sou · GTB3102 · 2006-01-01 00:00:00 — Inte heller lärarna 6–9 anser att avvecklingen av timplanen innebär några större förändringar då det redan tidigare varit möjligt att frilägga tid för till exempel temadagar. Införandet av ämnes- övergripande arbetslag ses som viktigare för att göra det möjligt att utnyttja tiden mer flexibelt. Konkret har försöksverksamheten utan timplan ändå lett till att samtliga kommunens år 6–9-skolor sche- malagt tid då eleverna mer fritt förväntas själva styra sitt arbete. Dessa studiepass2 kan jämföras med eget arbete 1–6. Avvecklingen av timplanen anses ha fått en uppmärksamhet som inte motsvarar timplanens betydelse. Lärarna anser att det finns faktorer som har en betydligt större inverkan på den dagliga verk- samheten. Exempel på sådana faktorer är barns och ungdomars uppväxtvillkor, målstyrningen, arbetslagssamarbetet, elevgrupper- nas storlek Bilden av timplaneförsökets påverkan på skolans verksamhet blir betydligt mer komplicerad om man ser försöket i ett större sammanhang. I intervjuerna kan man se att avvecklingen bland annat har haft betydelse för utvecklingen av: Eget arbete eller studiepass – att arbeta utan timplan bygger på att lärarna kan individualisera undervisningen så att varje elev 1Alternativt egen planering, arbetsschema 2Alternativt studiepass, utan timplanepass, stugtid Individualisering eller privatisering av lärprocessen kan arbeta med det han/hon behöver för att lättare nå sina mål. Lärarna sätter likhetstecken mellan individualisering och ele- vers individuella arbete under eget arbete eller studiepass. Målarbetet – att individuellt följa upp elevernas arbete utifrån skolans mål ses som centralt i en skola utan timplan. Elevernas eget ansvar – elevernas ansvar för sitt eget arbete ökar, enligt de intervjuade lärarna, i en skola utan timplan. blir kraven större på lärarna att uppmärksamma när de ska gå in och styra. Ämnesövergripande arbetssätt – organisatoriskt blir det lättare att arbeta ämnesövergripande i en skola utan timplan. Tiden har, enligt de intervjuade lärarna, betydelse för elevernas studieresultat. Den tid en elev behöver för att tillägna sig kunskaper och färdigheter varierar men det finns en fara att tiden får för stor betydelse. När en elev har svårt för något ämnen eller något moment kan det vara lätt att tänka att det bara behövs mer tid men det kanske inte alls är det det handlar om3. Hur undervisningen läggas upp ses av många lärare som en viktigare faktor för elevers studieresultat. Några lärare poängterar också relationen mellan lärare och elev som avgörande för om en elev skall lyckas i skolan. Det är vårt förhållningssätt och hur vi jobbar och hur mycket tid vi kan lägga på den där riktiga kontakten med eleverna. Lärarna nämner mycket sällan undervisningens innehåll som en avgörande faktor för hur eleverna lyckas i skolan. Denna artikel kommer att fokusera timplaneförsöket i relation till lärarnas beskrivning av undervisningens individualisering genom eget arbete/studiepass och arbetet med undervisningsmålen. Genom eget arbete 1–5/6 I samtliga elevgrupper arbetar eleverna under delar av skoltiden med någon form av eget arbete. Syftet är att individualisera undervisningen och ge eleverna möjlighet att mer konkret ta ansvar för sitt eget arbete under en del av skoltiden. 3 Direkta citat ur lärarintervjuerna presenteras med kursiv stil. Individualisering eller privatisering av lärprocessen intervjutillfällena kan man se fyra tydliga tendenser i relationen till elevernas eget arbete: 1.Förenkling – Det finns en strävan till att förenkla planeringen av det egna arbetet. Det anses viktigare att eleverna gör sina arbetsuppgifter än att de lägger ned tid på att planera att göra dem. 2.Tydligare koppling till individuella mål – Mål som formuleras under utvecklingssamtal ligger oftare till grund för det egna arbetet. På vissa skolor görs en kontinuerlig uppföljning och omformulering av dessa mål. På andra skolor är formuleringen och uppföljningen endast kopplad till utvecklingssamtalen. 