sou · GTB375 · 2006-01-01 00:00:00 — Målen för statliga företag med samhällsintressen skall baseras på kvalitativa parametrar härledda ur samhällsekonomiska eller sektorpolitiska mål samt krav på resultat och effektivitet. Ett statligt bolag med ansvar för produktion av tjänste- hundar bör i likhet med andra statliga företag sortera under . Samverkan med användarna av tjänste- hundar bör givetvis ske men ett bolag kan vara en i förhållande till användarna fristående aktör vilket kan vara till viss fördel. Om bolaget skulle lyckas finna en fungerande marknad för högkvalitativa tjänstehundsämnen kan det privatiseras. Även om staten anger långsiktiga mål i bolagsordningen blir ett statligt bolag beroende av ägartillskott via statsbudge- ten. För att infria de uppställda målen kan de nödvändiga resur- serna beräknas. En svaghet i bolagskonstruktionen är dock att det inte helt går att garantera att nödvändiga resurser långsik- tigt ställs till förfogande. Det kan dock hävdas att staten genom inrättandet av ett bolag och fastställande av ändamål ikläder sig ett långsiktigt åtagande. Ett statligt bolag har att verka på marknaden utifrån samma förutsättningar vad gäller kvalitet som föreslås gälla för alla producenter av tjänstehundar. Ett statligt engagemang kommer att kräva en lokal infrastruktur som är nödvändig för att klara den volym som krävs för en långsiktigt hållbar professionell avel. Ett statligt bolag blir ett komplement för att upprätthålla kravet på långsiktighet och inte en konkurrent till de privata aktörerna inom området som nästan alla är små eller mycket små företag. Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning En egen myndighet för produktion av kvalificerade tjänstehundsämnen skulle vara den konventionella lösningen i den meningen att verksamheten skulle syfta till tillgodose ett samhällsbehov som inte marknaden klarar att lösa. En myndig- het ges via statsbudgeten medel för att bedriva sin verksamhet. Erfarenheterna från Hundskolan i (se avsnitt 3.3.2) vi- sar dock på svårigheter att trygga att en sådan myndighet i det mycket långa perspektivet får lämpligt avvägda resurser och dessutom förmår använda dem kostnadseffektivt. En myndig- hetslösning i kombination med ett riksdagsbeslut som ut- trycker värdet av en långsiktig avelsverksamhet för olika typer av tjänstehundar utgör grund för framtida årliga anslag på lämplig nivå. En tydlig avgränsning av uppgifter formulerade i myndighetens instruktion skapar förutsättningar för en kost- nadseffektiv drift. Ett inordnande av en statlig tjänstehundsavel i en befintlig myn- dighet är på flera sätt en tilltalande lösning. Ett svårlöst problem är emellertid att det egentligen inte finns någon myndighet som har självklara förutsättningar att klara detta. Försvarsmakten håller på att bygga upp en egen avelsverksamhet för att trygga den egna försörjningen med tjänstehundsämnen. Denna verk- samhet skulle i princip kunna utvidgas till att omfatta produk- tion av ämnen avsedda även för andra användare. Polisen har uppgivit att de, under förutsättning att de tillförs tillräckliga re- surser, är beredda att starta avelsverksamhet för att täcka både egna och andras behov av kvalificerade hundar. Mot bakgrund dels av de erfarenheter som gjordes vid i , dels av den information utredningen erhållit om den nuvarande statligt stödda hundverksamheten, gör jag bedömningen att en lösning där polisen eller Försvarsmakten är huvudman för pro- duktion av tjänstehundsämnen även till andra användare än sig själva tyvärr saknar förutsättningar att kunna fungera. I bägge fallen handlar det om att det absolut nödvändiga samarbetet mellan användarna inte kan garanteras om en av dem är huvudman för verksamheten. Vidare bedömer jag att vare sig eller inriktning gör dem lämpliga som huvudmän. har uppgivit att även om de gärna bistår med processtöd i en fram- tida statlig avelssatsning vare sig kan eller vill de ha någon le- dande funktion för verksamheten som helhet. Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning Huvudmannen skall ha som uppgift att arbeta med styrning, plane- ring och utveckling av verksamheten med tjänstehundsavel, samt att ombesörja fodervärdsverksamhet. Beträffande den rent prak- tiska uppfödningen skall strävan vara att genomföra en betydande del hos privata uppfödare genom att upprätta samarbetsavtal. Som kärnverksamhet bör en begränsad kennelverksamhet bedrivas av huvudmannen. Huvudmannen skall även svara för att för avels– programmet nödvändig dokumentation om sjukdomar, tester, prov och andra resultat för relevanta hundar insamlas och registreras. Tjänsten att upprätthålla en databas med alla relevanta uppgifter för en strukturerad tjänstehundsavel bör köpas av Svenska Kennelklub- ben. En arbetande tjänstehund är frukten av en lång rad insatser. Den föreslagna verksamheten med produktion av tjänstehundsämnen kommer att vara direkt inblandad endast i delar av denna kedja. Däremot kommer ämnesproduktionen att beröras i större eller mindre utsträckning av samtliga steg i processen. För att tydliggöra mina förslag angående huvudmannens uppgifter och sätta dem i sitt sammanhang, samt för att visa hur olika delar av tjänstehunds- verksamheten beror av varandra, finns det anledning att ge en över- siktlig bild av hela kedjan av insatser som formar den färdiga hun- den. Beskrivningen skall läsas med den reservationen att detta inte är en statisk process; den kan se ut på olika sätt på olika platser . Jag har utgått från vad jag uppfattat som gängse praxis i i kombination med vad jag ser som den före- slagna ämnesproduktionens plats i sammanhanget. Det första steget då en tjänstehund skall tas fram är, något för- enklat, att finna de föräldradjur som nedärver önskvärda egen- skaper. För att kunna välja rätt föräldradjur måste man för det för- sta veta vilka egenskaper som är önskvärda, man måste ha ett tyd- ligt avelsmål. För det andra måste egenskaperna vara mätbara på ett tillförlitligt sätt, och tillräckligt många hundar måste vara kartlagda Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning på samma sätt; endast de hundar för vilka de egenskaper som är av intresse har registrerats kan komma i fråga för avel. Ju fler hundar man har att välja bland, desto snabbare avelsframsteg är möjligt. Modern husdjursavel bygger på att man vid avelsurval tar hänsyn inte bara till de enskilda djurens resultat, utan även till släktingars. Med hjälp av olika statistiska metoder kan man då göra en säkrare skattning av det som i praktiken är det mest intressanta, nämligen vad hundarna nedärver till sin avkomma. Denna nedärvnings- förmåga brukar benämnas avelsvärde. Utarbetande och utvärde- ring av olika mätmetoder och registreringar samt statistiska analy- ser av hundarnas resultat till grund för individuella avelsvärden är mycket komplicerat. En systematisk avelsverksamhet förutsätter ett samarbete mellan flera olika slag av gedigna praktiska och veten- skapliga kompetenser. Efter att en hane och en tik parats skall tiken tas om hand fram till valpning. Tills valparna är minst bor de till- sammans med tiken. kan man genom socialise- ring och miljöberikning förbättra valparnas förutsättningar att ut- vecklas i önskvärd riktning. Då valparna separeras från tiken place- ras de ut hos fodervärdar som har hand om hundarna fram till un- gefär 1½ års ålder. finns stora möjligheter att forma hundarna så att förutsättningarna ökar för att de skall kunna fungera i tjänst. För att uppnå ett lyckat resultat är det en fördel om fodervärdarna väljs med omsorg, om de får utbildning om hur de skall hantera/träna hundarna och om en valp- utvecklingsexpert kan bistå med fortlöpande utbild- ning/rådgivning/träningshjälp. Även utarbetandet av effektiva valputvecklingsprogram gynnas av samverkan mellan både praktisk och