sou · GTB3112 · 2006-01-01 00:00:00 — En överordnade berättelse, som i intervjuerna löper parallellt med övriga berättelser, markerar tydligt ett påtvingat utanförskap bland utpekade grupper. De flesta som intervjuats har personliga eller nära erfarenheter av åsidosättande och diskriminering, från samtliga samhällsarenor. De intervjuade hyser en viss osäkerhet om huruvida de hör till samhället eller är inviterade att delta i samhällslivet. Några av de intervjuade talar om förekomsten av en utbredd, vardaglig rasism i det svenska samhället. Andra frå- gar sig: Om du inte respekteras i samhället, varför då respektera samhället, genom att, exempelvis, delta i valen och ta del av sam- hällsinformation uppifrån? Frågan framstod som retorisk. Det föreföll självklart att särbehandling och kränkning i vardagen är en jordmån för apati och passivitet. I vad mån de erfarenheter och föreställningar som beskrivits är sanna eller falska är, egentligen, av sekundär betydelse. Poängen är att de tillsammans utgör den erfarenhetsmässiga bas utifrån vilken människor ser på samhälle och Politik(er), som i sig har en rad konsekvenser för demokrati och politiskt deltagande. Misstro och ickedeltagande i utsatta förorter har i hög grad sina rötter i denna samlade känslostruktur, varför det är viktigt att för- 23 (1999: 65) beskriver levd erfarenhet som det som är givet för en människas medvetande eller för den egna subjektiviteten och det som därtill är förknippat med förståelsen av hur en människa formar sin självuppfattning och gör avgörande val kring hur livet organiseras och levs. Det är inte mitt samhälle! stå logiken i att det för somliga kan te sig både rimligt och strate- giskt att över huvud taget inte engagera sig i eller ta aktiv del i svensk Politik, utan att möjligen rikta sitt politiska intresse någon annan stans, till exempel mot skeenden i forna hemländer.24 I det cyniskt betraktelsesätt på politik jag mötte på fältet fram- trädde inte sällan en mer eller mindre entydig polarisering mellan vi invandrare, vi här nere, vi här utanför och svenskarna, makthavarna, de där uppe. beskriver en lik- nande vi-och-dom-mentalitet i Politikens meningslöshet (2000). Han skiljer på olika slags misstro. Flertalet av dem jag intervjuat kan möjligen förpassas till kategori cyniska nerifrånför- aktare, en kategori medborgare som, enligt , känner utan- förskap och upplever sig vara socialt och politiskt marginaliserad (s. 177). Intervjuerna vittnar om utbredda känslor av utanförskap i det svenska samhället, att vara bortglömd, inte bli lyssnad till eller tagen på riktigt allvar. skiljer, vidare, på cynisk och skep- tisk misstro och menar att skillnaderna mellan dessa bägge typer av misstro i allt väsentligt kan spåras i individernas kognitiva scheman – det handlar om graden av öppenhet inför information och intryck av politik och politiker (s. 23). Han hävdar att de misstroendes vi-och-dom-mentalitet har sin grund i att politi- kerna misslyckats med att förklara de premisser de verkar under (s. 123). Liknande distinktioner görs i andra sammanhang. och (2002: 215f) skiljer, exempelvis, på en dynamisk skeptisk hållning, å ena sidan, som är mottaglig för både argu- mentation och förändring och en statisk cynisk inställning, å andra sidan, grundad i attityder och oemottaglig för argu- mentation. De påstår att de resurssvaga förorternas politiska cynism är cynisk snarare än skeptisk: den bottnar, gör de gällande, i de flesta fall inte i saklig och insiktsfull granskning av politikernas agerande. De menar även att den cyniska missnöjes- spiral som kan skönjas i utsatta förorter är betydligt svårare att 24 Jämför resonemanget hos (2003), som hävdat att politisk tillit delvis låter sig förstås utifrån i vad mån människor kan tänkas finna det rimligt eller strategiskt att lita på Andra eller inte. Begreppet känslostruktur beskriver hur människors handlande vägleds av vad som känns som känslomässigt rätt och rimligt. (2001: 191) talar om människors och gruppers