sou · GTB3102 · 2006-01-01 00:00:00 — starkare personliga relationer, och när elever och lärare lärde känna varandra bättre kunde lärarna anspela på vänskapen för att fortsätta den vanliga undervisningen. På så vis blev störande elever mindre störande. Frågor som togs upp inom de traditionella arbetslagen handlade därför mest om omsorgs- och elevvårdfrågor samt om mer praktiska frågor som låg vid sidan av direkta undervisnings- frågor. Om undervisningsfrågor togs upp handlade detta mest, i likhet med praktiska frågor, om vem som skulle göra vad utan att i djupare mening beröra frågan om varför. Med detta resultat insåg skolledarna att strukturella förändringar inte allena kunde sprida förnyelse på skolorna. Vad kunde då göra detta? En viktig lärdom från pionjärernas arbete var hur detta utmynnat i att eleven som individ sattes mer i centrum, inte bara ämnes- integrerat kognitivt utan också integrerat med hänsyn till elevens personliga och sociala utveckling. Skolledarna skulle möta tradition med att försöka få till stånd diskussioner om detta. Dessa diskus- sioner utmynnade i beslut som skolledarna beskrev som förplikti- gande överenskommelser, men trots detta hade de svårt att se några större förändringar. Såväl strukturella förändringar som demokra- tiskt grundade möten kring elevens situation bidrog inte heller till förnyelsens växt på skolorna. Därför började skolledarna fundera över hur överenskommelserna tolkades av de inblandade. Man började fokusera på att få till stånd samtal om vilken förståelse som låg bakom lärares syn på eleven, på lärande och kunskap och på värdegrunden. Genom skapande av mötesplatser inom och mellan arbetslag på skolorna att dryfta dessa frågor med skolledarnas deltagande, menar skolledarna att de funnit en viktig nyckel till den låsning i förnyelse som de upplevt tidigare. Här har styrdokumenten och annat material knutet till uppdraget fungerat som viktiga källor till att fördjupa samtalen med tydlig anknytning till att hantera olika situationer i skolvardagen. Samtalen har, enligt skolledarna, med- fört att andra sätt att se på skolarbetet vuxit fram. Pionjärerna beskrivs fortfarande som de som ligger längst framme, men andra arbetslag visar också hur traditionen blivit mindre märkbar till förmån för förnyelse. Förståelseinriktade samtal med, mellan och inom skolans arbetslag utgör dock inte den enda förklaringen till att förnyelsens kom att ta mer fart i skolorna. Skolledarna berättar att de rekryterar ny personal utifrån tanken att förstärka förnyelse. har vissa traditionsbundna lärare slutat. Elever ställer nya krav på lärarna när de får möta en En skola utan timplan i mötet med skolpolitik och skolpraktik annorlunda undervisning och föräldrar introduceras i skolarbetet med tanken att rekrytera ytterligare stöd för förnyelse. I det här sammanhanget klarläggs också betydelsen av att ha deltagit i försöket utan timplan. Skolledarna poängterar att förnyelse redan hade slagit rot på skolorna när de gick med i försöket men att ett hinder tagits bort så att förnyelsen har större möjlighet att göra sig gällande. Traditionalister har inte kunnat luta sig mot argumentet att de skall ha ett visst antal ämnestimmar enligt timplanen. Försöket har fört diskussionen bort från statiskt schematänkande till diskussioner om att grunda undervisningen mer på elevernas förutsättningar och skolans övergripande mål, där ämnesöver- gripande undervisning sker tillsammans med ämnesfördjupningar med hänsyn till ett helhetstänkande kring elevens kognitiva utveckling och hennes möjligheter att nå målen i skolämnena. Försöket har bidragit till att eleverna har mer inflytande i under- visningen och tar ett större ansvar. I samband med frågan om timplanens betydelse har det också diskuterats huruvida ett slopan- de skulle kräva ytterligare styrning. Här menar skolledarna att styr- ningen är tillräcklig som den är. Skolorna har mål som de skall arbeta för att eleverna närmar sig och når. De styrs av