sou · GTB373d10 · 2006-01-01 00:00:00 — Här finns redan en del spännande och intressant forskning att ta tillvara, men kunskap om metodik att samtala med de yngsta barnen och barnen utan talspråk behöver prioriteras och fortsatt utvecklas. Vid stigande ålder och mognad har barnet rätt till själv- bestämmande. Skyldigheten att beakta barnets åsikt är enligt artikel 12 i satt i relation till barnets ålder och mognad. Det finns skäl att se närmare på de artiklar i som har indirekta eller direkta beröringspunkter med frågor om upp- växtvillkor och föräldraskap. I inledningen (preambeln) till slås fast att familjen är den grundläggande enheten i samhället och den natur- liga miljön för bland andra barnen och att familjen har stor bety- delse för barnens utveckling och välfärd. Det slås vidare fast att familjen bör ges nödvändigt stöd, i form av skydd och bistånd, så att den fullt ut kan ta på sig sitt samhällsansvar. Vidare bör enligt preambel barnet, för att fullständigt och harmoniskt kunna utveckla sin personlighet, växa upp i en familje- miljö som präglas av lycka, kärlek och förståelse. Artikel 3 slår fast att vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, dom- stolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, ska barnets bästa komma i främsta rummet. Det slås vidare fast att konventionsstaterna åtar sig att tillförsäkra barnet sådant skydd och sådan omvårdnad som behövs för barnets välfärd, och med hänsyn till de rättigheter och skyldigheter som tillkommer barnets föräldrar, vårdnadshavare eller andra personer som har lagligt ansvar för barnet. Konventionsstaterna ska vidta alla lämpliga lag- stiftnings- och administrativa åtgärder för detta ändamål. Artikel 3 kan därmed sägas kräva av konventionsstaterna att aktivt anpassa generella samhällsinsatser till att även möjliggöra flexibla och individuella lösningar som är till varje enskilt barns bästa. Artikel 5 handlar om att samhället ska respektera föräldrarnas roll och att föräldrarna ska hjälpa barnet att utöva sina rättigheter. Konventionsstaterna skall respektera det ansvar och de rättigheter som tillkommer föräldrar eller där så är lämpligt, medlemmar av den utvid- gade familjen eller gemenskapen enligt lokal sedvänja, vårdnadshavare eller andra personer som har ett lagligt ansvar för barnet, att på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga ge lämplig ledning och råd då barnet utövar de rättig- heter som erkänns i denna konvention. Artikel 18 fokuserar på frågor om uppfostran och utveckling. Det slås tydligt fast att konventionsstaterna ska göra sitt bästa för att säkerställa erkännandet av principen att båda föräldrar har ett gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Föräldrar eller vårdnadshavare har huvudansvaret för barnets uppfostran och utveckling. Barnets bästa ska för föräldrar och vårdnadshavare komma i främsta rummet. Artikeln slår även fast att konventionsstaterna ska garantera och främja de rättigheter som barnet har enligt genom att ge föräldrar/vårdnadshavare lämpligt bistånd då de full- gör sitt ansvar för barnets uppfostran. Konventionsstaterna ska även säkerställa utvecklingen av institutioner, inrättningar och tjänster för vård av barn. Artikel 26 tar upp barnets rätt till social trygghet. Konventions- staterna ska erkänna rätten för varje barn att åtnjuta social trygg- het, innefattande socialförsäkring, och ska vidta nödvändiga åt- gärder för att fullt ut förverkliga denna rätt i enlighet med den nationella lagstiftningen. Förmånerna ska, om det är lämpligt, beviljas med hänsyn till de resurser som barnet och de personer som ansvarar för barnets underhåll har och hänsyn ska tas till deras omständigheter i övrigt. Hänsyn ska även tas till alla andra för- hållanden som är av betydelse i samband med en ansökan om en sådan förmån för barnet eller för dess räkning. Artikel 27 handlar om levnadsstandard. Konventionsstaterna erkänner rätten för varje barn till den levnadsstandard som krävs för barnets fysiska, psykiska, andliga, moraliska och sociala utveck- ling. Föräldrar och andra som är ansvariga för barnet bär huvud- ansvaret för att säkerställa de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling. Det slås vidare fast att konventionsstaterna i enlighet med natio- nella förhållanden, och inom ramen för sina resurser, ska vidta lämpliga åtgärder för att bistå föräldrar och andra som är ansvariga för barnet. Det kan till exempel handla om att tillhandahålla mate- riellt bistånd (mat, kläder och bostad) och att utarbeta olika psykosociala stödprogram. Debatten om föräldraförsäkringens konstruktion har i stor ut- sträckning kommit att handla om föräldrars behov, arbetsmark- nadens behov, samhällets jämställdhetssträvanden mellan könen och frågor som rör familjens självständighet i förhållande till sam- hället i övrigt. Ett noggrant analyserat barnperspektiv har beklag- ligt nog inte förekommit i tillräckligt stor utsträckning i debatten, fastän frågan om föräldraförsäkringen i huvudsak bör handla om de yngsta barnens behov av, och rätt till, bra anknytning, trygghet, god omvårdnad, stimulerande utveckling i lärande miljöer och bra relationer. Föräldraförsäkringen är i grunden till för barnet och borde därför konstrueras så att den kan bidra till