhör kategorien i 3 kap. 5 a § sjunde stycket UtlF (den s.k. restgruppen), föräldrarna är försörjningsberoende av denna eller denne och, om den svenska socialförsäkringen inte gäller, de har en heltäckande sjukförsäkring, skall uppehållstillstånd beviljas föräldrarna (3 kap. 5 b § första stycket UtlF). För föräldrar till EES-medborgare som är nordiska medbor- gare gäller här samma villkorslösa rätt till uppehållstillstånd som beträffande make och barn (3 kap. 5 b § tredje stycket UtlF). För föräldrar till anknytningsperson som är medborgare i och arbetstagare, gäller som förutsättning för att dessa skall beviljas uppe- hållstillstånd, att underhållsskyldighet föreligger gentemot föräldrarna (3 kap. 5 b § sista stycket UtlF). 2.2.5Uppehållstillstånd av flyktingskäl eller på grund av annat skyddsbehov och av humanitära skäl Uppehållstillstånd av flyktingskäl eller på grund annat skyddsbehov Tillfälligt och permanent skyddsbehövande har en rätt till uppehålls- tillstånd enligt 2 a och 3 kap. UtlL. I 2 a kap. regleras uppehållstillstånd för personer som behöver till- fälligt skydd vid massiv tillströmning av fördrivna personer. Regle- ringen bygger på ett EG-direktiv /55/EG om miniminormer för medlemsstaternas hantering av dessa. En sådan utlänning skall ges ett tidsbegränsat uppehållstillstånd, uppehållstillstånd med till- fälligt skydd (2 a kap. 2 § första stycket UtlL). Make eller sambo samt underåriga barn till endera av den som fått uppehållstillstån- det eller partnern, får också ges ett uppehållstillstånd med tillfälligt skydd (2 a kap. 4 § första stycket UtlL). Annan nära anhörig får också beviljas sådant tillstånd under samma betingelser som anges i 2 kap. 4 § första stycket 3–4 UtlL (se avsnitt 2.2.4) trots att den som först fått tillståndet inte uppfyller kravet på bosättning eller uppehållstillstånd för sådant syfte (2 a kap. 4 § andra stycket UtlL). Nuvarande förhållanden, m.m. Personer som betecknas som flyktingar (3 kap. 2 § UtlL) eller skyddsbehövande i övrigt (3 kap. 3 § UtlL), har också rätt till uppe- hållstillstånd (3 kap. 4 § första stycket UtlL). Uppehållstillstånd som beviljas en utlänning för att han är flykting benämns asyl (3 kap. 1 § UtlL). Med flykting avses utlänning som befinner sig utanför det land som han är medborgare i därför att han känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin ras, nationalitet, tillhörighet till en viss samhällsgrupp eller på grund av sin religiösa eller politiska uppfatt- ning och som inte kan eller på grund av sin fruktan inte vill begagna sig av detta lands skydd. Även en statslös som av samma skäl som angetts befinner sig utanför det land där han tidigare haft sin vistelseort och som inte kan eller av fruktan inte vill återvända, om- fattas av flyktingbegreppet (3 kap. 2 § UtlL). Med skyddsbehövande i övrigt avses en utlänning som i andra fall än som avses i 3 kap. 2 § UtlL lämnat det land han är medborgare i, på grund av välgrundad fruktan för dödsstraff, kroppsstraff eller tortyr och liknande behand- ling (3 kap. 3 § första stycket 1 UtlL), på grund av skyddsbehov med anledning av väpnad konflikt eller miljökatastrof i hemlandet (samma paragrafs första stycke 2) eller på grund av välgrundad fruktan för förföljelse relaterad till kön eller homosexualitet (samma paragrafs första stycke 3). Statslös omfattas också av bestämmelsen (3 kap. 3 § andra stycket UtlL). I praktiken beviljas permanent uppehållstill- stånd för flyktingar och andra skyddsbehövande (se prop. 1988/89:86 s. 153 och G. Wikrén och H. Sandesjö, a.a. s. 181). Regeringen fastställer en flyktingkvot som omfattar per- soner som i organisatorisk form får överföras till . De kate- gorier som främst kan komma i fråga är flyktingar och skyddsbe- hövande. beviljar uppehållstillstånd inom ramen för denna kvot. Uppehållstillstånd får dock under vissa villkor vägras för samtliga nu beskrivna kategorier (2 a kap. 2 § andra stycket och 3 kap. 4 § andra stycket