bestäm- melser för uppföljning och utvärdering. De bärande fundamenten för styrningen behöver inte förändras och man säger att man har blivit bättre att hantera detta i vardagsarbetet. Skolledarna fram- häver dock resursbristen men inser att kakan som skall fördelas är begränsad. Centralt är ändå lärarens syn på eleverna menar skolledarna och här säger man att staten har en uppgift i att ansvara för en bra lärarutbildning som ett stöd för vad som i slutänden betonas vara är en skolintern fråga. Förändringar i synsätt har kommit till stånd genom att förnyelse gjort sig mer gällande i förhållande till traditionella mönster (, 2005a, 2005b). Tradition lever kvar på skolorna trots förnyelsens starkare vindar, enligt skolledarna, men den är inte framträdande utan upp- rätthålls av enstaka lärare. Vid slutintervjuerna med skolledarna inledde jag intervjuerna med att fråga dem om vad de själva tycker att de kunde vara mest nöjda med när de ser på sina skolor . Här får jag ett samstämmigt svar. De menar att de har fungerande arbetslag som med avseende på form och innehåll till stora delar överensstämmer med pionjärernas arbete (, 2005b). I dessa svar kan man märka en skillnad i förhållande till de samtal mellan skolledarna som fördes , särskilt med anledning av de första samtalen under denna En skola utan timplan i mötet med skolpolitik och skolpraktik Då hade man inte fungerande arbetslag utan då levde pionjärarbetet vidare utan att det påverkat verksamheten i övrigt (, 2005a). Finns det då något i beskrivningen från skolpraktiken som tyder på att ett kommunikativt handlande har en plats i en skola utan tim- plan? Jag menar att det finns det och skall peka på tre delar i beskrivningen där detta blir särskilt synligt. För det första träder inställningen fram i det skede då traditionella mönster börjar ifrågasättas. Genom att belysa ett problematiskt sakförhållande – anonymitet i skolan – uppstår frågor om varför det är så och härmed görs anspråk på både att anonymiteten existerar samt att det går att finna förklaringar till detta. Dessa förklaringar har sökts i traditionella mönster där belägg för tillkortakommanden klargjorts och ur denna problematik föds andra sätt att förhålla sig till och hantera skolarbetet och dess villkor som i sig tenderar att ta större hänsyn till ett förståelseinriktat perspektiv på tillvaron i skolan. Vad som skall hanteras i skolan når utöver den enskilda lärarens isolerade möte med sina elevgrupper och att oberoende av undervisningen i andra ämnen lägga fokus på elevens kognitiva utveckling i det egna ämnet. Detta överskridande i termer av för- nyelse gör det kommunikativa handlandet som viktig premiss särskilt synligt och utgör härmed den andra delen i beskrivningen där detta träder fram. I förnyelsens spår fördjupas och vidgas lärarrollen genom att man ser till eleven som helhet. Detta öppnar upp för samtal och diskussioner om arbetet i skolan som anslutet närmare till kärnan i uppdraget om lika omtanke och respekt och hur detta skall hanteras i den miljö man befinner sig. Men beskrivningen av skolpraktiken har också visat att denna premiss under ett visst skede förelåg i begränsad form. De var pionjärerna själva som hade denna inställning till sina elever. I förhållande till skolan som helhet undveks detta utan man förhöll sig istället strategiskt för att bibehålla den inre utvecklingskraften i den egna gruppen. Detta utgör upprinnelsen till den tredje delen i beskriv- ningen som ett förståelseinriktat förhållningssätt framträder tyd- ligt. Skolledarna ville upphäva status quo mellan förnyelse och tradition och lade märke till att strukturella förändringar samt demokratiska procedurer saknade kraften att åstadkomma detta En skola utan timplan i mötet med skolpolitik och skolpraktik Pedagogiska beslut i vardagen togs utifrån den förståelse man hade av sitt uppdrag och skolledarna såg det som nödvändigt att synliggöra denna på skolan. Ett sådant synliggörande har öpp- nat för förnyelsens spridning