sou · GTB3100d5 · 2006-01-01 00:00:00 — Vi kan dels tala om en grund- värdighet som är identisk med människovärdet, dels om en värdig- het som utgör en förståelse av vad ett idealtypisk värdigt liv innebär i vår kultur. Det innebär en serie värdighetsaspekter som vi kan anses ha rätt till i vår egenskap av att vara människor i en visst sam- hälle med dess resurser. Utöver dessa två värdighetsbegrepp relaterade till människo- värdet och till rättigheter kan vi tala om hierarkisk värdighet, etisk värdighet och estetisk värdighet. Dessa tre former av värdighet är sådant som vi får eller tillskrivs av andra på grund av personliga egenskaper och förhållanden i vårt liv. Det är värdighetsomdömen som vi kan förtjäna genom meriter och prestationer eller i vissa fall genom att ha tur. En sjätte form av värdighet har sin grund i vårt självidentitet. Denna självidentitetens värdighet kan vara direkt beroende av de tre former av värdighet som vi tillskrivs av andra. Vår självbild på- verkas av andras omdöme och attityd till oss. Men vi kan också ha egna värdighetsmått för vårt liv, utifrån våra egna förutsättningar och ideal. Låt oss beskriva dessa sex former eller dimensioner av värdighet närmare. Om vi identifierar människovärdet med människans värdighet innebär det att vi har en grundläggande dignitet i vår existens som människor. Denna grundvärdighet är identisk med det höga, lika och obetingade människovärdet. En sådan värdighet har vi helt oavsett vårt subjektiva livsvärde, oavsett hur vi lever och hur hög social status vi har. Det är en värdighet som ska ge oss en grund- läggande aktning för en människa, oavsett vem hon är – liksom en självaktning inför vårt eget liv. Av denna grundvärdighet följer att vi har vissa rättigheter. Den grundvärdighet som utgörs av människovärdet är utgångspunkten för vår rätt till ett värdigt liv, vars närmare innebörd utgör ett annat värdighetsbegrepp. 2 Ett värdigt liv Vi lever i en viss kulturell och samhällelig situation med dess resurser och ideal. Det medför att vi kan ställa berättigade krav på att få del av vissa villkor. Vi kan tala om olika värdighetskompo- nenter, förhållanden som kan uppfattas som rättigheter. När man inom till exempel socialt arbete säger sig arbeta för att (utsatta) människor får ett (mer) värdigt liv eller när vi hävdar att vi ska respektera en persons integritet avser vi ett sådant värdighets- begrepp. Distinktionen mellan människovärde och mänskliga rättigheter motsvarar distinktionen mellan grundvärdighet och ett värdigt liv, en idealtypisk värdighet med olika värdighetsaspekter. Innebörden av detta värdighetsbegrepp utgör en idealtypisk för- ståelse av vad en person – enbart i egenskapen att vara människa och medborgare – bör ha rätt till i vår kultur. Frågan är hur detta får sitt uttryck inom vård, omsorg, stöd och service. Vi får fler associationer kring temat om vi väljer språkbruket att respektera en persons integritet. Vad innebär det att visa en sådan respekt och därmed att bidra till ett värdigt liv? Ett värdigt liv, rätten till integritet och mänskliga rättigheter blir alltså närliggande begrepp. Den värdighet som är aktuell i det här sammanhanget kan vi alltså få en bild av genom att fråga oss vad respekt för en persons integritet innebär. Följande förslag på värdighetsaspekter är även relaterat till hur uttrycket (integritets)kränkning kan användas. Hur ser de förhållanden och den behandling ut som är kränkande för en person? Motbilden till det som är kränkande kan utgöras av respekt för medborgarens integritet. En viktig aspekt av den grundvärdighet som följer av människo- värdet är att vara (1) fri från tvång och förtryck. Det innebär en grundläggande rättstrygghet. Att hotas eller bli utsatt för brott är en kränkning av vår integritet. Det innebär också rätt till självbestäm- mande och självständigt agerande, att få avgöra sitt livs angelägen- heter. Frihet och rätt till självbestämmande ingår i vår rätt till integritet. Jag avser då inte ett mer