sou · GTB34 · 2006-01-01 00:00:00 — Eftersom antalet arbetade timmar har minskat mer i elbranschen innebär det att timlönen i elbranschen, enligt NR, sti- git långsammare än i näringslivet som helhet. Figur 5.5 Övergripande mått från nationalräkenskaperna för elbranschen i relation till näringslivet Källa: () bearbetning av data från SCB. Produktiviteten i elbranschen, mätt som förädlingsvärdet per arbe- tad timme, är betydligt högre än produktiviteten i näringslivet. Det kan förklaras av att både produktionen och nätöverföringen är mycket kapitalintensiva verksamheter. Produktivitetstillväxten i elbranschen var – 1995 i genomsnitt , och har tillväxten i genomsnitt varit . efter elmark- nadsreformen försämrades arbetsproduktiviteten. Förädlingsvärdet utvecklades svagt , som antal arbetade timmar steg. steg förädlingsvärdet, som antalet arbetade timmar minskade kraftigt, vilket medförde att produktiviteten ökade. Jämfört med näringslivet har elbranschen sedan elmarknadsreformen haft ungefär samma produktivitetstill- växt, se figur 5.6. Figur 5.6 Arbetsproduktiviteten i elbranschen relativt näringslivet Källa: KI:s bearbetning av data från SCB. Statistiken från nationalräkenskaperna omfattar såväl elproduktion, distribution och försäljning. Det går därmed inte att dra några slutsatser vad det gäller produktivitetsutvecklingen för de olika leden. har uppgett att deras genomsnittliga produktionskostnad fallit med /kWh sedan elmarknadsreformen. En stor del av denna kostnadsminskning utgörs dock av sänkta kapitalkostnader till följd av en lägre ränte- nivå och kan därmed inte tillskrivas liberaliseringen (ECON 2004). Ett grovt mått på kapitalproduktiviteten är att relatera produk- tionen till den installerade kapaciteten. Sedan elmarknadsreformen har produktionen ökat som den installerade kapaciteten Den minskade kapaciteten beror dels på nedlägg- ningen av , dels på att kraftföretagen minskat sin reservkraft. Tabell 5.13 Utveckling av produktion och kapacitet i , 1996– 2002 kapacitet, 1 000 Källor: Nordel och egna beräkningar. (2004b) har publicerat analyser av kostnadsef- fektiviteten i nätföretagen genom att använda sig av (Data Envelopment Analysis). är en metod som mäter företagens relativa effektivitet vid en viss given tidpunkt genom att resursan- vändningen relateras till vad de producerat. Jämförelsen handlar om nätföretagens förmåga att använda så lite resurser som möjligt för den faktiska distribution av el som de utfört. De företag som är mest effektiva utgör en jämförelsenorm för de övriga. Energimyn- digheten uppskattar den kortsiktiga (1–) effektiviseringspoten- tialen hos nätföretagen till för branschen som helhet, om de mindre effektiva företagen rationaliserar sin verksamhet. Det innebär att driftskostnaderna skulle kunna minskas med på kort sikt. På lång sikt beräknas motsva- rande potential till av kostnaderna för drift, underhåll, nätförluster och bokfört kapital. studie ger dock bara en ögonblicksbild och säger inget om hur företagens produktivitet utvecklats sedan liberaliseringen. Deras studier visar dock att det finns utrymme för kostnadsminskningar. Veiderpass (2004a, 2004b) har i två studier undersökt liberalise- ringens effekter på effektiviteten och produktiviteten i elnätverk- samheten.31 Även dessa är gjorda med . 31 En vanlig distinktion mellan produktivitet och effektivitet är att det förstnämnda är förmågan att göra saker på rätt sätt och att det sistnämnda är förmågan att göra rätt saker. omfattar tidsperioden –2001, och den visar att den genom- snittliga effektiviteten ökat något de två senast studerade åren, men att effektivitetsförändringarna för sektorn som helhet varit måttliga . I den andra rapporten studeras produktivitetsut- vecklingen 1970–2001. Denna studie visar att det finns uttalade skillnader i produktiviteten före och efter liberaliseringen. Perioden –1995 minskade totalproduktiviteten med i genomsnitt medan tiden efter elmarknadsreformen uppvisar en pro- duktivitetsökning