och att traditionen upphört att domi- nera. Ser man till dessa tre delar finner man att det förståelseinriktade perspektivet har sin grund i vad som kan betraktas som i huvudsak skolinterna förhållanden. Men när väl förnyelsen slagit rot och nått en starkare spridning tycks faktorer som har sin grund utanför skolan få en större betydelse för förnyelsens förståelseinriktade understöd. I den grupp av lärare som fungerade som förnyelsens förtrupp söktes stöd och förståelse i läroplanen och hur den i förhållande till kursplaner kunde ligga till grund för att samordna lärarrollen. Skolledarna tog också fasta på styrdokumenten i de förståelseinriktade samtalen om uppdraget i samband med uppbry- tandet av status quo mellan förnyelse och tradition. Rekrytering av nya lärare och kontakten med föräldrar framhäver också förnyel- sens förståelseinriktade understöd. Det är i detta sammanhang som också befrielsen från timplanen har betydelse. Skolledarna ut- trycker att befrielsen varit ett stöd för att stärka argumenten för förnyelse och på så vis har den också bidragit till förnyelsens kärna – att se eleven som hel individ – vilket i sin tur har uppmärksammat uppdragets kärna om att behandla individen med lika omtanke och respekt. Ovan förda resonemang ger stöd åt att det skäl som angavs skolpolitiskt i inledningsskedet av behandlingen av försöket utan timplan ligga närmare det skolpraktiska perspektivet på en skola utan timplan. Att ta bort timplanen handlar först och främst om att vidga det lokala friutrymmet så att den utvecklingspotential som ligger i förnyelse understöds. Emellertid visar också skolledarnas redogörelser att ett vidgat friutrymme är beroende av om det finns en grogrund redan närvarande för att den ökade friheten skall nyttjas. Detta kan också vara en förklaring till att kvalitetssäkring inte har varit framträdande i skolledarnas beskrivningar vilket inte betyder att frågan undvikits. Snarare uttrycker skolledarna att styr- systemet som sådant fungerar bra och att man börjat inse behovet av att följa upp och utvärdera de erfarenheter man gör. Denna insikt vilar emellertid snarare på att förnyelse i sig skapar behov av reflektion om vad man åstadkommer än att man insett att det finns tillgängliga kvalitetsinstrument som man inte använt förut för att säkra en målstyrd skola. I den meningen framstår varken fokus på En skola utan timplan i mötet med skolpolitik och skolpraktik ökat lokalt friutrymme eller kvalitetssäkring inverka begränsande på förnyelse. Härmed framstår det också som rimligt att dra slutsatsen att den begränsade form av handlande som ligger i det målrationella handlandet inte är dominerande på skolledarnas skolor. Därför kan man också konstatera att svaret från skol- praktiken når utöver de begränsningar som jag tidigare pekat på kan uppstå genom ett ensidigt fokuserande på antingen ökat frirum eller kvalitetssäkring som skolpolitiskt skäl att slopa timplanen. Snarare visar skolledarnas redogörelser att den alternativa rationa- litet som ligger i det kommunikativa handlandet tycks ha en stor betydelse för utvecklingsarbetet i skolorna. Detta stärker tesen om det förståelseinriktade handlandets betydelse för hantering av en komplex vardag i syfte att hävda principen om att förhålla sig till individen om lika omtanke och respekt – en princip som gäller alla som arbetar i skolan och som tycks ha en stor betydelse för förnyelsens växt och spridning framvuxen ur traditionella mönsters tillbakagång. En skola utan timplan i mötet med skolpolitik och skolpraktik (1999:1). Utan timplan – med oförändrat uppdrag. (1995:19). Det inre arbetet i skolan. , E. O., & Weigård, J. (2000). Habermas politiska teori. Habermas, J. (1995). Kommunikativt handlande – texter, språk, rationalitet och samhälle. (2005a). Utan nationell timplan i – skolledares samtal om skolarbetet och dess problem. : Utbildningsvetenskapen, . (2005b). Utan nationell timplan i – slutintervjuer med skolledare om skolarbetet och dess