utvecklat frihetsbegrepp utan en första grundbetydelse av frihet: Att få välja inriktning för sitt liv och vara den person man önskar. Rätten till självbestämmande brukar begränsas av en klassisk regel: Man har rätt till självbestämmande och frihet, förutom när man handlar så att denna frihet förhindras för någon annan. Ett annat möjligt undantag är när självbestämmandet får en grav själv- destruktiv inriktning i kombination med att personen inte kan bedömas som beslutskapabel. Detta undantag berör en spänning inom integritetsbegreppet mellan självbestämmande och välfärd. Tvångsingripanden inom till exempel psykiatri och missbrukarvård avser att försöka ge en person del av en välfärd som vederbörande själv inte uttrycker sig vilja ha. Vårt självbestämmande begränsas naturligtvis också av politiska beslut och rättsliga inskränkningar utan att det är fråga om en kränkning. Men det är inte ovanligt att politiska beslut uppfattas som kränkande. Både skolplikt och förbudet mot barnaga har upp- fattats som en kränkning av föräldrarätten (och därmed av föräld- rarna). Här är vi inne på den klassiska frågan om relationen mellan den enskilde och staten. Om staten per definition uppfattas som en främmande och inkräktande företeelse och samhället i sin genuina form består av fria individer eller autonoma familjer, blir en stor del av (välfärds)statens insatser en kränkning av den enskildes eller familjens autonomi. Att respektera en persons integritet innebär också att (2) på- verkan ska vara saklig och öppen. Att föra någon bakom ljuset och andra varianter av manipulation är en kränkning av integriteten. Ett värdigt liv och rätten till integritet innebär också att ha (3) tillgång till en privat sfär som inte är tillgänglig för myndigheters eller andra medborgares insyn. Inom detta område har det utveck- lats en betydande känslighet – för att inte säga överkänslighet – vad gäller till exempel individens anonymitet i det offentliga rummet. Övervakningskameror på offentliga platser som torg och museer har ifrågasatts som riskabla ur integritetssynpunkt. Då handlar det om en verklig delikatessintegritet. Men naturligtvis har vi legitima önskemål om att ha tillgång till en rumslig privat sfär, till exempel i ett särskilt boende eller i ett gruppboende. Rätten till en privat sfär handlar också om en begränsning av den kunskap som efterfrågas eller sprids om en person. Denna begräns- ning bevakas genom till exempel sekretesslagstiftning och genom restriktioner i fråga om vilken kunskap man får inhämta om en person. Det uppfattas i synnerhet som en kränkning av integriteten att sprida uppgifter som kan vara generande för en person. Ytterligare en aspekt av rätten till integritet är att bli (4) respekt- fullt och jämlikt bemött. Ett sådant bemötande uttrycker en frihet från hierarkisk mentalitet. Det behöver inte innebära att man bortser från att relationen är asymmetrisk och ojämlik i fråga om makt. Men det är ett kvalitativt språng mellan det bemötande som präglas av respektens och jämlikhetens mentalitet och ett be- mötande som är mekaniskt, nonchalant eller till och med ned- låtande. Rätten till integritet och ett värdigt liv omfattar även att få en (5) kvalificerad offentlig insats i undervisning, vård, omsorg eller vad gäller stöd och service för funktionshindrade. En slarvig behandling inom sjukvården, en usel utredning inom eller en oaktsamhet av en personlig assistent brister i respekt för den enskildes integritet. Denna aspekt av värdighet omfattar också rättssäkerhet. Det är en kränkning att bli utsatt för godtycke av myndigheter och det offentliga systemet. Även i många andra sammanhang kan en slarvig insats uppfattas som en kränkning. Rätten till en kvalificerad insats innebär även att en person får en rimlig tillgång till samhällets välfärdsresurser i övrigt. Välfärd ingår därmed i ett värdigt liv. Detta kriterium måste rimligtvis relateras till hur resurssituationen ser ut i samhället. Kriteriet innebär inte att de är omöjligt att