motsvarande . som genomsnittlig förändring är siffrorna för de två perioderna -0,respektive +4,efter liberaliseringen. Den totala installerade produktionskapaciteten var på en lägre nivå 2003 än vid liberaliseringstillfället. En förklaring är att leveranssä- kerheten var producentstyrd och i liten utsträckning efterfrågeba- serad före reformen. Det fanns ingen explicit prissättning på säker- het utan den beräknades av producenterna utifrån uppskattningar av indirekta kostnader för effekt- och energibrist för konsumen- terna. Genom sin monopolställning kunde producenterna föra över hela kostnaden för leveranssäkerhet till kunderna. Detta medförde i sin tur en överinvestering i produktionskapacitet. Liberaliseringen har inneburit att produktionsföretagen vinst- maximerar på en konkurrensutsatt marknad, vilket medfört ett effektivare nyttjande av kapital och befintlig produktionskapacitet. De produktionsresurser som före reformen endast användes vid några enstaka tillfällen för att klara en extrem efterfrågesituation lades i malpåse eller lades ned helt efter reformen. Tabell 5.14 visar den installerade effekten för elproduktion i –2003. Denna effekt minskade fram men har sedan ökat. Åren närmast efter liberaliseringen är det främst neddragningar inom kondens, gasturbiner och kärnkraft som görs. är den installerade effekter i gasturbiner högre än 1996. Även den installe- rade effekten i kondens ökade kraftigt . Det har inte gjorts några större neddragningar inom vindkraft och värmekraft, utan den installerade effekten i dessa källor har ökat sedan liberaliseringen. Tabellen nedan indikerar att vissa investeringar även har gjorts i framför allt vindkraft och värme- kraft. Tabell 5.14 Installerad effekt för elproduktion i , 1996–2003 Källa: Nordel. De avkastningsmått som här redovisas bygger på Statistiska Cen- tralbyråns (SCB) företagsstatistik. Statistiken innehåller inte upp- gifter om enskilda företagare, och den är dessutom relativt osäker genom att olika redovisningsprinciper använts . Verk- samheter kan också ha klassificerats olika. Av figur 5.7 framgår att nettomarginalen (resultatet efter finansi- ella poster/nettoomsättning) i elsektorn stiger fram för att sedan börja sjunka vid liberaliseringen. Därefter har nettomarginalen varierat kraftigt. I jämförelse med näringslivet lig- ger marginalen för elbranschen på en högre nivå under större delen av perioden. Figur 5.7 Nettomarginal i näringslivet och elbranschen, 1992–2002 Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. Avkastningen på eget kapital uppvisar en liknande utveckling, se figur 5.8. Avkastningen ökar fram för att börja sjunka vid liberaliseringstillfället och därefter variera kraftigt. Tren- den är dock minskad avkastning. Avkastningen har halverats från 2002. I jämförelse med näringslivet är avkastningen för elbranschen lägre, med undantag . Figur 5.8 Avkastning på eget kapital i näringslivet och i elsektorn, Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. Tabell 5.15 visar att lokal- och regionnätsföretagen har högre avkastning på eget kapital än vad har i sitt stam- nät. Regionnäten ligger betydligt högre än de övriga näten. Tabell 5.15 Avkastning på eget kapital (rörelseresultat efter finansiella poster/genomsnittligt justerat eget kapital) Källor: , Svenska Kraftnäts årsredovisning samt egna beräkningar. Skillnaden i vinstmarginal är betydligt mindre mellan och de övriga nätmonopolen, vilket beror på att solidite- ten är lägre i lokal- och regionnäten, dvs. de har mindre andel eget kapital än , se tabellerna 5.16 och 5.17. Tabell 5.16 Vinstmarginal (resultat efter finansiella poster plus finansiella kostnader /nettoomsättning) Källor: , Svenska Kraftnäts årsredovisning samt egna beräkningar. Tabell 5.17 Soliditet (justerat eget kapital /totalt kapital) Källor: och Svenska Kraftnäts årsredovisning 2003. 