villkor. : Utbildningsvetenskapen, . , M., Scherp, H-Å., & , Å. (2003). Utbildning utan nationell timplan i . Individualisering eller privatisering av lärprocessen. : Utbildningsvetenskapen, . Lindensjö, B., & , U. (2002). Utbildningsreformer och politisk styrning. : HLS Förlag. (2001). Medborgardemokratin och eliterna. (1998). In P. (Ed. ), Moderna samhällsteorier. Traditioner, riktningar, teoretiker (s. 305–343). (1990/91:18). Ansvaret för skolan. (1997/98:94). Läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet m.m. , W. (1995). (2004). Skola och samhälle förr och . (2002). Vad bör staten göra? – om välfärdsstatens moraliska och politiska logik. Scherp, H-Å. (1999). Forskning om utbildning utan timplan i . (1985:1100). (1999:903). Förordning om försöksverksamhet med utbildning utan timplan i . En skola utan timplan i mötet med skolpolitik och skolpraktik (1994:1). läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (lpo 94).Stockholm: och . (2000). En fördjupad studie om värdegrunden – om möten, relationer och samtal som förutsättningar för arbetet med de grundläggande värdena. (1997:121). Skolfrågor – om skola i en ny tid. (2002:121). Skollag för kvalitet och likvärdighet. (2004:35). Utan timplan – med målen i sikte. (2005). Utbildning utan nationell timplan i . Individualisering eller privatisering av lärprocessen. : Utbildningsvetenskapen, universite Att leda en skola i tiden Skolans verksamhet berör under längre eller kortare perioder i livet oss alla som elever eller föräldrar. Även man inte är elev eller förälder uttrycker man ofta en uppfattning om hur skolan ska fungera, hur man arbetar i skolan eller vad eleverna bör lära sig. Rektor representerar skolan utåt till samhälle och föräldrar men även inåt till elever och medarbetare och blir därmed granskad ur skilda perspektiv. När verksamheten i skolan förändras vilket sker när timplanen tas bort så påverkar det grunden för rektors agerande, vilket i sin tur kan påverka hur rektor uppfattas av olika aktörer. I den undersökning som artikeln refererar till har ledarskapet studerats med fokus på samspelet mellan rektor, föräldrar och lärare vid en skola, Nybyggarskolan, under försöksverksamheten Utan timplan i grundskolan1. Nybyggarskolan har under försöks- verksamheten ändrat sin organisation väsentligt. Resultatet är avsett att utifrån en fallstudie belysa hur det interna arbetet och relationerna har påverkats . Inledningsvis ges ett kort historiskt perspektivet på hur skol- ledarskapet har utvecklats inom det allmänna skolväsendet fram till den yrkesroll som rektor nu har i . Därefter redovisas resultatet av studien vid . Ambitionen är att ge en bild av hur rektors relationer till föräldrar och lärare påverkas. För- hoppningen är att artikeln kan bidra till att öka insikten om vad som påverkar möjligheterna att upptäcka och tillvarata det ökade handlingsutrymme, det frirum, som uppstår när regleringen i form av nationell timplan tas bort. Försöksverksamhet med utbildning utan timplan i . Att leda en skola i tiden Rektor, ett modernt yrke i ständig förändring Att vara rektor är att inneha en relativt ny roll inom det allmänna skolväsendet. Det var först som rektorer till- sattes som ledare i folkskola och grundskola. Skolan var tidigare starkt knuten till kyrkan vilket också påverkade skolans lednings- struktur. senare del fanns ingen skolledarbefatt- ning inom det allmänna skolväsendet utan skolan leddes av en skol- styrelse och ett skolråd i vilket prästen var ordförande. Skolinspek- törer och överlärare kom att utgöra en slags skolledare under den första . blev det ett yrke att vara rektor dvs. inte enbart en bisyssla till läraryrket. En kamp mellan den gamla, ärofyllda rektorsrollen inom läroverken och den moderna som växte fram inom kom att utkämpas och har på- verkat förväntningarna på hur rektorsyrket ska utövas in . De snart femtio åren som rektorsyrket har funnits inom det all- männa skolväsendet har inneburit en ständig utveckling och för- ändring av arbetsuppgifter, förväntningar på vad som ska utföras liksom de ramar man har att verka inom2. Det historiska perspek- tivet som utgör grunden för den tradition och de förväntningar som finns från samhället på rektors uppdrag och funktion har betydelse för rektors möjligheter att fungera som ledare i föränd- ringsarbetet i den nutida . 