ha integritet i ett läge av knapphet och fattig- dom. Men det innebär att man inte respekterar människors integri- tet om de inte får del av de välfärdsresurser som det finns förut- sättningar för i det offentliga systemet eller på annat sätt. Om vi till exempel inte skulle få en starr- eller höftledsoperation utförd eller på grund av funktionshinder inte kunna upprätthålla sociala rela- tioner, för att vi saknar personliga ekonomiska resurser att betala kostnaderna, skulle det innebära en samhällsordning som inte respekterar vår integritet. Vi kan även räkna (6) demokratiska rättigheter till det som krävs för att respektera någons integritet. Om vi förvägras rätten till del- aktighet och demokratiskt inflytande i de sammanhang vi lever – i synnerhet inom politiken, men också inom arbetslivet och i de organisationer vi tillhör – kan det ses som en integritetskränkning, en värdighet som förvägras oss. I denna analys har begreppet värdighet-integritet fått en vid innebörd och omfattar grundläggande villkor för ett värdigt liv. Respekt för en persons integritet blir i huvudsak detsamma som innehållet i mänskliga rättigheter (se nedan). Den grundläggande förståelsen av vad ett värdigt liv innebär utgör alltså ett slags idealtypisk bild av vad en person har rätt till i vår kultur, enbart i egenskapen att vara människa och medborgare. Med hierarkisk värdighet avser jag den status och aktning som till- faller en person i kraft av en viss samhällsställning. Det motsvarar meritvärdighet. Denna värdighet är främst knuten till en viss roll eller funktion som en person har. Det är en roll man kan ärva – till exempel i en arvsmonarki – men de flesta former av hierarkisk värdighet har man erövrat på något sätt. Den speciella värdigheten knuten till rollen klingar av när man lämnar sin befatt- ning. Inom arbetslivets organisering och kultur finner vi många uttryck för en hierarkisk värdighetsidé. Miniformer av detta gör sig också gällande i privatlivet, till exempel vid bordsplaceringen på en bröllopsmiddag. Om någon påstår att något är under min värdig- het förutsätts främst en hierarkisk värdighetsidé. Med etisk värdighet avser jag en persons moraliska mognad. Det är i huvudsak en etisk värdighet vi avser när vi påstår att en person har integritet. Vi kan känna ett moraliskt förtroende för en sådan person och det ger personen en värdighet. Denna typ av värdighet går förlorad om en person visar uppseendeväckande tillkortakommanden eller till och med begår allvarliga brott. Det massmediala avslöjarintresset kring personer är inriktat på att underminera den etiska värdigheten. Intresset för sådana avslöjanden gäller främst personer som har en hierarkisk värdighet. Etisk värdighet är också ett viktigt tema när en persons helgon- status prövas i den romersk katolska kyrkan. En sådan prövning – med en eventuell helgonförklaring som följd – kan bara ske efter en persons död, utifrån ett avslutat livsfacit. Även för vanliga dödliga verkar en etisk värdighet lättare att få som en personrecension efter döden. Mitt begrepp etisk värdighet motsvarar i huvudsak den moraliska resningens värdighet i analys. ger en kom- mentar om att denna värdighet kan variera beroende på om den bedöms av personen själv eller av andra betraktare. Jag vill främst använda uttrycket etisk värdighet om den bild som omdömesgilla och generösa betraktare har av en person. Med estetisk värdighet avser jag kulturella stilideal som ger hög status; klädstil, kroppshållning, rörelsemönster, ansiktsuttryck, gester, språkbruk och diktion. Ett klassiskt värdighetsideal av det slaget finns till exempel inom stoicismen, med dess välbalanserade mildhet och reserverade vänlighet. En estetisk värdighet med den inriktningen kan komma nära det högdragna eller eleganta. Dess idéer formades i då demokratisk kompetens och jämlikhet inte fanns på agendan. Om vissa klassiska former av estetisk värdighet blir passé, betyder det inte att detta grundtema förlorar betydelse. Estetiska värdighetsideal