vetenskaplig kompetens. Vid cirka 1½ års ålder sätts de hundar som befunnits ha de rätta egenskaperna i dressyr under 4–12 månader beroende på vilken typ av tjänstehund det rör sig om, hur lättränad hunden är, hur skicklig dressören är och vilka förutsättningar för dressyr som råder i övrigt (teknisk support, hur många hundar dressören arbetar med samti- digt och så vidare). Polisens och hundar dresseras inte av yrkesdressörer utan av de hundförare som sedan skall an- vända hundarna i tjänsten (se avsnitt 3.3.3 – 3.3.4). I dessa fall är alltså dressören och hundföraren en och samma person. För att avgöra om en hund är värd att sätta i dressyr genomgår den en eller flera testprocedurer. Såväl testerna i sig som de personer som utför dem måste kunna förutsäga hundarnas förutsättningar på ett till- Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning Dressören måste dels ha kunskaper om hur man trä- nar hundar, dels ha en förståelse för hur hunden skall användas i tjänst. Då hunden är färdigdresserad skall den genomgå någon form av examensprov som visar att den besitter alla de färdigheter som krävs. Den placeras därefter hos en hundförare som dels skall klara av att föra hunden i tjänst, dels underhålla/ytterligare utveckla hundens dressyr. Detta förutsätter att hundföraren utbildats för dessa uppgifter vilket i sin tur innebär att det måste finnas in- struktörer. För att tjänstehundsproduktionen skall kunna bedrivas på ett ef- fektivt sätt räcker det inte med att uppfödare, fodervärdar, valput- vecklingsexperter, egenskapsbedömare, dressörer och hundförare är duktiga på att fostra, bedöma, producera eller föra hundar per se. Ett rationellt avelsarbete, vilket utgör grunden för produktionen, kräver dessutom att de har förmågan och viljan att på ett systema- tiskt, objektivt och samstämmigt sätt registrera olika variabler som bedömts som väsentliga och som ingår i skattningen av avels- värden. Detta förutsätter inte bara utbildning av dessa personer, utan även ett väl organiserat och strukturerat registrerings- och återrapporteringssystem, vilket i sin tur kräver ett väl fungerande samarbete mellan alla inblandade parter. Detta i sin tur förutsätter en i förhållande till användarna opartisk ledning. En av huvud- mannens viktigaste uppgifter måste därför vara att utifrån en le- dande ställning skapa samsyn mellan övriga inblandade parter kring de delar av tjänstehundsverksamheten som är av betydelse för ämnesproduktionen. Som en följd av den genetiska variationen och skillnader i upp- växtförhållanden kommer olika hundar att vara lämpliga för olika uppgifter. En viktig uppgift för huvudmannen kommer att vara att se till att producerade ämnen utbjuds till försäljning utifrån objek- tiva och opartiska kriterier. Erfarenheter från den statliga hundskoleverksamheten i visar nämligen att det finns risk att användarna värderar ämnena som generellt mer eller mindre bra, och att alla givetvis vill ha de bästa hundarna. För att undvika samarbetssvårigheter finns alltså starka skäl att vinnlägga sig om en saklig bedömning av hundarna. Hundar som inte är lämpliga till vare sig bevaknings-, skydds- eller sökhundsutbildning (eller, Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning eventuellt, ledarhundsutbildning) inom Polisen, Försvarsmakten, eller Kriminalvården kan fungera som andra typer av tjänstehundar som mögelhundar eller väktarhundar, eller som tävlings- eller sällskapshundar. Vissa kommer naturligt- vis, som i all djuruppfödning, att behöva avlivas av djurskydds- eller säkerhetsskäl. Viktigt är dock att alla hundar som kan utnyttjas för något ändamål säljs och ger intäkter till verksamheten. Även detta motiverar att huvudmannen ser till att väl fungerande metoder att testa eller bedöma hundars lämplighet för olika ändamål utarbetas och används. Ett område där huvudmannen måste ha en ledande och samord- nande funktion gäller