UtlL). Tillstånd kan vägras under de förutsättningar som räknas upp i 3 kap. 4 § andra stycket 1–6 UtlL. Punkterna 1–2 behandlar fall där det är fråga om att vägra tillstånd av synnerliga skäl på grund av vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet eller hänsynen till rikets säkerhet (p. 1) respektive av särskilda skäl med anledning av utlänningens brottslighet och liknande (p. Punkterna 3–6 tar sikte på situationen att förutsättningar föreligger att sända utlänningen till ett annat land, t.ex. på grund av mellan- statliga överenskommelser eller konventioner. Nuvarande förhållanden, m.m. Uppehållstillstånd av humanitära skäl Enligt 2 kap. 4 § första stycket 5 UtlL får uppehållstillstånd ges till utlänning som av humanitära skäl bör få bosätta sig i här i landet. Bestämmelsen vilar på tanken att uppehållstillstånd skall beviljas endast i undantagsfall om utlänningen kan anföra mycket starka humanitära skäl. Till kretsen hör personer som lider av fysiskt eller psykiskt handikapp eller sjukdom (prop. 1983/84:144 s. 82 och prop. 1988/89:86 s. 147). Regeringen har i ett vägledande avgörande uttalat beträffande ohälsa att det skall röra sig om livshotande sjuk- dom för vilken vård inte kan beredas i hemlandet eller vid fall av handikapp av synnerligen allvarlig art. Ansökan om uppehållstill- stånd i syfte att åtnjuta medicinsk vård på högre nivå än i hemlandet eller att vården i håller högre kvalitetsnivå utgör inte tillräck- liga skäl (reg. Om ett avvisnings- eller utvisningsbeslut inte kan verkställas på grund av att inget land tar emot utlänningen kan punkten 5 också bli tillämplig (a. prop. s. 147). När bestämmelsen om humanitära skäl överfördes från punkten 2 till 5 uttalades från regeringen att den i fortsättningen skulle avse endast renodlat humanitära skäl. Den då rådande möjligheten att bevilja uppehålls- tillstånd av s.k. politisk-humanitära skäl, t.ex. för människor som inte uppfyller kraven för att få asyl i 3 kap. UtlL, skulle försvinna genom att dessa nu utgör en särskild skyddsgrupp i 3 kap. 3 § första stycket 2 UtlL (prop. 1996/97:25 s. 92 och 116). Trots nämnda uttalande framhöll i bet. 1996/97:SfU5 (s. 54) att det inte kan uteslutas att även i fortsättningen fall av politisk-huma- nitär art kan omfattas av punkten 5 (jfr UN 344-97, som utgör ett exempel på sist nämnda antagande). För barn gäller att genom det tillägg i 1 kap. 1 § andra stycket UtlL som gjorts 1997 barnens ut- satta situation får särskild betydelse när de humanitära skälen be- döms (se G. Wikrén – H. Sandesjö, a.a. s. 78). Visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd får återkallas om ut- länningen medvetet har lämnat oriktiga uppgifter som varit av be- tydelse för att få tillståndet eller medvetet förtigit omständigheter av sådan betydelse (2 kap. 9 § första stycket UtlL). Den som med- vetet lämnat oriktig uppgift eller medvetet förtigit uppgift kan straffas för detta (10 kap. 2 § 2 UtlL). Återkallelse får också ske om Nuvarande förhållanden, m.m. det finns andra särskilda skäl, i fråga om uppehållstillstånd dock endast om utlänningen ännu inte rest in i (2 kap. 9 § andra stycket UtlL). Andra särskilda skäl kan i fråga om visering vara att utlänningen redan vid inresan visar sig sakna medel för sitt uppehälle här eller ägnar sig åt annan verksamhet i än som förutsatts. I fråga om uppehållstillstånd kan särskilda skäl vara att förutsättningen för tillstånd har förändrats väsentligt och detta inte orsakats eller bort förutses av utlänningen (se G. Wikrén –H. Sandesjö, a.a. s. 123 f). Vid bedömningen av om ett uppehållstillstånd bör återkallas för en utlänning som har rest in i skall hänsyn tas till utlänning- ens anknytning till det svenska samhället och till om andra humani- tära skäl talar mot att tillståndet återkallas. Därvid skall särskilt be- aktas utlänningens levnadsomständigheter och familjeförhållanden samt hur länge utlänningen har vistats i (2 kap. 9 § tredje stycket