är starkt kulturberoende. Det som betraktas som elegans i ett sammanhang kan ha töntstatus i ett annat. Den este- tiska värdigheten har en viktig roll i vår individualistiska och este- ticerande kultur och det uppkommer ständigt nya ideal på temat. Med självidentitetens värdighet flyttar vi fokus till den enskildes självbild och självrespekt. Vår självskattade värdighet kan vara starkt påverkad av vårt anseende på allmänna värdighetsarenor, men vi håller oss kanske också med egna kriterier som inte kan generali- seras. En världsetta i en friidrottsgren skulle känna det förnedrande att bli utslagen på försöksomgången i ett stort mästerskap och har man självbilden av att ha ett gott minne, kan det kännas som en förlust av värdighet att ägna åt att leta efter sina glasögon. Det jag avser med självidentitetens värdighet motsvarar inte riktigt begrepp den personliga identitetens värdighet. Det begreppet utgör snarare en kombination av mina två begrepp ett värdigt liv och självidentitetens värdighet. Självidentitetens värdighet kan ha stora variationer och det är ofta i relation till denna värdighet som uttrycket kränkning används. Då handlar det om att känna sig kränkt. Om vi talar om kränkning av den värdighetintegritet som följer av en persons grundvärdighet som människa – och innebär att våra möjligheter till ett värdigt liv begränsas – använder vi snarare uttrycket att vara kränkt. Det kan finnas personer som förvägras ett värdigt liv utan att det påverkar värdigheten i deras självidentitet. Och tvärtom: En person kan vara lättkränkt – självidentitetens värdighet äventyras av en bagatell. Denna begreppsdiskussion om värdighet kan bli mer överblick- bar med hjälp av en översikt: Värdig vård och ett värdigt liv Frågan om värdighet aktualiseras inom till exempel vård, omsorg, socialt arbete, stöd och service och kommer till uttryck i ambi- tioner att ge en värdig vård eller förutsättningar för ett värdigt liv. Då har vi främst i åtanke den värdighet som följer av människo- värdet (kategori B i ovanstående schema) med olika aspekter som ryms i integritetsbegreppet eller i mänskliga rättigheter. Vid bemötandet av eller vid insatserna för en brukare eller patient bör vi även ha en känsla för personens självskattade värdig- het. Det kan till exempel innebära att vi strävar efter en särskild uppmärksamhet och respekt inför den som har en låg självskattad värdighet. Vi kan också finna det relevant att ta hänsyn till vissa varianter av hög självskattad värdighet eller till vissa inslag i den självskattade värdigheten. Hotas värdigheten av myndigheters tillsyn? Om vi förstår värdighet-integritet på detta sätt kan vi ställa frågan om myndigheters tillsyn av en offentligt finansierad verksamhet innebär en kränkning av de personer som bedriver denna verksam- het eller av dem som är föremål för verksamheten som mottagare; brukare, klienter, patienter eller elever. Tillsyn har en aspekt av kontroll och kan sägas ha en bakgrund i en generell misstänksamhet om att det kan finnas oegentligheter och dålig kvalitet inom samhälleliga verksamheter. Det är inte minst tydligt vad gäller till exempel polisiär tillsyn inom trafiken (t.ex. fartkontroller), kontroll av passagerare på en flygplats eller tillsyn vad gäller livsmedelshantering och tillämpning av utskänk- ningsrättigheter. Men finns den någon rimlighet i att hävda att till- syn och kontroll av det slag vi nämnt innebär en kränkning och ett integritetshot mot bilister, flygtrafikanter, livsmedelshandlare, livsmedelskonsumenter, krögare eller kroggäster? En mängd andra exempel kan ges på tillsyn och kontroll och det framstår som ett närmast konspiratoriskt argument att hävda att tillsynsverksamhet som sådan innebär en kränkning av den enskilde som aktör eller som mottagare av insatser. Men självklart kan ett regelverk för tillsynsverksamhet ha inslag som en enskild aktör kan vara obekväm med och tillsyn kan genomföras med ett bemötande som är misstänksamt och mästrande. Den misstänksamhet som