känslostruktur som en total (nu)känsla vilken vägleder kroppar, tankar och handlingar till vad som måste göras Dessa strukturer, menar , växer fram som en gemensamma erfarenhetsbaserade känslor när individer tillsammans erfar och hanterar grundläggande villkor och sociala vardagssituationer. Känslostrukturer har en dubbel betydelse: De är inte bara en konsekvens av människors tidigare erfarenheter och upplevelser. De strukturerar även människors sätt att förstå och hantera sitt vardagsliv. Det är inte mitt samhälle! bryta än en utveckling grundad på en skeptisk och rationell håll- ning baserade på omfattande politisk medvetenhet. Varken eller Nord & diskuterar emellertid den roll som rasism eller etnisk diskriminering spelar för invandrares misstro och ickedeltagande. noterar visserligen, om än i för- bigående, att invandrare i hög grad tycks vara vad han kallar cyniska nerifrånföraktare. Nord & (2002: 210) hävdar dessutom att en stor del av de geografiska skillnaderna i politiskt intresse kan förklaras med att andelen invandrare är stor i de resurssvaga områdena Detta påstående följs emellertid inte upp av någon egentlig, fördjupad analys. I stället för att förklara misstro med hänvisning till den enskilde individens psyke eller till politikers pedagogiska problem kan konstateras att det kan finnas ett otal välgrundade skäl till att som invandrare vara cynisk till svensk(a) Politik(er). Jag har utifrån mina intervjuer svårt att se att det politiska samtalet medborgare emellan skulle ha dött ut, som vissa debattörer gjort gällande (, et al. Ingen av dem jag intervjuat visade några tecken på att de skulle vara helt apolitiska. Det syntes mig svårt att över huvud taget placera in dem i entydiga kategorier som apatiska, cyniska, skeptiska eller realistiska. Det skulle inte minst riskera att vidmakthålla stereotypa bilder av invandraren som per definition alienerad och passiv, irrationell och odemokratisk. Därmed inte sagt att det i de förorter jag vistats i över huvud taget inte finns boende vars cynism också bär på starka drag av apati. Poängen här är att politisk misstro bör förstås som ett högst komplext fenomen vars dynamik bör sökas i skärnings- punkten mellan en rad villkor och företeelser i samhället. Den kan förstås utifrån en rad angreppssätt och utgångspunkter. Politikers handlande, inte minst i samband med valrörelser, är ett av miss- trons viktiga element. Erfarenheter genererade av en specifik social situation präglad av utanförskap, av att ständigt bli utpekad och ställd vid sidan av, är ett annat. Den misstro som rotat sig i en rad mångetniska förortsmiljöer uttrycker ingen utpräglad och självgenererande fattigdomskultur, skild från omgivande strukturella villkor. Misstron är förbunden med människors livsvillkor. Utanförskap är inte passiviserande, Det är inte mitt samhälle! vilket somliga försöker göra gällande, i den meningen att det suc- cessivt skulle göra de underordnade okunniga, inskränkta och lata. Misstron uttrycker snarare erfarenheter skapade i en social situa- tion präglad av utanförskap, av att bli utpekad och ställd vid sidan av. Misstro kan, menar exempelvis och (1994: 330), i en amerikansk studie om etnicitet, underord- ning och politisk apati, vara en helt rimlig reaktion på en faktisk situation där ansträngningar gång på gång inte resulterar i annat än motgångar. Det syns mig vara en iakttagelse som har bäring också på svenska förhållanden. Det kan för den som inte till fullo litar till sin egen förmåga att åstadkomma förändring genom politiskt handlande, misstror makthavare och har en i andra avseenden cynisk inställ- ning till det politiska systemet och inte hyser några större för- hoppningar , te sig självklart att ställa sig utanför Politiken och inte utnyttja sin rösträtt. Logiken i att i denna situa- tion exempelvis inte rösta kan inte förstås som en per definition odemokratisk och samhällsfarlig handling. Ickehandling kan då i sig betraktas som en slags handling. Misstroendeargument som