1990-talets reformer: mångfaldigandet av externa krav på rektor Flera forskare har beskrivit den komplexitet som rektors roll och ledarskap innebär liksom omfattningen av de olika krav som ställs på den som har att utföra rektors uppdrag. 1990-talets skolrefor- mer har inneburit en förändring från regelstyrning till målstyrning vilket har medfört ökad decentralisering av besluten. finns ett formellt regelverk men i mindre omfattning . Alltmer av skolans verksamhet innebär ett arbete mot mål med krav på uppföljning. De beslut som verksamheten kräver för att nå målen har härmed i högre grad överförts till dem som är verk- samma i skolan, dvs. till rektor med medarbetare. Det har inneburit förändringar i rektors uppdrag och därmed i rektorsrollen. 2 Läroplanen liksom skollag och grundskoleförordning stadgar numera att den svenska ska ledas av rektorer (för det obligatoriska skolväsendet 1994, LpO 94, Skollagen, 1985, Grundskoleförordningen, 1994). Att leda en skola i tiden väntningar som ställs på rektors arbete kan exemplifieras på följande sätt: Rektor har dubbla roller vilket innebär att verka som chef men också som ledare. Att vara chef är att verka utifrån det formella uppdraget medan ledarskapet kräver ett förtroendekapital för att arbetet ska fungera. Rektorsrollen måste förhandlas och definieras på varje skola. Möjligheten att fungera som chef och ledare påverkas av hur rektor uppfattas av omgivningen och av de arbetsförhållanden som gäller (Nytell, 1994, , 1997). Rektor måste göra val och prioriteringar genom loja- litet mot överordnade och visa solidaritet med med- arbetarna, forma en skola som är bra och vara sann mot sig själv (, 2000). Rektor har att hantera de dilemman som uppstår då verksamheten är beroende av beslut som styrs mera av den existerande poli- tiskt/ekonomiska verkligheten än av pedagogiska visioner. I sam- band med timplaneförsöket har det inneburit för rektor att till- sammans med sin personal genomföra förändringar inom tillgäng- liga resurser. Drivkraften har varit att förverkliga de pedagogiska vinster som man förväntar sig att en friare tidsanvändning kan möjliggöra. Korstrycket genom mångfalden av förväntningar och krav på rektor är starkt och att vara ledare i ett förändringsarbete som tim- planeförsöket innebär ytterligare ett krav som påverkar hur rektor fungerar i sitt uppdrag. Rektors legitimitet prövas extra mycket vid förändringar då kritik uttrycks från medarbetare och då det är risk för negativa reaktioner från föräldrar och elever. Det ställs dess- utom ytterligare på sin spets om resurserna för verksamheten krymper. Om rektor har ett gott förtroendekapital från omgiv- ningen så tåls sannolikt en viss turbulens om inte så är fallet kan konsekvensen bli en försvagad legitimitet. En skola utan timplan: fallstudien Mina studier gjordes med fokus på relationen mellan rektor och lärare men även på skolans relationer med föräldrarna i samband med timplaneförsöket i . Att leda en skola i tiden ledarskapet liksom föräldrarnas inställning till genomförda föränd- ringar fokuserades3. Skolan är en 7–9-skola, belägen i ett mindre samhälle utanför kommunens centralort. Några av lärarna anställdes då skolan bygg- des och tjänstgör fortfarande. Det innebär att det finns en medarbetargrupp som arbetat tillsammans . Antalet elever är omkring 300 vilka kommer från mindre samhällen och omgivande landsbygd. hade Nybyggarskolan under en speciell temaorganisation där elever själva efter baskurser under en viss del av veckan valde att arbeta med olika temaområden. Efterhand minskade entusiasmen för det här sättet att arbeta och man återgick