UtlL). Bestämmelsens utformning motsvarar vad som gäller vid utvisning på grund av brott (4 kap. 10 § UtlL). Huruvida utlän- ningen har familj här respektive i hemlandet kan ha betydelse, liksom t.ex. ålder, arbetsförhållanden, utbildning och andra sociala förhål- landen. Om han eller hon har vistats här med uppe- hållstillstånd, får återkallelse ske bara om det finns synnerliga skäl. Uppehållstillstånd får återkallas också om utlänningen har regi- strerats på spärrlistan i Schengens informationssystem, SIS (2 kap. 10 § UtlL). I finns bestämmelser om regi- strering på spärrlista (se Proposition 1999/2000:64 Polissamarbete m.m. med anledning av anslutning till Schengen s. 121 ff. och lagen [2000:344] om Schengens informationssystem). En utlän- ning får registreras på spärrlista om det finns beslut om det av en nationell myndighet eller domstol enligt landets lagstiftning och beslutet är grundat på att utlänningen utgör ett hot mot allmän ord- ning och säkerhet eller på att han eller hon har avvisats eller utvisats. Enligt en relativt ny bestämmelse (2 kap. 10 a § UtlL) kan ett uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare återkallas i ytterligare en situation. Bestämmelsen är tillämplig på innehavare av uppehålls- tillstånd, vare sig dessa rest in i eller inte. Uppehållstillstånd får, enligt bestämmelsen, återkallas om det är så att ett beslut om avvisning eller utvisning av utlänningen har meddelats i en stat till- hörande Europeiska unionen eller i eller och beslutet är grundat på att det föreligger ett allvarligt hot mot den allmänna ordningen eller den inre säkerheten och på att utlänningen i den beslutande staten har dömts för ett brott för vilket är föreskrivet fängelse , eller att utlänningen är skäligen misstänkt för Nuvarande förhållanden, m.m. att ha begått ett grovt brott eller att det finns starka skäl som tyder på att han avser att begå ett sådant brott. Detta gäller dock inte om det är fråga om sådan familjemedlem till en medborgare i en stat tillhörande Europeiska unionen eller till en medborgare i eller som utövat sin rätt till fri rör- lighet enligt de regler som gäller inom unionen. Med familjemed- lem förstås i detta sammanhang: make, maka eller sambo, barn som är beroende av föräldern för sin försörj- ning, förälder som är beroende av barnet för sin försörjning. Ett uppehållstillstånd får inte återkallas enligt denna bestämmelse innan samråd har skett med den stat som har beslutat om avvisning eller utvisning. Ett uppehållstillstånd kan vidare återkallas på grund av utlänning- ens bristande vandel (2 kap. 11 § UtlL). Om utlänningen har rest in i landet, får ett uppehållstillstånd återkallas 1.om han bedriver sådan verksamhet som kräver arbetstillstånd utan att ha sådant tillstånd, 2.om han handlat på ett sådant sätt att det finns allvarliga anmärk- ningar mot hans levnadssätt, eller 3.om det med hänsyn till hans tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att han kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i eller i något annat nordiskt land. Återkallelse enligt denna bestämmelse får ske endast om frågan har väckts innan utlänningen har varit bosatt här med uppehålls- tillstånd. Syftet är att det av utlänningens bo- sättning här skall vara möjligt att vägra tillstånd för fortsatt vistelse, om det finns allvarliga anmärkningar i fråga om utlänningens levnads- sätt. Härutöver gäller enligt 3 kap. 5 c § UtlF att uppehållstillstånd får återkallas för dels en utlänning som grundar sin rätt till vistelse i på EES-avtalet1 och som inte försörjer sig eller annars sak- nar egna medel för sitt uppehälle här, dels för dennes anhöriga, om 1 Eller avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan. Nuvarande förhållanden, m.m. anknytningen till EES-medborgaren bryts och den anhörige inte har rätt att stanna i på någon annan grund. Ett permanent uppehållstillstånd skall slutligen återkallas om ut- länningens bosättning i upphör (2 kap. 12 § UtlL). Återkallelse av uppehållstillstånd och arbetstillstånd beslutas av . Återkallelse av visering beslutas av den myndig- het som har meddelat viseringen eller av . Uppe- hållstillstånd eller visering som har beviljats av Utrikesdepartemen- tet får återkallas endast av departementet (2 kap. 13 § UtlL). I utlänningslagen förekommer två begrepp för beslut som innebär att en person skall lämna landet – avvisning och utvisning. Avvisning innebär att ett beslut om avlägsnande fattas av en administrativ myn- dighet i de fall där utlänningen inte har eller har haft uppehållstill- stånd efter ankomsten till landet. Utvisning är ett beslut om avlägs- nande av en utlänning som har haft uppehållstillstånd men inte fått det förlängt eller fått tillståndet återkallat eller som har begått brott av viss svårighetsgrad. I det senare fallet fattas beslutet av allmän domstol. De s.k. formella avvisningsgrunderna regleras i 4 kap. 1 § första stycket UtlL. Dessa omfattar sådana grunder för avvisning som har samband med den generella utlänningskontrollen. En utlänning kan sålunda avvisas om han eller hon saknar pass när detta krävs (p. 1), om utlänningen saknar visering, uppehållstillstånd eller annat till- stånd som krävs för inresa, vistelse eller arbete i (p. 2), om det framkommer att utlänningen tänker besöka något annat nor- diskt land men saknar tillstånd för detta (p. 3), eller om utlänningen inte lämnar begärda uppgifter eller medvetet lämnar felaktiga upp- gifter eller förtiger omständigheter av betydelse för rätten att resa in i landet (p. I samband med inträde som operativ med- lem i fördes en ny formell grund för avvisning in i 4 kap. 1 § första stycket 5 UtlL. Bestämmelsen innebär att en utlänning får avvisas om han eller hon inte uppfyller de krav för in- resa som föreskrivs i artikel 5 i . Det inne- bär att avvisning får ske också om utlänningen finns registrerad på spärrlista i SIS. För att genomföra rådets direktiv /40/EG av om ömsesidigt erkännande av beslut om avvisning eller utvisning av medborgare i tredje land infördes en ny grund för Nuvarande förhållanden, m.m. avvisning (p. Enligt bestämmelsen får en utlänning avvisas om utlänningen avvisats eller utvisats från en stat som ingår i Europe- iska unionen eller från eller och förhållandena är så- dana som avses i 2 kap. 10 a § UtlL (dvs. det föreligger ett allvarligt hot mot den allmänna ordningen eller den inre säkerheten och ut- länningen i den beslutande staten har dömts för ett brott för vilket är föreskrivet fängelse , eller utlänningen är skäligen misstänkt för att ha begått ett grovt brott eller det finns starka skäl som tyder på att han avser att begå ett sådant brott, jfr ovan under 2.4) eller om beslutet grundats på att utlänningen har underlåtit att följa gällande bestämmelser om utlänningars inresa eller vistelse i staten. Liksom beträffande punkterna 1–5 är avvisningsgrunden inte obliga- torisk, utan det ankommer på de tillämpande myndigheterna att av- göra om utlänningen skall avvisas med stöd av bestämmelsen eller ej. De s.k. materiella avvisningsgrunderna finns i 4 kap. 2 § UtlL. Dessa syftar till att göra det möjligt att avvisa en utlänning ur landet som på grund av bristande försörjning, kriminalitet eller någon annan omständighet hänförlig till utlänningens person gör att han eller hon inte anses önskvärd i landet. Inte heller beträffande de materiella grunderna föreligger någon ovillkorlig skyldighet att avvisa utlän- ningen. Det ankommer på de beslutande myndigheterna att avgöra om så skall ske. Avvisning får enligt bestämmelserna ske, om det kan antas att utlänningen saknar tillräckliga medel för sin vistelse i eller det nordiska land som han eller hon tänker besöka samt för hemresan (p. 1), om det kan antas att utlänningen under vistelsen i eller i något annat nordiskt land inte kommer att försörja sig på ett ärligt sätt eller bedriva verksamhet som kräver arbetstill- stånd utan att ha ett sådant (p. 2), om utlänningen