att inget händer eller att parti- erna är lika kan inte heller utan vidare (bort)förklaras som miss- uppfattningar eller som avsaknad av korrekt information. Cynism förutsätter någon slags politisk analys och, således, en viss nivå av intresse, betonar nämligen Kum-Kum Bhavnani (1990a: 12), även om resultatet av en sådan cynism må vara att individen väljer att inte rösta. Politik misstro kan vara ett utslag av kritisk reflektion, även om den förstås inte alltid är det. I vissa av de politik(er)skeptiska berättelser jag konfronterat görs i flera avseenden träffande iakttagelser av processer (ideolo- gisk utslätning), skilda villkor (gap mellan retorik och praktik) och (miss)förhållanden (utestängning och diskriminering) runtom i det svenska samhället. Utanförskap föder bland de drabbade alltid strategier för att bryta med, eller åtminstone hantera, utanförskapets sociala situ- ation. Det motstånd som utanförskapet genererar kan ta sig både utåtriktade och organiserade former, exempelvis genom sociala rörelser, aktionsgrupper och protestaktioner riktade mot såväl situ- ationen i som i forna hemländer, och mer tysta, osynliga och oorganiserade former. Man kan tala om motstånd på olika nivåer och med olika konsekvenser. Det är inte alltid motståndet kanaliseras genom etablerade, officiella ramar för deltagande och Det är inte mitt samhälle! Det gör att motstånd förblir osynligt eller helt enkelt ses som uttryck för en apolitisk hållning, i den meningen att det inte inordnas i traditionella kanaler för politisk handling (Bhavnani, 1990a/b). Svartjobb, gängbildning och ungdomskultur är andra företeelser som kan bära på inslag av motstånd mot livsvillkor i samhällets marginal. Det är långt ifrån alltid som dessa former av motstånd utmanar rådande maktordning. I vissa fall vidmakthåller de utan- förskapet, snarare än utmanar det. Massmediers beskrivningar av underordnades reaktioner på sin underordnade position kan exem- pelvis underblåsa allmänna stereotypa representationer av de Andra som problem – kriminellt belastade, stökiga eller överdri- vet macho. Denna syn på utanförskapets tysta motstånd knyter inte minst an till , som i olika sammanhang har understrukit att människor inte är passiva brickor i ett samhälleligt maktspel, utan att de i olika avseenden aktivt medverkar i de processer som bidrar till att upprätthålla en rådande social ordning. Han noterar att även handlingsmönster som kan ha till syfte att motstå och underlätta ett liv i underordning och utanförskap i förlängningen kan bidra till att cementera och legitimera rådande mönster av underordning och dominans. I sin klassiska studie Fostran till lönearbete (1981) visar han exempelvis hur brittiska arbetarklasskillars självvalda revolt – där de med hjälp av kläder, asocialt beteende och skolk distan- serade sig från lärarna och deras medelklassideal – försatte dem i en position som avvikare på skolan. Det tysta motståndet uttrycker ett komplext förhållningssätt. Misstron rymmer en rad paradoxer och motstridiga budskap. I intervjuerna finns förvisso flera tecken på hur människor öppet motstår den rasifiering och utestängning som är en realitet i samti- dens . Flera exempel tyder på hur en negativ själv- uppfattning successivt utvecklas. Underordnade riktar visserligen, i det tysta, en välgrundad kritik mot missförhål- landen i det svenska samhället. Den kritik som uttrycks kanaliseras emellertid genom de ramar som en etablerad samtalsordning sätter upp. Det är heller inte alla som förmår, för att låna C.W. Mills (1997: 176) formulering, översätta personliga bekymmer till all- männa problem, som beskriver sina vardagliga erfarenheter av dis- kriminering och utestängning i explicit politiska termer. Emellanåt uppstår situationer där motstånd och medvetenhet samsas med Det är inte mitt samhälle! uppgivenhet och självförnekelse. Utanförskapets erfarenheter bär, paradoxalt nog, på apati såväl som motstånd (jfr Kamali, 2005). De journalister, forskare eller andra som ser