5.4.12Utvecklingen för de sysselsatta Antalet sysselsatta i elbranschen har minskat från cirka 23 900 till cirka 16 600 personer, dvs. med , sedan reformen 1996. Figur 5.9 visar att de anställda i elbranschen utgör en allt mindre del av de anställda i näringslivet som helhet. Figur 5.9 Antalet anställda i elbranschen som andel av antalet anställda i näringslivet, 1986–2002 Källor: ITPS bearbetning av SCB:s statistik samt egna beräkningar. Det är främst män som arbetar inom elbranschen, men andelen kvinnor har ökat och utgjorde närmare 30 pro- cent av de anställda. av samtliga anställda arbetar i skogslänen. Fördelningen mellan storstadslän och övriga län är ungefär lika, vardera. De största neddragningarna totalt sett har gjorts inom storstadslänen. Efter reformen har de största neddragningarna däremot gjorts i skogslänen och övriga län. Figur 5.10 nedan visar skillnaden mellan elbranschen och övriga näringslivet vad gäller andelen anställda i de olika regionerna. Andelen elbranschanställda i storstadslänen är relativt låg jämfört med motsvarande andel i det totala näringslivet. Däremot råder det motsatta förhållandet för skogslänen och de övriga länen. Figur 5.10 Skillnad på länsnivå av andelen anställda i elbranschen och andelen anställda i näringslivet, 1986–2002 -5,00 -10,00 -15,00 -20,00 Källor: ITPS bearbetning av SCB:s statistik samt egna beräkningar. När de anställda i elbranschen delas in i olika ålderskategorier följer samtliga kategorier samma mönster som hela branschen totalt sett, dvs. antalet anställda minskar i samtliga åldersgrupper. Figur 5.11 nedan visar skillnaden mellan elbranschen och när- ingslivet vad gäller andelen anställda olika åldrar. Andelen anställda som är är relativt hög i jämförelse med övriga arbetsmarknaden. Däremot är andelen anställda som är lägre i jämförelse med näringslivet. Figur 5.11 Skillnad i åldersfördelning av andelen anställda i elbranschen och andelen anställda i näringslivet 1986–2002 25 - 45 år -5,0 -10,0 -15,0 Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. Inom elbranschen är gymnasial utbildning vanligast förekom- mande; ungefär hälften av de anställda har denna utbildningsnivå. har dock andelen anställda med eftergymnasial utbild- ning ökat. var det som hade minst 2- årig eftergymnasial utbildning. Utbildningsnivån är högre inom elbranschen än i näringslivet i övrigt. Skillnaderna har dessutom ökat , se figur 5.12 nedan. Figur 5.12 Skillnaden i utbildningsnivå av andelen anställda i elbranschen och andelen anställda i näringslivet, 1986 2002 -2,0 Eftergymn >= 3 år -4,0 -6,0 -8,0 -10,0 Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. Den genomsnittliga förvärvsinkomsten är högre inom elbranschen än i näringslivet, se figur 5.13 nedan. var den genomsnitt- liga årsinkomsten bland elbranschanställda , medan motsvarande inkomst för näringslivet var . Inkomstspridningen är lägre på elmarknaden än på arbetsmark- naden som helhet och har varit så åtminstone . Inkomstspridningen har dock ökat över tiden. Median- inkomsten för en elbranschanställd var 2002 medan motsvarande inkomst för hela näringslivet var 225 000 kronor.32 Figur 5.13 Genomsnittlig förvärvsinkomst för elbranschanställda dividerat med motsvarande inkomst för näringslivet, 1986–2002 Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. Andelen sjukskrivningar inom elbranschen sjönk och därefter har de ökat. har endast haft tillgång till statistik som visar den genomsnittliga sjukpenningen per sysselsatt, dvs. där endast sjukskrivningar längre än finns med, men 32 Medelvärdet beräknas genom att summera alla inkomster och dividera denna summa med antalet anställda. Medianen fås genom att rangordna samtliga anställda med början med dem med lägst inkomster och plocka ut det mittersta värdet. Om det finns 101 anställda så utgör inkomsten för den 51:e individen alltså medianvärdet. eftersom lönenivån upp till en viss nivå påverkar sjukersättningen är det viktigt att ta hänsyn till löneutvecklingen. Figur 5.14 visar att sjukskrivningen per sysselsatt i relation till förvärvsinkomsten har varit lägre än i