dokumentation. Betydelsen av god doku- mentation kan knappast överskattas när det gäller förutsätt- ningarna för att lyckas med ett systematiskt avelsarbete. Enkelt ut- tryckt kan ett avelsarbete aldrig bli bättre än vad som medges av den dokumentation som urvalet av avelsdjur måste baseras på. Huvudmannens uppgifter i detta sammanhang innefattar bland an- nat att upprätta rutiner för rapportering av hundarnas resultat och status i olika avseenden från födelse till död, att skapa en databas för detta ändamål och att se till att allt detta fungerar och sköts. () registrerar av alla hundar. Totalt registreras fler än trehundratusen uppgifter fördelade på ungefär 60 000 valp- och importregistreringar, 100 000 prov- och tävlingsresultat, 50 000 veterinärresultat och 120 000 utställningsresultat. registreras alla uppgifter i databaser. SKK:s register är unikt i sitt slag i världen. SKK har uppgivit för mig att det finns möjlighet att anpassa och utveckla registren efter de statliga tjänstehunds–användarnas behov och registrera ytterligare sjukdomar, tester, prov och andra resultat utöver vad som görs . Jag anser att tjänsten att upprätthålla en databas med alla relevanta uppgifter för en strukturerad tjänstehundsavel bör köpas av SKK. Dels finns redan kompetens och erfarenhet av att föra denna typ av register inom klubben, dels kan man då på ett enkelt sätt dra nytta av alla de uppgifter som redan finns om de svenska hundarna. Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning Huvudmannen måste vidare ansvara för planering, vilket omfattar att upprätta avelsmål, utarbeta system för och genomföra avels- värdering, prognosticera antal hundar som behöver födas upp med mera. Även dessa delar skall givetvis utföras i samråd med använ- darna. Ytterligare ett område som jag anser skall omfattas av huvudman- nens uppgifter gäller samordning av olika utvecklingsprojekt samt att skapa förutsättningar för forskning. Merparten av tidigare nämnda uppgifter kräver stöd av vetenskapliga kompetenser för att kunna utföras effektivt. För att attrahera sådan kompetens att en- gagera sig i verksamheten bedömer jag att det skulle vara gynnsamt om huvudmannen kunde erbjuda förutsättningar att även bedriva rent forskningsarbete på den kontrollerade avelspopulationen. Re- sultaten av sådan forskning skulle dessutom komma tjänstehunds- verksamheten till godo. I ett omfattande samarbete mellan SLU, SKK och djurförsäkringsbolaget - inom ramen för projekt , hundhälsa och hundars utfodring och motion - har redan internationellt uppmärksammade framsteg nåtts avseende svenska hundars hälsa. Att återuppta en tidigare väl utvecklad samverkan mellan tjänstehundsektorn och dessa aktörer skulle gagna bägge parter och samhällets intresse av friska tjänstehundar och minskade kost– nader för kassationer. Som exempel på forskningsområden av direkt betydelse för tjänstehundsektorn kan nämnas: 1.Metoder för urval av avelsdjur och tjänstehundsämnen med utnyttjandet inte bara av individstatus utan också av beräk- nade avelsindex baserat på närbesläktade individer. 2.Program för hantering av valpar och unghundar samt en berikning av miljön för att skapa bästa förutsättningar för tjänstbarhet. Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning 3.Värdering av optimal utfodring vid avel under uppväxt och i tjänst. En förutsättning för både forskning, utvecklingsarbete och en ut- värdering av verksamheten är, återigen, en strukturerad dokumen- tation av alla tjänstehundar från födelse till död. Med en likvärdig dokumentation inom olika tjänstehundssektorer skulle det vara möjligt att utvärdera och jämföra utfall och effekter av olika inter- ventioner (avelsurval, utfodring, hantering med mera). Med en väl- dokumenterad process och validerade framsteg i avelsarbete, tjänstbarhetsutfall och tjänstgöringstid skulle svensk tjänstehunds- verksamhet vara konkurrenskraftig också på den