ickedeltagare som i grunden passiva och oförstående tenderar att utgå från deltagan- det som normalitet och, därigenom, stämpla icke-deltagandet som avvikande och problematiskt i sig, rentav patologiskt och odemo- kratiskt (jfr , 2000). Ickeröstande benämns vanligen som soffliggande eller röstskolk. De som inte går till vallokalen är, enligt metaforen, en olydig elev, som inte följer lärarens föreskrif- ter. Politisk apati är, kan emellertid konstateras, en aktivitet, inte ytterligare ett samhällsproblem som skall reformeras bort, inte en oönskad människotyp som borde omsocialiseras (Wästerfors, 2000). Den reserverade hållning till svensk demokrati som resonemang om att inget händer i svensk politik eller att politiker skiter i oss uttrycker bör ses i relation till frågan om vem svensk demo- krati egentligen är reserverad för (se vidare , 2005). Vem anses tillhöra det svenska? Vem definieras ut som icke-tillhö- rande, som främling? De som inte anses eller inte känner sig till- höra det svenska samhället deltar förmodligen inte heller i dess officiella kanaler för politisk handling. Varför skulle de egentli- gen göra det? Misstro och ickedeltagande i sig är inga hot mot demokratin. Det verkligt avgörande är snarare det fak- tum att förhärskande demokratiska principer fortfarande inte tycks garantera samtliga medborgare reella möjligheter att påverka sina egna levnadsvillkor eller samhällsutvecklingen i stort. Det är inte mitt samhälle! Adman, Per (2003) Arbetslöshet, arbetsplatsdemokrati och politiskt deltagande, , universi- tet. , (2002) Boendesegregation och etniska hierar- kier, i: , , (red.) Det slutna folkhemmet: Om etniska klyftor och blågul självbild, , (2003) Inte samma lika: Identifikationer hos tonårs- flickor i en multietnisk stadsdel, : Symposion. Antidiskrimineringsbyråerna i (2004) Delrapport 1: Om diskrimineringens omfattning och karaktär i fyra svenska kom- muner (, och ), , , et al. (2001) Väck det politiska samtalet!, Bennulf, , Per (1999) Utanför demokratin: Om det minskade valdeltagandets sociala och politiska rötter, i: SOU 1999: 132, Valdeltagande i förändring, Forskarvolym XIII för . Bhavnani, Kum-Kum (1990a) Talking Politics: A Psychological Framing for Views from Youth in , : Camb- ridge University Press. Bhavnani, Kum-Kum (1990b) Whats to Do with It? Empowerment and , i: Parker, , (red.) Deconstructing Social Psychology, : Rout- ledge. , (1977) Outline of a Theory of Practice, : . Bredström, (2002) Maskulinitet och kamp om nationella arenor: Reflektioner kring bilden av invandrarkillar i svensk media, i: de los , , et al. (red.) Maktens (o)lika förklädnader: Kön, klass & etnicitet i det postkoloniala , , (1999) Ungdomarna, politiken och valet, i: SOU 1999: 132, Valdeltagande i förändring, Forskarvolym XIII för . , , (1994) Invandrarnas valdelta- gande, i: , , (red.) Det är inte mitt samhälle! kommunalvalen: Om missnöje, misstroende och politisk kultur, , (2000) Demokrati genom civilt samhälle? Reflektioner kring sanningspolitik, Statsvetenskaplig , 103 [4]; 289–309. , (2005) Reserverad demokrati: Representation i ett mångetniskt , : . Demaris, , Renxin (1994) Race, Alienation, and Interpersonal Mistrust, Sociological Spectrum, 14 [4]; 327–49. , , (2005) En känsla av delaktighet: En studie av underifrånperspektivet i Storstadssatsningen, : Mångkulturellt Centrum. , , (2002) Välfärdens förlorare val- skolkar, , . , (1998) Avoiding Politics: How Americans Produce Apathy in Everyday Life, : . , (1999) [1993] Kulturterrorismen: En uppgörelse med tanken om kulturell renhet, : Nya Doxa. Gal, (1991) Between Speech and Silence: The Problematics of Research on Language and Gender, i: di , (red.) Gender at the Crossroads of Knowledge: Feminist in the Postmodern , Berkley: . , (1999) Avskaffa valet till EU, GöteborgsPosten, . , (1972) [1963] Stigma: Den avvikandes roll och identitet, : . , (1990) Democracy and the Nation State: Aliens, Denizens and Citizens in a World of International Migration, Aldershot: Avebury. , , (2002) Institutionsförtroende, i: , , (red.) Det våras för politi- ken: Trettiotvå artiklar om politik, media och samhälle, : . (1993) Civilisationernas kamp, i: Udd- , (red.) Civilisationernas kamp, : Tim- bro. , , et al. [red.] (1999) I vanmaktens spår: Om ut- satta villkor, utsatthet och ohälsa, . Det är inte mitt samhälle! Inglehart, (1997) Modernization and Postmodernization: Cultural, Economic, and Political Change in 43 Societies, Prin- ceton: . (2003) Rapport integration 2003, : . , (1999) Somaliska kvinnor i : Drabbade av stereotyper, Invandrare & Minoriteter, 26 [3]; 23–7. , (1993) De andra: Amerikanska kulturkrig och euro- peisk rasism, : . Kamali, (2005) inifrån: Röster om etnisk diskrimi- nering, SOU 2005: 69, Rapport av Utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering. , (1996) Invandrare om diskriminering II, : CEIFO. , (1999) Invandrare om diskriminering IV, : CEIFO. , , (2004) Rättvisan är klarhetens fiende, , . , (2001) (O)likhetens geografier: Marknaden, forskningen och de Andra, , . , , Mekonnen (2002) Rasism i vardagen, i: , , (red.) Det slutna folkhemmet: Om etnisk skiktning och blågul självbild, Mills, C. (1997) [1959] Den sociologiska visionen, : Arkiv. , (1997) Stadens rasifiering: Etnisk bostadssegregation i folkhemmet, , univer- sitet. , (2000) Politikens meningslöshet: Om misstro, cynism och utanförskap, : Liber. , (2002) Arbetsmarknadens mönster: Om rasi- fierad segmentering, i: , , (red.) Det slutna folkhemmet: Om etniska klyftor och blågul självbild, : Agora. Nord, , (2002) Medieskugga, : . Nord, , (2003) Valfeber och nyhetsfrossa: Politisk kommunikation i valrörelsen , : Insti- tutet för Mediestudier. Det är inte mitt samhälle! Postman, (1986) Underhållning till döds, : Prisma. (2001) Den ensamme bowlaren: Den ameri- kanska medborgarandans upplösning och förnyelse, : SNS. Ristilammi, (1994) och den svarta poesin: En studie av modern annorlundahet, : Symposion. , Bo (2003) Sociala fällor och tillitens problem, : SNS. SCB (2003) Statistiska meddelanden Me 14 , : SCB. , (2002) AlieNation is My Nation: Hiphop och unga mäns utanförskap i Det Nya , : . Skeggs, (1999) Att bli respektabel: Konstruktioner av klass och kön, : Daidalos. Solomos, (1991) , Racism and the State, Camb- ridge: . SOU 1989: 68, Storstadens partier och valdeltagande 1948–88, SOU 2000: 3, Välfärd vid vägskäl: Utvecklingen , delbetänkande av Kommittén Välfärdsbokslut. Strömblad, Per (2003) Politik på stadens skuggsida, Statsvetenskap- liga institutionen, . Strömbäck, (2001) Gäster hos verkligheten: En studie av journalistik, demokrati och politisk misstro, : Symposion. Svallfors, (1996) Eliternas flykt från ansvaret, TLM, [3–4]; 63–8. Svallfors, (2004) Klassamhällets kollektiva medvetande, Sörbom, (2002) Vart tar politiken vägen? Om individua- lisering, reflexivitet och görbarhet i det politiska engagemanget, , , (1999) Var det bättre förr? Politisk jämlikhet i under , i: SOU 1999: 113, Medborgarnas erfarenheter, Forskarvolym V för Demokratiut- redningen. , , (1998) Svensk-turkiska kvinnor i mötet med svenskt arbetsliv: Berättelserna om obe- roendet, tryggheten och språket, Arbetsmarknad & Arbetsliv, 4 [4]; 271–90. Trondman, (1999) Kultursociologi i praktiken, : Student- litteratur. Det är inte mitt samhälle! Trondman, (2001) När man känner att man vet att man vet vad man känner: Känslostrukturer och kommunikationsstrate- gier i skolans vardag, i: Bunar, Nihad & Trondman, (red.) Varken ung eller vuxen: Samhället är ju helt rub- bat, : . Uusitalo, (1998) Den andra generationen, i: , Sun & , (red.) Det Nya Landet: 44 författare, 12 bild- konstnärer, : . van Dijk, Teun A. (1993) Elite Discourse and Racism, : . , (1991) Gender, Class and Ethnic Relations: The Domestic and Work Experiences of Italian Migrant Women in , i: Bottomley, , et al. (red.) Intersexions: Gen- der/Class/ Culture/Ethnicity, : . , (1981) [1977] Fostran till lönearbete, : Röda Bokförlaget. Wästerfors, (2000) Hur politik undviks och förvandlas till tystnad, , . 