elbranschen än i näringslivet under hela den under- sökta perioden. Figur 5.14 Genomsnittlig sjukpenning som andel av genomsnittlig förvärvsinkomst för sysselsatta inom elsektorn och näringslivet, Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. Elpriset på råkraftsmarknaden har varierat kraftigt sedan liberalise- ringen av elmarknaden, se figur 5.15. Exempelvis steg priserna med /2002 / 2003, och sjönk därefter snabbt tillbaka. Prisskillnaderna mellan olika år beror på tillgången på vattenkraft. Liberaliseringen sam- manföll med ett torrår, vilket innebar att elpriset inledningsvis steg. Därefter följde med riklig eller normal nederbörd i det nordiska systemet, vilket pressade ned priset. trenden bröts , när låg vattentillrinning i och oro för bristsituationer fick priset att stiga. återställdes dock balansen och priset föll tillbaka något. inleddes som ett normalår men blev det mycket torrt och underskotten i vattenmagasinen steg kraftigt, varpå elpriset steg. Tillrinningen var endast hälften av den normala . För att få perspektiv på situationen kan nämnas att den minskade tillrinningen var större än om all svensk kärnkraftsproduktion hade stoppats . blev det ovanligt kallt i och 2003, vilket ökade energiförbrukningen. Ovanpå detta uppstod problem med kablarna från till och mel- lan och , vilket begränsade importmöjligheterna. /2003 steg priset till historiskt höga nivåer och nåddes ett veckoprissnitt på /kWh. Vattentillgången i det nordiska systemet har fortsatt att vara lågt och nivån i vattenmagasinen har inte återställts, vilket medfört att priset har legat kvar på en hög nivå. har dock vatten- magasinen fyllts på igen och nivån närmar sig medelvärdet. Till detta kommer att förbrukningen var lägre än . Figur 5.15 Elpris på (systempris) 960101-041227 Priserna avser dygnsmedelvärden. Den utjämnade linjen är 12 månaders glidande medelvärde. Priset på sätts, som tidigare nämnts, efter det dyraste produktionsslaget vid den aktuella tidpunkten. Vindkraft och vat- tenkraft tillhör de produktionsslag som har de billigaste rörliga kostnaderna, följt av kraftvärme i industrin, kärnkraft och övrig kraftvärme. Till de dyrare produktionsslagen hör kolkondens och oljekondens, och allra dyrast är gasturbiner. I figur 5.16 jämförs systempriset på och elproduktionen i fördelat på kraftslag . Vid torrår minskar produktionen av vattenkraft, vilket gör att den måste ersättas med dyrare produktionsslag för att möta efter- frågan. Av figuren framgår att importen (skillnaden mellan för- brukning och produktion) började stiga när priset översteg /kWh, att produktionen i kraftvärmeverken ökade vid priser /kWh och att även svenska kondenskraftverk kördes vid priser /kWh. Figur 5.16 Elpris (systempris) och produktion i fördelat på kraftslag , 2002 och 2003 Öre/kWh och GWh. systempris (höger axel) Källa: (2004a). (SOU 2002:7) konstaterar att priset på råkraftsmarknaden har styrts av fundamentala faktorer sedan libe- raliseringen. Framför allt är det vattentillgången i det nordiska systemet som styrt råkraftspriset. Andra viktiga faktorer har varit utvecklingen av bränslepriser, handelsflöden mellan de nordiska länderna samt valutakurser. slutsats är att prisbildningen och konkurrensen på fungerat för- hållandevis väl. Man framhåller dock att utvecklingen mot en ökad koncentration i produktionsledet, och därmed den ökade risken för utövandet av marknadsmakt, måste följas noga. Även (2002) bedömer att konkurrensen på har fungerat väl. Prissättningen har varit förhållandevis i linje med elproduktionens marginalkostnad, under såväl perioder med hög efterfrågan som med låg efterfrågan. I och med elmarknadsreformen separerades han- del och produktion av el från nätverksamheten. Konsumenten har därför numera två avtalsrelationer och ska i princip få två fakturoren från elleverantören och en från nätföretaget i området. Ofta samarbetar dock nätföretagen med elhandelsföretagen om faktu- reringen, och kunden får därför en gemensam