bra lösningar för varje enskilt barn. Flexibilitet att möta individuella behov är svårt att förena med generella lösningar, men samhället bör göra sitt yttersta för att nå så nära målet som möjligt. Häri ligger en stor utmaning men också en enorm möjlighet att lägga grunden för en bra barndom för varje barn, som förutom mänskliga mervärden också kan leda till annan samhällsekonomisk nytta. Barndomen är inte ett förstadium till vuxenlivet, utan en mycket viktig del av livet. Barn har rätt till båda sina föräldrar. Denna rättighet bör i hög grad prägla hur samhället väljer att organisera och stimulera föräld- rarna att i början av barnets liv, och på heltid, ta hand om barnet. Det är av avgörande betydelse för barnet att båda föräldrar erbjuds verkliga möjligheter att vara föräldralediga. Barnets rätt till båda sina föräldrar måste garanteras så långt det är möjligt. Barnet har behov av att redan som litet få en nära och djup kontakt med båda sina föräldrar. Det är också av mycket stor betydelse att samhället garanterar alla barn samma rätt att vara hemma med någon för- älder/vårdnadshavare. Detta innebär i sin tur att samhället tydligt måste utforma reglerna för undantag från huvudregeln om indivi- duellt knutet uttag av medgivna antal föräldradagar. individuella uttag och exakta krav om fördelning av antal föräldra- dagar mellan föräldrarna får inte tvinga något barn till hemma därför att den ene föräldern omöjligt kan eller vill nyttja sin möjlighet till föräldraledighet, eller om föräldern av andra skäl är direkt olämplig att vårda barnet och därmed inte bör nyttja möjlig- heten till föräldraledighet. Behov av dessa undantag kan till exempel bli aktuellt i de fall då en förälder sitter i fängelse, är aktiv missbrukare eller är allvarligt sjuk. När man väljer att fördela dagarna mellan föräldrarna bör man alltså även söka en bra lösning på hur dagarna ska fördelas i de fall en förälder omöjligen kan, vill eller bör ta ut sin del. Undantag från huvudregeln om könsneutral fördelning av föräldradagarna måste med andra ord medges. Föräldrar, föräldrabalk och föräldraförsäkring Enligt artikel 18 har barnets båda föräldrar gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Barnets båda föräldrar är i regel mycket betydelsefulla för varje barn och för barnets utveckling. Det är därför av stor betydelse för barnet, att samhället aktivt och genom både riktade och generella insatser stöttar barnets båda föräldrar i sin föräldraroll. Under barnets upp- växt kan båda föräldrarna tillsammans, eller varje förälder var för sig, behöva rådgivning, information och stöd. Barnets rätt till stimulerande och trygga uppväxtvillkor kräver att samhället organi- seras så att barndomen blir både utvecklande och trygg och att för- äldrar kan få ta del av olika stödjande insatser som därmed indirekt kommer barnet till del. De barn som har givits möjlighet till god anknytning till båda sina föräldrar ges sannolikt ökad möjlighet till en livslång relation med båda föräldrarna, oavsett andra yttre om- ständigheter som kan inträffa senare under uppväxten. Barnets rätt till båda sina föräldrar under hela barndomen bör prägla samhällets konstruktion av föräldraförsäkringen. Genom att benämna något sänds signaler om innebörden av en omständighet eller en företeelse ut. Det faktum att i svensk lagstiftning benämns just sänder signaler om vilka perspektiv som ska prägla frågor om omsorg om barn, vård- nad om barn, boende, umgänge med barn och föräldraskap. Det borde vara barnets behov och rättigheter som ska prägla och genomsyra de beslut som fattas rörande barnets uppväxt och barn- dom, på samma sätt som föräldraförsäkringen bör möjliggöra för barnet att få god omsorg av sina föräldrar. Försäkringens huvud- syfte, att försäkra barnet rätten till god omsorg av båda sina föräld- rar under barndomen, bör i högre grad prägla benämningen av för- säkringen ifråga. Man bör kalla saker vid sitt rätta namn. Då ökar förhoppningsvis förståelsen av innebörden och fokus hamnar på rätt fråga. I det här fallet handlar det om barnets rätt till båda sina föräldrar. Barns egen uppfattning om föräldrar Barn i är i stor utsträckning nöjda med sina familjer. På direkt fråga om hur en bra förälder ska vara så svarar barn vi ställt frågan till att föräldrar ska vara snälla, vara förstående och vara omtänksamma. Föräldrar ska bry sig och lyssna på sitt barn, vara stränga när det behövs och så ska föräldrar vara roliga och ha humor. Dåliga föräldrar är, enligt barnens uppfattning, de föräldrar som inte bryr sig, som inte lyssnar och som struntar i hur barnet har det. När barn framhåller viktiga faktorer i relationen till sina föräldrar så pekar de på kärlek och förståelse. har uppdraget att företräda barn och unga och försöker i alla sammanhang som ges ta tillfället i akt att föra fram ett barnperspektiv på den aktuella frågan. Frågan om för- äldraförsäkringens konstruktion har stor bäring på i vilken omfatt- ning barn i får omvårdas och vara med sina föräldrar under sina första levnadsår. Forskningen brukar peka på att , ur olika perspektiv, är mycket betydelsefull. Jag hoppas därför att den framtida konstruktionen av föräldraförsäkringen kan komma att bidra till en positiv förändring för varje barn i det avseendet.