till mer traditionell organisering av undervisningen. När tankar om förändring tog ny fart igen resulterade det i en ut- veckling inspirerad av tidigare temaorganisation. En tredjedel av elevernas tid används nu till valbara kurser utifrån intresse, behov, möjlighet till ökad förståelse och fördjupning medan övrig tid är obligatorisk undervisning i kursplanens ämnen. Föräldrar och skola i en ny tid Nybyggarskolans sätt, att fördela tiden under skoldagen i obligatorisk tid och valbar tid, innebar att det blev tydligt för omgivningen att den traditionella skolan hade lämnats för något nytt. Föräldrarna var posi- tiva till förändringarna och de framförde tydliga krav på att skolan måste följa med i samhällsutvecklingen. Vikten av att eleverna tillför- säkras baskunskaper underströks och man upplevde fördelar med val- bara och tematiska studier. De framhöll att eleverna upplever det lustfyllt att kunna välja kurser men att det innebär en balansgång mel- lan att arbeta för bra betyg och att ha en rolig skoltid. Elevernas utbildningsgång förändras genom skolans sätt att organisera undervisningen från att ha varit relativt likformig för alla till att motsvara individuella önskemål och behov. Svårigheten att tillgodose elevernas val av kurser innebär enligt föräldrarna en risk 3 Studierna genomfördes i form av bandade intervjuer med rektorerna och genom kommunikation med lärare skriftligt i återkommande enkät enligt s.k. delfimetod (, , 1999). Redovisning av studien i sin helhet finns i Rektors ledarskap i kampen om tiden i skolan, D-uppsats (, 2004). Med föräldrarna genomfördes en bandad gruppintervju, för en mer utförlig resultatredovisning hänvisas till (2005). Att leda en skola i tiden genom att elevernas motivation kan påverkas negativt men det framfördes också att det kan vara en nyttig erfarenhet att få anpassa sig. Som positivt framhölls även att elever tvingas lära sig ta ansvar och att arbeta tillsammans med olika människor. Föräldrarnas inställning visade att relationerna mellan skola och hem vid kännetecknas av isärhållandets princip. Begreppet definieras i (2004) avhandling och innebär att föräldrar och lärare antar olika roller i sina relationer till barnen. Föräldrarnas uppfattning var att skolans pro- fessionella ska ansvara för undervisningen. De uttryckte starkt att den egna rollen hade ökat och att de som föräldrar måste ta större del i att motivera och hålla en dialog med sina barn kring planeringen av utbildningen. Föräldrarna ansåg alltså att skolperso- nalen är de som bäst kan undervisa och organisera skolans verk- samhet men såg också vikten av sitt eget engagemang för att det ska fungera väl. Föräldrarna uttryckte flera krav på skolan, var i vissa avseenden kritiska och visade på en medvetenhet om vad som krävs för att skolan fortsättningsvis ska fungera väl. Föräldrarnas uppfattning bekräftar det som redovisas av (2004) där han skriver att föräldrarnas roll inom skolan har förstärkts men att det också innebär att den enskilda skolan hålls mera ansva- rig för sin verksamhet. Skolledare och lärare har ett resultatansvar som tidigare riktades mot systemaktörerna dvs. de organ som ut- formar de legala och formella ramarna för skolans verksamhet Förändringen kräver enligt föräldrarna engagemang från hem- men för att fungera väl. Föräldrarna kände sig informerade om det förändrade sättet att organisera tid och arbete men inte i tillräcklig omfattning. Dessutom framfördes att föräldrar fått för lite infor- mation vid 7. Skolan verkade enligt föräldrarna ha glömt att ge samma genomgripande information nu som när för- ändringarna först genomfördes. Rektorernas marknadsföring och kommunicering av förändringarna kan därmed inte anses ha mot- svarat föräldrarnas förväntningar och behov. Dessutom kan föräld- rarna bedömas vara en delvis outnyttjad resurs vid föränd- ringsarbetet vid . Föräldrarnas förväntningar på skolan, vilka accentuerades i en skola utan timplan, riktades mot rektor och innebar krav på