internationella marknaden. Jag har tidigare nämnt att den föreslagna produktionen av tjänste- hundsämnen bör innefatta fodervärdsverksamhet (avsnitt 2.2.1). Arbetet med detta, till exempel rekrytering och utbildning av fo- dervärdar samt viss inspektionsverksamhet, leds och samordnas lämpligen av huvudmannen. Sannolikt finns goda möjligheter att bedriva detta arbete i nära samråd med olika myndigheter och pri- vata och ideella intressenter - till exempel Svenska Brukshundklub- ben (SBK) - som har hundverksamhet. Exempelvis borde det vara möjligt att finna kvalificerade fodervärdar bland de statliga tjänste- hundsanvändarnas hundförare eller bland SBK:s bruks- och tjänstehundsintresserade medlemmar. Fodervärdarna har stor betydelse för hundarnas chanser att utvecklas till dugliga tjänstehundsämnen. Därför finns det anledning för huvudmannen att utveckla olika åtgärder ämnade att stimulera duktiga personer att engagera sig som fodervärdar. Jag tänker då inte i första hand på omfattade ekonomisk ersättning, utan snarare att exempelvis organisera seminarier för fodervärdarna, att låta dem vara delaktiga i hundarnas utveckling även efter att de lämnat dem ifrån sig och så vidare. Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning Det skulle bli mycket kostsamt för en myndighet, ett bolag eller en stiftelse att själv äga och hålla alla hundar som krävs för att genomföra ett systematiskt avelsarbete. Den struktur som skulle behöva skapas för att ombesörja detta, innefattande hundgårdar, hundskötare, administration med mera, skulle hamna på en mycket hög kostnadsnivå jämfört med motsvarande verksamhet hos en- skilda privata uppfödare. En kärnpunkt i mina förslag är därför att huvudmannen skall sträva efter att upprätta samarbetsavtal med privata uppfödare och låta en stor del av själva uppfödningen ske hos dessa. Jag har inte haft möjlighet att i detalj utreda hur ett så- dant samarbetsavtal bör utformas. Jag har dock identifierat några nyckelpunkter. Det råder inget tvivel om att människor som på olika sätt sysslar med hundar ofta är mycket engagerade och att hundbranschen som helhet i stor utsträckning drivs av ideella krafter. De privata uppfödare som inriktar sin verksamhet på bruks- och tjänstehundar utgör inget undantag. Det är också fullt klart att uppfödare såväl som många andra hundintresserade perso- ner ofta har mycket bestämda uppfattningar om hur exempelvis en bra hunduppfödning skall bedrivas. För att lyckas i strävandena att få till stånd ett samarbete med privata uppfödare måste därför båda parter vinna på det. Följaktligen skall de privata uppfödarna be- traktas som samarbetspartners och inte som en resurs som kan ut- nyttjas och styras för uppfyllande av de egna ändamålen. måste givetvis det upprättade avelsprogrammet följas av alla in- blandade för att önskvärt avelsframsteg skall kunna uppnås. Ett exempel: Förslagsvis skall i första hand de uppfödare som har tikar som uppfyller de av huvudmannen fastställda kraven på dokumen- tation och kvalitet och som är intresserade av att delta erbjudas att ansluta sig till programmet enligt de regler som gäller i fråga om urval, veterinära kontroller, testprocedurer, miljöberikning för val- parna och så vidare. Huvudmannen förbinder sig att till marknads- pris köpa en viss andel av - alternativt har förköpsrätt på - valparna efter tiken, och uppfödaren får tillgång till hanhundar som huvud- mannen kontrollerar. Ytterligare ett viktigt skäl till att privata uppfödare skall erbjudas att delta i avelsprogrammet är att tillgodose kraven på fri konkur- rens. Ett genomförande av mina förslag torde underlättas ur kon- kurrenssynpunkt om de privata aktörer som vill och som uppfyller de i avelsprogrammet uppställda villkoren har möjlighet att delta i Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning den åtminstone i ett inledningsskede statligt finansierade produk- tionen av