på grund av tidi- gare ådömt fängelsestraff kan antas komma att begå brott i eller annat nordiskt land (p. 3), om det kan antas att utlänningen kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelse- verksamhet i eller annat nordiskt land (p. 4), eller om det med stöd av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner har föreskrivits att avvisning kan ske (p. En utlänning kan vidare avvisas om det har begärts av ett annat nordiskt land och det kan antas att utlänningen beger sig till det lan- det (4 kap. 2 § andra stycket). Avvisning på materiell grund får – till skillnad från avvisning på formell grund – inte ske senare än efter utlänningens ankomst till landet, och inte heller om utlänningen innehar visering eller uppehållstillstånd. Nuvarande förhållanden, m.m. Avvisning beslutas av om utlänningen åberopar någon form av politiska skäl, om utlänningen vistats i utan avbrott mer än efter ankomsten när frågan om avvis- ning väcks eller om det gäller avvisning enligt 4 kap. 1 § första stycket 6 eller 2 § andra stycket. I andra fall meddelas beslut om avvisning av polismyndigheten (4 kap. 4 § UtlL). Enligt 4 kap. 3 § får en utlänning utvisas ur om han eller hon uppehåller sig här efter det att hans eller hennes uppehålls- tillstånd har löpt ut eller återkallats. Sådan utvisning beslutas av . Om en ansökan om uppehållstillstånd avslås eller ett uppehålls- tillstånd återkallas medan utlänningen befinner sig i , skall beslut meddelas om avvisning eller utvisning, om inte sär- skilda skäl talar mot detta (4 kap. 6 § UtlL). Särskilda skäl kan vara t.ex. att det framstår som sannolikt att sökanden efter avslagsbe- slutet frivilligt kommer att lämna landet. Enligt 4 kap. 7 § UtlL kan en utlänning i vissa fall utvisas på grund av brott. Ett svenskt beslut om utvisning på grund av brott fattas av domstol. Slutligen finns det i lagen (1991:572) om särskild utlänningskon- troll bestämmelser om utvisning av hänsyn till rikets säkerhet och på grund av befarad brottslighet enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. 2.5Förfarandet vid handläggning och prövning Enligt huvudregeln skall den som vill ha uppehållstillstånd i ha utverkat ett sådant tillstånd före inresan i landet (2 kap. 5 § UtlL). Från huvudregeln finns undantag bl.a. för flyktingar, skyddsbe- hövande, och (i vissa fall) utlänningar med familjeanknytning (2 kap. 5 § andra och tredje stycket UtlL). Enligt 3 kap. 7 a § UtlF kan ansökningar om uppehållstillstånd be- viljas för EES-medborgare, även om de vistas i när ansökning- en görs eller prövas. När en utlänning inte befinner sig i , vilket har förutsatts vanligen vara fallet när tillstånd söks första gången, skall ansökan om uppehållstillstånd och arbetstillstånd ges in till en svensk beskickning eller ett svenskt konsulat i hemlandet eller i det land där han annars Nuvarande förhållanden, m.m. är stadigvarande bosatt (3 kap. 7 § UtlF). En ansökan om uppehålls- tillstånd av en utlänning som vistas i skall ges in till Migra- tionsverket. En ansökan om arbetstillstånd ges in till Migrations- verket. I utlänningslagen finns inga tidsfrister angivna när det gäller hand- läggningen av ett ärende. Enligt förvaltningslagen (1986:223), FL, skall dock ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts (7 § FL). Enligt årsredovisning (s. 31) har ver- ket som mål att beslut om uppehållstillstånd på grund av anknyt- ning till personer bosatta i skall fattas från den dag då ansökan inkom till utlandsmyndigheten. Av de av- gjorda ärendena hos (30 451 st.) avgjordes dock . Mediantiden för ärendena var . En annan målsättning är att den sammanlagda väntetiden (hos utlandsmyndighet, och ) inte skall överstiga . Enligt årsredovisningen var det må- let dock uppfyllt i av ärendena . De ärenden som ingått i den beräkningen var sådana där verkets beslut överklagats till . Det var sammanlagt 4 689 ären- den och den genomsnittliga handläggningstiden var . När det gäller ärenden avseende uppehållstillstånd för att studera i framgår av den nyssnämnda årsredovisningen (s. 31) att av alla förstagångsansökningar och av alla för- längningar för gäststudier avgjordes än . avgjordes 10 749 ärenden, varav 6 005 förstagångsansök- ningar. Mediantiden var för förstagångsansökningar (då var dock inte tiden hos utlandsmyndigheten inräknad). Av ärenden där arbetsmarknadsskäl legat till grund för ansök- ningen avgjordes och den genom- snittliga handläggningstiden för förstagångsansökningar var . 