3.Träning av basfärdigheter – På flera skolor har lärarna, med utgångspunkt från kursplanemålen, arbetat fram material med syfte att träna elevernas basfärdigheter Detta material är själv- styrande och ingår i det egna arbetet. 4.Nedtoning – Vid intervjuerna 2004 tog flera lärare upp risken med att överbetona elevers eget arbete. De talar oftare om vik- ten av att föra gemensamma samtal och genomföra gemen- samma arbetsuppgifter. Genom studiepass 6–9 Vid intervjuerna 2001 hade samtliga arbetslag 6–9 infört studie- pass. Dessa pass kan jämföras med eget arbete 1–5/6. Flera lärare säger att studiepassen är det konkreta uttrycket för att skolan arbetar utan timplan. Syftet är att, under en del av skoltiden, ge ele- verna möjlighet att själva styra sitt arbete. Vid intervjuerna 2004 har samtliga lag kvar studiepassen men det har i flera lag införts förändringar både vad gäller omfattning och vilka ämnen som bidrar med tid till dessa pass. Vid intervjuerna 2001 bidrog samtliga ämnen med tid till studie- passen. Flera lärare i de praktiskt- estetiska ämnena var då miss- nöjda med att behöva bidra med tid då de ansåg sig inte ha möjlig- het att lägga ut arbetsuppgifter passande att göra under studiepas- sen. Detta missnöje har lett till att dessa ämnen vid intervjuerna 2004 inte längre bidrar med tid. På 6–9-skolorna har lärarna gemen- samt bestämt hur mycket tid som läggs på studiepassen men varje arbetslag har därefter frihet att själva bestämma över . Individualisering eller privatisering av lärprocessen finns en tendens att tiden för passen minskar både genom gemen- samma beslut och genom att enskilda arbetslag utnyttjar friheten att själva bestämma passens innehåll vilket gör att arbetslag ämnes- binder viss studiepasstid. Samtliga lärare 6–9 tar vid båda intervjutillfällena upp två problem med studiepassen: Många elever har svårt att ta eget ansvar för sina studier. Det kan vara svårt att hjälpa elever med uppgifter i andra ämnen än de en lärare själv är utbildad i. För många elever fungerar studiepassen bra. Det finns ju lojala som gör sitt jobb och som skulle göra det oavsett hur det ser ut och dom fixar ju det här. En av det intervjuade är inne på att denna skillnad till stor del har sin grund i elevernas sociala bakgrund. Ungdomar som är vana vid att läsa och som ser kunskap som viktig de ser också skolan som en möjlighet att nå framtida mål. Österlinds undersökning av elevers egen planering visar att den sociala bak- grunden har stor betydelse för hur elever klarar skolans krav på att planera och arbeta mer självständigt (Österlind, 1998). De fyra intervjuade arbetslagen 6–9 har mycket olika inställning till studiepassen. Två av lagen diskuterade problemen men var ändå i princip positiva till passen. För lärarna i dessa lag var det viktigt att eftersträva ett friare arbetssätt där eleverna fostras i att ta större ansvar för sitt skolarbete. I denna strävan fyller studiepassen en viktig funktion. I de andra två lagen var lärarna övervägande nega- tiva. De fokuserade problemen och såg inte passen som ett medel att nå mer övergripande verksamhetsmål. Denna skillnad i inställ- ning har blivit tydligare vid intervjuerna 2004. Den grundläggande inställningen till studiepassen har lett till att lagens lärare har valt att förhålla sig på olika sätt till passen och de problem som är förknippade med dem. Detta visar sig konkret i hur elevgrupperna organiseras, arbetets struktur och innehåll och vilka lärare som sätts att leda passen. Alla lärare säger att det självständiga arbetet under studiepassen förutsätter att eleverna tar eget ansvar för sitt skolarbete. I de två arbetslag som är mest positiva till studiepassen har lärarna valt att ta hänsyn till elevernas skiftande förmåga och/eller motivation att ta detta ansvar genom sitt sätt att organisera elevgrupperna. I dessa lag delas eleverna in i undervisningsgrupper utifrån behov av extra stöd och struktur. De