faktura för nät och elenergi. Det pris hushållen får på sin elräkning består från av tre delar: kostnaden för överföring av elenergi i näten skatter och avgifter som staten har bestämt. har kostnaden för elcertifikat33 tillkommit. För hushål- len utgör kostnaden för elenergi av elräkningen, medan skatt och nätavgift svarar för vardera. Avgifterna för hushållens elenergi är både rörliga och fasta. Den rörliga kostnaden beror dels på förbrukningen, dels på elleverantö- rens pris. Den fasta avgiften för elenergi varierar mellan olika elle- verantörer. I avgiften ingår, förutom själva elenergin, en finansiell risk och service till kunderna, till exempel kundtjänst och fakture- 33 Elcertifikat är ett marknadsbaserat system som syftar till att främja elproduktion med förnybara energikällor. Producenter av förnybara energikällor tilldelas elcertifikat från staten i proportion till hur mycket el som produceras i anläggningen. Detta elcertifkat kan sedan säljas på marknaden. Varje elanvändare är tvungen att köpa en viss mängd elcertifikat i för- hållande till sin elanvändning, en så kallad kvotplikt. För de allra flesta elanvändare hanteras kvotplikten av elleverantören som debiterar kostnaden på den ordinarie elräkningen. Stor- leken på kostnaden är dock inte reglerad och skiljer sig åt mellan elleverantörerna. Elenergin och elcertifikaten är de enda posterna i elräkningen vars pris bildas på en konkurrensutsatt marknad. Kon- sumenten kan påverka sin elräkning på två sätt antingen genom att minska sin elförbrukning eller genom att byta elleverantör eller avtalsform. Avtalen omfattar dock inte kostnaden för elcertifikat. Priset för nättjänsten består av en fast del (abonnemang) och en rörlig del (överföringsavgift) som är beroende av hur stor förbruk- ningen är. Dessutom tillkommer obligatoriska statliga avgifter i form av nätövervakningsavgift (/år), elberedskapsavgift (/år) och elsäkerhetsavgift (/år).34 Energiskatt tas ut på elenergi men inte på nätavgifter. Utöver energiskatten betalas moms () på elkostnaderna (både el- och nätdelen), energiskatten och elcertifikatspriset. Från betalar hushållen en elcertifikatspris där prisets storlek beror på vilket pris som sätts på marknaden för elcertifikat och på hur mycket el som konsumenten förbrukar. Det är med andra ord en statlig beslutad kvot av förbrukningen som måste täckas av elcertifikatberättigad produktion vars pris bildas på marknaden. Det genomsnittliga priset på elcertifikaten som hushållen fick betala 2003 var /kWh inklusive moms. De tre vanligaste elavtalen är abonnemang med tillsvidarepris, fast- prisavtal och avtal med rörligt elpris. Notera att priset för elcertifi- kat ingår inte i avtalen. Tillsvidareprisavtal är det avtal som kunden har om denne var- ken har bytt elleverantör eller omförhandlat sitt avtal med den ursprunglige leverantören. I de bägge andra avtalsformerna har kunden gjort ett aktivt val. Ett tillsvidareprisavtal kan ändras från elleverantörens sida allt eftersom marknadsförhållandena förändras. Fastprisavtal innebär att kunden tecknat ett avtal med fast pris , vanligtvis ett, två eller . Under den tiden kan elleverantören inte ändra elpriset. Det kunderna köper när de har ett fastprisavtal är därmed en pris- försäkring. 34 Avgifterna har legat fast med undantag för elberedskapsavgiften som höjdes med . Ett avtal med rörligt pris innebär att elpriset är kopplat till ut- vecklingen av spotpriset på . Kundernas elpris är ett genomsnitt av elpriset på under månaden. Råkrafts- priset, plus ett påslag och eventuellt en fast avgift, blir det rör- liga priset för månaden. I tabell 5.18 framgår att majoriteten av konsumenterna har avtal med tillsvidarepris (). av konsumen- terna har valt avtal med rörligt pris. Tabell 5.18 Elhandelsföretagens kunder fördelat på avtalstyper per respektive år Källa: SCB. Det totala elprisets utveckling –2004 Figur 5.17 visar utvecklingen av det totala elpriset för en elupp- värmd villa i fasta priser. Eftersom ingen