är en generell komponent bakom tillsynsverksamhet får inte ta sig ut- tryck i en bemötandets och attitydens misstänksamhet på person- nivå när tillsynsinsatser genomförs. Tillsyn kan alltså rimligtvis inte uppfattas som ett hot mot med- borgares integritet, den ligger snarare i medborgarnas intresse. Men den måste ha normeringskriterier som är relevanta och rimliga, och den måste genomföras med respekt och hänsyn. Vi har tolkat begreppet värdighet-integritet så att det innefattar begreppet frihet, utifrån en första grundbetydelse av frihet: rätt till självbestämmande och autonomi. Liksom det finns olika tolkningar av värdighet så finns det olika frihetsbegrepp och olika aspekter av frihet. Samhällelig och personlig frihet Med frihet kan vi avse en erfarenhet och förmåga, en faktiskt utövad personlig frihet i främst en psykologisk mening. Men vi ska främst diskutera frihet som struktur och resurser i samhället och som hand- lingar i det offentliga systemet. Sådant som ger bra förutsättningar för frihet som personlig erfarenhet och förmåga, goda villkor för att utöva självbestämmande och autonomi. Vi kan alltså skilja mellan samhällelig och personlig frihet med avseende på att frihet (och ofrihet) kan sägas om olika objekt. En stat kan ha frihet – från andra staters dominans – och den kan ge frihet av olika slag för sina medborgare. Sociala miljöer och grupper – till exempel en familj, en förening eller en arbetsplats – kan präglas av frihet. Samhällelig frihet är med andra ord en frihet som avser förhållanden i stater, organisationer och social miljöer (Lied- man 2004). När vi talar också om att människor har frihet kan vi avse de strukturer en person lever i och de resurser som den enskilde kan få del av. Då är det den samhälleliga friheten vi avser. Uttrycket en fri människa avser snarare en känsla och en förmåga som personen har – en personligt tillägnad och utövad frihet, en förmåga till auto- nomi och självbestämmande. En sådan frihet är filosofiskt och psykologiskt svårdefinierad, men utgör en dimension av livet som vi har en relation till i någon mening. Relationen mellan samhällelig och personlig frihet kan ha olika karaktär. Vi kan ha en betydande personlig mental frihet även om vi inte får uttrycka den i de sammanhang vi lever. Och tvärtom: vi kan ha all samhällelig frihet och alla resurser vi behöver och ändå leva i fantasilösa och ofria livsmönster, dagarna går i trist repris. Även om relationen mellan samhällelig och personlig frihet kan ha olika karaktär, är naturligtvis vår utgångspunkt att samhällen som ger frihet i form av en struktur och olika slags resurser leder till en större personlig frihet. Vår uppskattning av samhällelig frihet i olika avseenden förutsätter att den i regel har en instrumentell betydelse för att skapa frihet som personlig erfarenhet och för- måga, en faktisk förmåga till ett genuint självbestämmande. Positiv och negativ frihet på personnivå och samhällsnivå Om vi aktualiserar frihet i samband med socialt arbete, omsorg, stöd och service kan vi avse att arbetet bör bedrivas så att vi respek- terar människors självbestämmande. Åtgärder mot den enskildes vilja blir diskutabla. Frihetsbegreppet analyseras ofta utifrån en distinktion mellan negativ och positiv frihet. Denna distinktion får olika innebörd beroende på om vi avser frihet som personlig förmåga eller som en samhällelig situation. På det personliga planet avser positiv frihet vår förmåga till autonomi – att själva styra våra handlingar. Negativ frihet avser att andra människor och samhället i övrigt låter oss utöva denna förmåga. Även om vi lever under tvång i en låg grad av samhällelig/negativ frihet, finns det ändå några handlingsalternativ som står oss till buds. Vi kan använda vår positiva frihet till att göra självständiga beslut utifrån de alternativ vi har. På personnivå mot- svarar alltså distinktionen mellan positiv och negativ frihet i huvud- sak själva uppdelningen mellan personlig och samhällelig frihet (Blennberger 