arbetslag som är mest positiva till studiepas- Individualisering eller privatisering av lärprocessen sen är också de lag som har den tydligaste strukturen på arbetet och är tydliga med vilka uppgifter eleverna förväntas arbeta med. Ämneslektionerna ägnas bland annat åt att förbereda för dessa upp- gifter. Inställningen till studiepassen visar sig dessutom i vilka lärare som läggs ut på passen och i samarbetet mellan lagets lärare. I de positiva lagen läggs stor vikt vid att eleverna möter de lärare som lägger ut arbetsuppgifter och att de lärare som deltar i studiepassen är väl insatta i alla de uppgifter eleverna förväntas arbeta med. I ett arbetslag har lärarna genomfört en enkätundersökning för att utröna elevernas inställning till studiepassen. Majoriteten av ele- verna tyckte bra om passen trots att de ansåg att de lärde sig mest under de traditionellt lärarledda lektionerna. Detta tolkas som att eleverna uppskattar studiepassen för att de under dessa inte känner sig så hårt pressade. Man kan ta det lugnt för det är ingen lärare som har bestämt vad man ska göra, jag bestämmer själv och det är bra. Det lärarna upplever som ineffektivitet kanske är något positivt om det ses ur elevernas perspektiv. En fördjupad studie om elevers föreställning om det egna ansvaret i skolan med fokus på studiepassen visar att passen fyller en viktig social funktion för eleverna (, 2004, 2005). En del av studiepasstiden används till att umgås med kamrater och lärare. Eleverna ser detta som en möjlighet att skapa goda relationer och en bra stämning vilket de i sin tur antar ha en positiv inverkan på arbetsprestationen. Enligt Ziehe sätter dagens ungdom sin arbetsförmåga i relation till i hur hög grad de känner sig till freds med sina kamratrelationer då de är beroende av täta och intensiva relationer vid bearbetning av sin livssituation (Ziehe, 1994). I detta perspektiv kan det visa sig att friheten under studiepassen fyller en helt annan funktion för elevernas lärande än den officiella. Friheten ger möjlighet att utveckla relationer vilka i sin tur kan ha en positiv inverkan på arbetsförmågan. Då relationen mellan eleverna i ett klassrum är en relation bygd på makt kan man fråga sig om denna frihet också kan vara förödande för vissa elevers arbetsförmåga. Att umgås gör man inte i och genom arbetet utan det gör man trots arbetet. Eleverna ger inte en bild av att det går att skapa goda rela- tioner i och omkring arbetet (, 2004). Individualisering eller privatisering av lärprocessen Avvecklingen av timplanen är en åtgärd som stödjer en allmän ten- dens mot en större fokusering på eleven som en unik individ med speciella förutsättningar och behov. Denna fokusering på individen leder i skolan till en strävan att individualisera undervisningen. Lärarna i undersökningen sätter likhetstecken mellan indivi- dualiserad undervisningen och elevers eget arbete/studiepass. Denna snäva tolkning av begreppet individualisering kan i stället ses som en privatisering av undervisningen vilket är oroande när det sätts i relation till elevers lärande. Undervisningen är privatiserad i den mening att elever arbetar enskilt men med samma uppgifter utifrån en egen studiegång grundad i individuella mål. Det individuella är att eleverna arbetar med uppgifterna i sin egen takt och i den ordning de själva väljer. Detta sätt att organisera under- visningen skiljer sig i realiteten inte nämnvärt från en traditionell förmedlingspedagogik. Det är lärarna som bestämmer arbetsupp- gifternas form och innehåll men väljer, till skillnad från i tradi- tionell förmedlingspedagogik, att under lektionstid inta en mer undanskymd roll och lämna till eleverna att själva ta ansvar för att lösa arbetsuppgifterna. Denna definition av begreppet individualisering leder till en rad svårigheter och oavsiktliga konsekvenser. Den har svårt att harmo- niera med förutsättningarna för skolans verksamhet4. Den kan också ifrågasättas ur ett lärandeperspektiv (, 1997; , 