separation av priset på elenergi och nät gjordes redovisas dessa till- sammans . infördes dessutom moms på det totala elpriset. har den totala elkostnaden för en eluppvärmd villa inklusive skatt och moms ökat med i fasta priser. Det är framför allt skattedelen som ökat medan priset på elenergi och nätavgifterna varit relativt stabila. Sedan libe- raliseringen av elmarknaden har den totala kostnaden stigit med . Figur 5.17 Totala elpriset för villa med elvärme fördelat på komponenter åren 1970–2004 samt (fasta Det vertikala strecket indikerar tidpunkten för elmarknadsreformen. Två värden visas , dels januari och dels november. Källor: och . Från var industrin undantagen elskatt, och man betalade inte heller någon moms. Från infördes dock en elskatt på /kWh för industrin enligt EU:s energiskattedirektiv. har industrins totala elpris stigit med i fasta priser. Sedan elmarknadsreformen 1996 har elpriset totalt stigit med . Industrins totalkostnad för el per kWh var 2004 mindre än hälf- ten av kostnaden för en villakund med elvärme och tillsvidarepris. I genomsnitt har industrins totala elpriser varit lägre än villakundernas elpris inklusive nätavgift – 2004. Figur 5.18 Utveckling av det totala elpriset för industrikunder åren 1970–2004 (fasta priser) Priserna avser en industri med en årsförbrukning på 50 000 MWh. Det vertikala strecket indikerar tidpunkten för elmarknadsreformen. Källor: och . Utvecklingen av priset på elenergi för slutkunder efter liberaliseringen Före elmarknadsreformen var elpriset i konsumentledet relativt stabilt, men därefter har det kommit att variera i större utsträck- ning, se figur 5.15. Stigande priser på råkraftsmarknaden fick elpri- set i konsumentledet att stiga efter liberaliseringen. Därefter kom rikligt med nederbörd –2000, vilket fick elpriset i konsumentledet att falla. Den verkliga prispres- sen kom i samband med att kravet på timmätare slopades i novem- ber 1999 och den konkurrensutsatta elmarknaden i praktiken blev tillgänglig för alla kunder. De nya företag som etablerade sig var tvungna att slå sig in på elmarknaden med priset som främsta kon- kurrensmedel. I takt med att underskott i vattenmagasinen drev upp elpriset på råkraftsmarknaden steg även elpriset i konsumentledet, och det stabiliserades på en hög nivå . Det historiskt höga elpriset på /2003 fick konsu- mentpriset på el att stiga ytterligare, och priset har därefter legat kvar på en hög nivå. Elpriset (inklusive nätavgift) exklusive skatter i konsumentledet minskade realt till , se figur 5.19. har dock detta pris stigit betydligt snabbare än den allmänna prisutvecklingen mätt med nettoprisindex. Mellan okto- ber 1996 och har elpriset (inklusive nätavgift) exklu- sive skatter ökat medan NPI ökat . Figur 5.19 Nominellt och realt pris på elenergi och nätavgifter exklusive skatt i konsumentledet samt nettoprisindex (NPI), 1980– Index 1980 = 100 Anm. Nettoprisindex avser konsumentpris exklusive indirekta skatter. Källor: , SCB samt egna beräkningar. I figur 5.20 redovisas hur det totala elpriset, enligt SCB:s energista- tistik, utvecklats för lägenhetskunder med tillsvidarepris sedan libe- raliseringen. Den skatt som använts vid beräkningen är den som gäller för . Priset på elenergi minskade med i fasta priser; därefter har priset sti- git. Effekten av det lägre elpriset motverkades dock av höjd energi- skatt. Skatten på el har ökat från /kWh 1996 till / kWh 2004. steg elpriserna exklusive skatt kraftigt. De senaste årens höjningar av energiskatten är ett led i den s.k. gröna skatteväxlingen som innebär att höjda skatter på energi balanseras med en sänkning av skatter på arbete. Sammantaget innebär det att hushållens totala elpris är högre än var det var när elmarkna- den konkurrensutsattes . Figur 5.20 Utveckling av totalt elpris för lägenhetskunder med tillsvidareprisavtal per respektive år (fasta priser) Källa: SCB. I figur 5.21 visas priset på elenergi exklusive elskatt och moms för olika kundkategorier – 2004.