19 490 ärenden avgjordes (samma årsredovisning s. 32). inkom 12 834 ansökningar om uppehållstillstånd grundat på . avgjordes 13 926 ärenden varav 2 190 förlängningsärenden. Andelen ärenden som avgjordes var (a. a. s. 32) Nuvarande förhållanden, m.m. Enligt förvaltningslagen skall ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild (20 § FL). Skälen får dock utelämnas helt eller delvis i vissa uppräknade fall. I 11 kap. 3 § UtlL sägs att nyssnämnda bestämmelse i förvaltnings- lagen gäller även för beslut som meddelas i ärenden enligt utlän- ningslagen. Dock skall ett beslut i fråga om uppehållstillstånd alltid innehålla de skäl som ligger till grund för beslutet. Vid beslut om visering eller arbetstillstånd får skälen som ligger till grund för be- slutet utelämnas. En utlänning som omfattas av avtalet om ett Euro- peiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) eller avtalet mellan Euro- peiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan om fri rörlighet för personer, utan att vara medborgare i ett EES-land eller i , har dock alltid rätt till motivering av ett beslut om visering om det går honom emot. Av förvaltningslagen följer att en sökande, klagande eller annan part skall underrättas om innehållet i det beslut varigenom myndig- heten avgör ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild (21 § FL). Parten behöver dock inte underrättas, om det är uppenbart obehövligt. Om beslutet går parten emot och kan över- klagas, skall han eller hon underrättas om hur man kan överklaga det. Myndigheten bestämmer om underrättelsen skall ske muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt. Underrät- telsen skall dock alltid ske skriftligt, om parten begär det. Enligt 7 kap. 1 § UtlL får beslut av förvaltningsmyndigheter i ären- den enligt lagen överklagas endast om det anges i nämnda kapitel. beslut i fråga om avvisning eller utvisning samt om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd eller om återkallelse av ett uppehållstillstånd får av utlänningen överklagas till . beslut i fråga om arbetstillstånd eller återkallelse av arbetstillstånd får överklagas till nämnden under för- utsättning att frågan om tillstånd har behandlats i samband med ett beslut i fråga om avvisning eller utvisning (7 kap. 3 § UtlL). består av ordförande och övriga ledamöter. För ordförande skall finnas ersättare. Ledamöter och ersättare för Nuvarande förhållanden, m.m. ordförande utses av regeringen. Ordförande och ersättare för ord- förande skall vara jurister och ha erfarenhet av tjänstgöring som domare eller annan likvärdig erfarenhet. Den normala sammansätt- ningen vid prövning med nämnd är ordförande och två lekmanna- ledamöter. De tre ledamöterna har vardera en röst. Vid prövning av ärenden av principiell betydelse eller som innebär ändring av praxis förutsätts nämnden sammanträda med minst två ordförande eller ersättare för ordförande och minst fyra lekmannaledamöter. Vissa beslut kan fattas av ensamordförande. Ordföranden får ensam av- göra frågor om inhibition, frågor om förvar eller uppsikt enligt ut- länningslagen, ärenden om uppehållstillstånd enligt 2 kap. 5 b § utlän- ningslagen, frågor om avvisning eller avskrivning av ett ärende, frå- gor som rör ett ärendes beredning, frågor om offentligt biträde, och andra frågor, om prövningen är av enkelt slag (7 § förordning [1991:1817] med instruktion för ). I vissa fall avgörs ett ärende av som första instans.