1999; Madsén, 2002). Ett lärande i samspel med andra ges litet utrymme då det gemensamma samtalet med ut- gångspunkt i skolarbetet minskar i ett klassrum där elever år upp- tagna av det egna arbetet. Ett alternativt sätt att tolka individualisering är att skapa lärpro- cesser som i stor utsträckning tar sin utgångspunkt i elevers erfa- renheter och föreställningar. Att ge elevers egna tankar och erfa- renheter ett större inflytande över skolarbetets innehåll och form fordrar en dialog mellan lärare och elever där lärarens uppgift blir att synliggöra och utmana elevernas föreställningar. Om lärare och elever ser sig delta i ett gemensamt projekt där strävan är att till- sammans skapa mening i tillvaron blir innehållet i arbetet en gemensam angelägenhet. I flera undersökningar (, 1990, 2001; , 1997; Scherp & Scherp, 2002; Österlind, 1998, 2005) har elevers 4 Som till exempel att en lärare har ansvar för mellan 20 och 250 elever. Individualisering eller privatisering av lärprocessen självstyrda arbete problematiserats utifrån ett lärandeperspektiv. Lämnas en elev att själv styra sitt arbete finns en stor risk att läran- det blir ytligt och mekaniskt. Eleverna utvecklar en instrumentell syn på skolarbetet. Uppgifterna ska arbetas igenom för att kunna prickas av och lämnas in. Som elever blir det viktigare hur långt man hinner än vad man gör och lär. Lärande knyts till kvantitet och kvantitet förväxlas också med kvalitet. Detta leder till att elever har svårt att se vad som är meningen att de ska lära sig. Engagemanget för arbetet är ofta lågt vilket visar sig i att många elever under arbetet försöker få tid för egna privata projekt. För att kunna delta i det självstyrda arbetet fordras att eleverna vet hur skolan fungerar. De elever som inte talar skolans språk har svårt att delta och deras bidrag marginaliseras (Österlind, 1998). Att arbeta med mål Vid intervjuerna 2001 pågick 1–6 ett omfattande arbete med att konkretisera kursplanemålen i främst svenska och matematik. Ut- ifrån dessa lokala kursplaner var man på många skolor i färd med att utarbeta mallar som fick formen av snurror, stegar eller blom- mor och syftet med dem var att på ett åskådligt sätt kunna doku- mentera en elevs kunskapsutveckling. har alla arbetslag 1–6 lokala kursplaner i framför allt matematik och svenska. Målen har blivit mer styrande för undervisningen och de spelar en viktig roll som underlag för samtal med elever och föräldrar. Det arbete lärarna lägger ned på att medvetandegöra elever och föräldrar om skolans mål förväntas öka elevernas motivation och engagemang i skolarbetet. Det finns en stor variation i hur arbetet med målen och doku- mentationen av elevernas kunskapsutveckling ser ut. I några arbetslag har lärarna upparbetat en vana att i arbetet kontinuerligt hänvisa eleverna till de mål som finns. I ett lag säger lärarna att målen också spelar en stor roll vid undervisningsplaneringen. De flesta lärare säger dock att de ännu inte är vana att ta hjälp av de lokala kursplanerna i det dagliga arbetet. De utgör framför allt dokument som tas fram i anslutning till utvecklingssamtalen. Lärarna är positiva till den uppföljning och dokumentation som görs 2004. De ser också en rad svårigheter och problem och är Individualisering eller privatisering av lärprocessen rädda för att dessa ska öka när individuella utvecklingsplaner ska införas för samtliga elever. Lärarna lyfter fram följande problem: Målen kan bli alldeles för detaljerade och styrande för undervis- ningen vilket kan kväva upptäckarglädjen och motivationen hos eleverna. En strävan vid skapande av de snurror, stegar och blommor med vilkas hjälp lärarna ska kunna ringa in elevernas kunskaper och färdigheter har varit att få målen så konkreta och otvetydiga som möjligt. Mål att utveckla kreativitet, analy- tisk förmåga och kritiskt tänkande är svåra att konkretisera. Styrs verksamheten i för stor utsträckning av dessa mallar finns en risk att undervisningen i för stor utsträckning