2005). Om vi frågar vad frihet innebär på samhällsnivå får negativ och positiv frihet en lite annan innebörd. Negativ frihet avser sådant som vi är fria från, det vi slipper att vara utsatta för. Det utgör ett grundläggande frihetsutrymme för vårt självbestämmande. Positiv frihet är vad vi är fria till, vilka alternativ och resurser vi har tillgång till, vad vi får vara med och vad kan göra. Vårt intresse gäller nu främst den samhälleliga friheten, frihet som struktur och resurser. När vi frågar efter olika sidor av samhällelig negativ och positiv frihet aktualiseras de aspekter som ingår i begreppet värdighet. Värdighet som en del av begreppet frihet Jag har föreslagit att en enkel grundbetydelse av frihet bör ingå i begreppet värdighet. Det är (negativ) frihet från tvång och förtryck och innefattar till exempel rättstrygghet. Men när vi närmare reflekterar över olika sidor av den frihet ett samhälle har och ger, finner vi att samtliga aspekter som kan räknas till ett värdigt liv också bör ingå i en bestämning av frihetsbegreppet. Alla aspekter av värdighet blir alltså även aspekter av frihet. Men värdighet och frihet blir inte identiska begrepp. Det finns aspekter av frihet som inte bör räknas till det som ingår i begreppet ett vär- digt liv. Låt oss försöka göra detta överblickbart genom att klargöra olika innebörder av negativ och positiv frihet som avser samhälle- liga strukturer, resurser och verksamheter. Aspekter av negativ frihet på samhällsnivå Ett negativt frihetsbegrepp har en defensiv karaktär, det handlar om vad vi är fria från. En viktig aspekt av det frihetsbegreppet är att inte vara utsatt för en behandling som vi inte själva har valt, att vara fri från tvång och förtryck. Det innefattar också rättstrygghet. En närliggande aspekt av negativ frihet är att vara fri från manipulativ personlighetspåverkan, att inte hållas nere av andras dolda dominans eller bli förd bakom ljuset på olika sätt. Vidare kan negativ frihet innebära att slippa otillbörlig insyn i privatlivet, att ha rätt till en privat sfär som inte är tillgänglig för andra medborgares insyn. Vi bör bortse från konspiratoriska och rättshaveristiska tolkningar av denna aspekt, som till exempel kan uppfatta det som en frihetsinskränkning att vara registrerad i telefonkatalogen eller att medverka i olika undersökningar. Men det är ett ofrånkomligt värde att ha rätt till en privat sfär och det är en värdighets- och frihetsaspekt som med nödvändighet kompliceras för en person som har personlig assistans. Det ställer krav på ett förhållningssätt av respekt, diskretion och konfiden- tialitet hos personliga assistenter och det innebär också att en till- synsverksamhet bör utformas så att den har en varsamhet inför den privata sfärens värde för den enskilde. Till den negativa friheten kan även räknas att vi slipper vara ut- satta för ett bemötande som har karaktär av likgiltighet, nedlåten- het eller arrogans. Den aspekten kan bäst formuleras på ett positivt sätt: att bli respektfullt och jämlikt bemött. Vi räknar därför denna aspekt främst till den positiva friheten, till det vi vill erfara. Samtliga dessa aspekter av (negativ) frihet har vi också hänvisat till som värdighetsaspekter. De ingår i ett värdigt liv och ger uttryck för respekt för en persons integritet. Bilaga 10 SOU 2005:100 som avser negativ frihet och värdighet kan vara föremål för politiskt och samhälleligt agerande i olika avseenden. Det finns också personliga frihetsaspekter med en mer psykolo- gisk och existentiell karaktär, som inte alltid kan åtgärdas genom politik och offentliga insatser. Jag avser då sådant som frihet från smärta, ångest och skuld. En sådan frihet är inte alltid möjlig. Dessa aspekter av livet är ofrånkomliga och de kan ta ifrån oss all frihets- känsla, men de kan också i ett längre perspektiv ge en djupare erfarenhet och en mer frihetlig livsorientering. Sådana frihets- aspekter bör vi inte räkna till begreppet värdighet. Smärta och ångest kan ingå i ett värdigt liv.