5Du kan plocka svampar hela ditt jävla liv... de kommer ändå att hävda att du inte tycker om skogen1 Facket och de Andra Det här kapitlet är baserat på en antirasistisk och postkolonial2 stu- die av den och tar sin utgångspunkt i ett nätverk av fackligt aktiva invandrare (), som arbetar för att lyfta fram frågor rörande diskriminering, underordning och rasism inom de fackliga organisationerna. Vi har i denna studie försökt att förstå i dialog med den internationella forskningen om etnisk diskriminering och rasism. Vi menar att det är nödvändigt att ut- forska de specifika historiska sammanhang som skapar möjligheter men också begränsningar i alternativa former för fackligt agerande och öppnar upp arenor för nya fackliga aktörer. Ett centralt syfte med studien är att bidra till förståelsen av rasifierade gruppers poli- tiska och fackliga deltagande. Vi vill vidare ifrågasätta och kritiskt granska de kulturalistiska förklaringar3 som har varit rådande inom en stor del av det vetenskapliga studiet av invandrares politiska del- aktighet och dess betoning på invandrarnas politiska passivitet. bildades av både kvinnor och män, huvudsakligen verksamma inom LO.4 I kapitlet försöker vi lyfta fram de gemensamma erfarenheter som ligger till 1Kapitlet är baserat på boken svenska arbetarklassen: Facket och de rasifierade arbetarna och är en bearbetad version av kapitel 10, som publiceras med tillstånd från ©. 2Vi använder benämningen antirasistisk/postkolonial för en rad perspektiv vars tonvikt ligger på förståelse av rasismen som hierarkisk princip för social organisation som är grund- läggande för kapitalismen. Den teoretiska interventionen är bred och inkluderar från marxis- tiska och neomarxistiska perspektiv till poststrukturalistiska ansatser. För vidare diskussion, se Cashmore (1996: 285, 303) och de los (2005). 3Förklaringar av beteenden och handlingar som reduceras till den Andres förmenta kultu- rella tvångströja. För en kritisk granskning av denna företeelse, se och (1991). 4Det finns alltmer forskning i det här perspektivet kring LO (ett tidigt exempel är Knocke, 1986). Däremot har TCO knappt studerats. Ett undantag är de los (1997). Du kan plocka svampar hela ditt jävla liv... grund för deras kollektiva handlingar i egenskap av svartskallar, i vilka det finns en stor överensstämmelse om hur de ser på rasism och diskriminering inom facket, på arbetsmarknaden och inom samhället i övrigt. har vi försökt problematisera hur underordnade maskuliniteter och rasifierade former för kvinnlighet interagerar inom den fackliga strukturen och hur deras skilda erfa- renheter är en produkt av intersektionaliteten mellan klass, kön och rasifiering. Syftet med detta kapitel är att utforska processer av inkluderande underordning som baseras på skapande av gränser mellan de invå- nare i som antas tillhöra den svenska nationen och de som inte gör det. Vi kommer att belysa en rad teman – mötesteknik, kompetens, språk – som centrala maktutövningsredskap med syfte att skapa och reproducera en hierarki baserad på kategorin ras/etnicitet. Vidare kommer vi att illustrera hur inkluderande processer i kontexter av underordning äger rum och visa på kom- plexiteten i exkluderingsprocesser som sällan kan tolkas enbart i termer av etnisk diskriminering. Begreppet rasifiering har blivit en central del av vårt gemensamma teoretiska perspektiv. Vår användning av detta begrepp är starkt influerat av den brittiske forskaren (1982, 1993).5 Med rasifiering menas processer genom vilka grupper av männi- skor, flertalet – dock inte alla – invandrare eller barn till invandrare skapas som annorlunda och underordnade genom antagandet om deras biologiska eller etniska/kulturella skillnader. Genom rasifie- ring skapas ett dem och ett vi där bland annat nationstillhörighet är centralt. perspektiv på rasifiering byg- ger på den marxistiska teorin om motsättningar under kapitalis- men. Å ena sidan har kapitalismen en tendens mot universalism och jämlikhet.