fokuserar på det som kan mätas. Det finns en risk att det fokuseras för mycket på vad elever inte kan. Man får inte glömma bort dom starka sidorna så att dom också kan utvecklas. Troligtvis är det dom starka sidorna som eleverna kommer att använda när dom kommer ut i livet. Om matte är det värsta så väljer man nog inte att syssla med det. Det kan öka pressen och därmed också stressen i skolan. Det blir ju att du kan inte det och det. När ska man få känna sig nöjd? En allt för omfattande uppföljning och dokumentation kan blir för tidskrävande både för lärare och elever. Många lärare väcker frågan vad gränsen går när detta arbete blir för arbetskrävande och tar för mycket tid från annat väsentligt lärararbete. När eleverna dras in i detta arbete finns en risk att de tvingas titta för mycket på vad de gjort och vad de ska göra i stället för att verkligen få någonting gjort. Flera lärare anser att det i skolan är ett problem att många barn är så jag-fixerade och att det finns en risk att man i skolan underblåser detta utan att egentligen vara medveten om det. Här pratar vi i ett andetag om att barnen är sådana egoister och detta är ett led i att ännu mer betona individen och att det här är din plan. Ett arbete som allt mer fokuserar det individuella barnet blir med detta en värdegrundsfråga. Individualisering eller privatisering av lärprocessen 6–9 är det vanligt att ett arbetsområde inleds med att eleverna får ta del av vad som förväntas av dem genom att målen för arbetet presenteras. får eleverna då också information om vad som krävs för att få ett visst betyg. Lärarna talar i intervjuerna väldigt sällan om att elevernas arbeten följs upp och dokumenteras. Flera lärare säga att man på skolorna diskuterat att införa elevportfolio men att detta inte har lett till något konkret5. Det upplevs enklare att arbeta med portfolio F-6 då eleverna där har en lärare under större delen av skoldagen. Flera lärare tar i intervjuerna upp diskussionerna om att införa individuella utvecklingsplaner för samtliga grundskoleelever och befarar att dessa planer kan bli en mardröm för lärarna 6–9. Många bävar för att det ska bli en massa extraarbete och så blir det inget mer. Vi kan ju göra hur många planer som helst för vi vet ju vad det är för fel men frågan är vad vi gör åt det? Vi har inte riktigt det befogenheter eller de resurser som krävs. Den största förändringen i verksamheten är satsningen på att utveckla målstyrningen. Lärarna lägger ned mycket tid och arbete på att sätta upp mål för elevernas arbete, arbeta fram arbetsmaterial som tränar eleverna i relation till målen och utarbetar instrument för att mäta och dokumentera måluppfyllelsen. Det finns anledning att ifrågasätta en allt för stor fokusering på detta målarbete. Inte minst med tanke på den brist på tid lärarna upplever i arbetet. Lära- res arbetsuppgifter ökar ständigt och det krävs en medveten prio- ritering. Får tilltron till att barn, ungdomar och föräldrar ska till- ägna sig ett målrationellt tänkande ett allt för stort utrymme finns en risk att skolan inte kommer att bli bättre på att lösa de problem man säger sig ha med elever som är okoncentrerade och svåra att motivera. Att få elever att känna motivation för skolarbete är ett centralt dilemma. Huvuddelen av lärarnas tankar kretsar kring frågan hur man får elever att med lust och glädje ta sig an skolarbete. För att öka elevernas motivation behöver skolarbete grundas i en känsla av 5 Med undantag för ämnen slöjd där eleverna i en digital portfolio själva i bild och text dokumenterar sitt arbete. Individualisering eller privatisering av lärprocessen Att eleverna är medvetna om skolans mål är viktigt men det arbete man i de undersökta skolorna säger sig lägga ned på att öka elevernas medvetande kanske inte står i relation till vad man får ut i ökad motivation. Lika stort arbete måste till exempel läggas ned på att finna sätt att öka elevernas inflytande över skolarbetets form och innehåll. Känslan av meningsfullhet förutsätter en känsla av samhörighet med andra. Denna samhörighet riskerar att slås sönder i dagens skola. Utvecklingen av målstyrningen kan kopplas till den ökade privatise- ringen av undervisningen. Strävan är att eleverna ska ha individuella mål och individuella studiegångar manifesterade i individuella studie- planer. Det finns en överhängande risk att för stor satsning på det individuella inte bara, som i det egna arbetet, motarbetar elevers lär- ande utan att det också gör det svårt att hjälpa eleverna att utveckla social kompetens inom skolarbetets ram. Upplevelsen av gemensamt och ömsesidigt beroende blir något som måsta skapas vid sidan av arbetet. I skolan är det i arbetet som denna gemenskap måste skapas. Det finns en stor risk att skolans unika möjlighet att i en social gemenskap skapa upplevelser och väcka upptäckarglädje förstörs om allt för stor energi läggs ned på det privata. I utvecklingen av lokala mål för elevernas arbete är kursplane- målen utgångspunkten. Detta pekar mot att ett av skolans styrdo- kument tenderar att bli allt mer styrande för skolverksamheten. De lokala kursplanernas roll som hyllvärmare är på väg att förändras En tydlig indikation på detta finns också i en studie av förändring- arna i 35 svenska grundskolor mellan och (Blossing, 2004). Detta aktualiserar en av de risker (SOU 1997:121) såg med avvecklingen av timplanen, att det uppstår ett behov av att konkretisera och precisera målen i kursplanerna så att de i allt för stor utsträckning binder undervisningens form och innehåll. De lokala kursplanemålen kan få en lika styrande effekt som läroböcker tidigare haft. Det senmoderna samhället och en skola utan timplan Det senmoderna samhälle skolans elever växer upp i kan betraktas som ett samhälle med snabb förändringstakt där universella sanningar och gamla traditionsmönster inte längre tas för givna. Det ställer krav på flexibilitet och hög förändringsberedskap. Detta skapar ett socialisationsmönster som bland annat betonar den själv- Individualisering eller privatisering av lärprocessen styrande individen, det egna ansvaret, självförverkligandet och den egna utvecklingen (, 1991, 1996; Giddens, 1997; , 1998). Inte minst ungdomar har i dagens samhälle kopplats bort från många av de normer och traditioner som tidigare styrde våra mora- liska val. Det förändrade socialisationsmönstret kan ses både som en fara och som en möjlighet. Genom att den yttre styrningen för- svagas blir vi mer utlämnade till oss själva och vårt eget omdöme. Livet blir en enda lång kamp för självförverkligande och uppfyl- lande av egna drömmar. Det skapas en bild av att allt är möjligt vil- ket lätt leder till orealistiska förväntningar på livet. Valmöjlighe- terna uppfattas lätt som oändliga men är i realiteten till stor del skenbara. Upplevelsen av till synes obegränsade valmöjligheter leder lätt till prestationsångest och beslutskonflikter. Upplevelsen av att ha större valfrihet öppnar, enligt Ziehe (986) upp allt större områden där de fria marknadskrafterna kan utöva inflytande över våra liv. finns nu för allt fler ungdomar möjligheter som var utom räckhåll. Känslan av att allt är möjligt kan vara en källa till självständighet och kreativitet. Det finns också en möjlig- het att utveckla en inre moralisk övertygelse som vägledning för handlandet. Denna övertygels kan skapa underlag för en större inre styrka och stabilitet (, 1998; Ziehe, 1986). Skolan är här den ojämförligt viktigaste samhällsinstitution där barn och ungdom kan få hjälp att möta omgivningens krav. En för- utsättning för att skolan ska kunna utgöra en positiv kraft är att de vuxna ser skolan som en dela av det system som är med och möter och påverkar barn och ungdom. (1998) slutsats blir att effektiva skolor kan fokusera grundläggande färdigheter och teoretiska resultat hos eleverna. Effektiva skolor kanske i stäl- let är skolor som fokuserar problemlösning, risktagande, kreativitet och att lära sig att lära.