tjänstehundsämnen. Om privata uppfödare involveras i avelsarbetet kommer dess- utom att ske ett utflöde till den privata schäferpopulationen av ur tjänstesynpunkt förstklassigt genetiskt material. Detta innebär inte bara att schäferstammen kommer att påverkas mot mer arbets- villiga hundar, utan även att exempelvis olika hälso- och rädsle- problem kan förväntas minska, något som är viktigt inte minst i djurskyddshänseende. I viss mån kan detta även ses som en sorts försäkring , om tjänstehundsaveln - trots ansträng- ningar att försäkra sig om långsiktighet - skulle läggas ned. En yt- terligare försäkring i detta avseende vore för övrigt om huvud- mannen kunde åläggas att med jämna mellanrum frysa in sperma från avelshundar. statlig hundskoleverksamhet innefattade bland annat dressyr av tjänstehundar, kurser för privata hundägare, djursjuk- vård och förlagsverksamhet. Mina analyser visar att det statliga an- svaret inskränker sig till att försörja användarna med kvalifice- rade tjänstehundsämnen. Mina förslag omfattar därför i sin helhet en renodlad ämnesproduktion. Tillsammans med det samarbete med privata uppfödare jag beskrivit utgör detta grund för att ett genomförande av mina förslag har betydligt bättre förutsättningar att kunna bedrivas med ekonomisk effektivitet än vad som annars skulle ha kunnat befaras utifrån tidigare erfarenheter. Det är kostsamt att bedriva institutionaliserad hunduppfödning. Bland annat därför har jag föreslagit att en statlig tjänstehundsavel bör sträva efter att samarbeta med privata kennlar i fråga om själva uppfödningen. Icke desto mindre anser jag att det finns flera starka skäl för huvudmannen att bedriva viss rent praktisk uppfödning. För det första går det inte att utgå från att det vid varje given tidpunkt går att få fram tillräckligt antal valpar via privata uppfödare, framför allt inte i ett inledningsskede, utan huvud- mannen måste genom egen uppfödning kunna parera fluktuationer i produktion och efterfrågan. För det andra bedömer jag att en centraliserad kennelverksamhet kommer att underlätta flera typer av utvecklingsarbeten, till exempel i fråga om miljöberikning, valp- tester och inlärning hos valpar. Möjligheterna till forskning kom- Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning mer även att främja kontakterna med för verksamheten i övrigt nödvändig vetenskaplig kompetens. För det tredje utgör en egen en försäkring om den viktiga praktiska förankringen hos beslutande. Eventuellt kan den egna uppfödningen bedrivas inom ramen för någon befintlig hundverksamhet, till exempel hos För- svarsmakten, varigenom samordningsvinster i fråga om hund- gårdar, hundskötare med mera skulle kunna tillvaratas. Jag föreslår att regeringen överväger att för räddningshundar införa en ordning liknande den som gäller för Försvarsmaktens ammuni- tionssökande hundar, det vill säga att hundförare kontrakteras med skyldighet att inställa sig för tjänstgöring . Enligt 3b § förordning (1988:1040) med instruktion för har uppdraget att hålla en interna- tionell räddningsstyrka (Search and Rescue, ) i beredskap. I denna styrka ingår tolv räddningshundsekipage. För att säkerställa att tolv ekipage vid varje givet tillfälle är redo att med kort varsel - - åka på ett internationellt uppdrag, är målet att ha 48 ekipage i beredskap. Det finns inget tvång för dessa att åta sig uppdrag; de består av privatpersoner med privata hundar som inte kontrakteras på något sätt. För att kunna uppfylla målet på 48 eki- page utbildas cirka 50 räddningshundar med förare . Syftet är att skapa och vidmakthålla en pool med ungefär 200 utbil- dade ekipage ur vilken de 48 internationella ekipagen rekryteras. Jag anser att kostnadseffektiviteten med ett system där det skall finnas 200 utbildade ekipage för att säkerställa att 12 stycken vid varje givet tillfälle skall kunna åta sig internationella uppdrag kan ifrågasättas. Försvarsmakten upprätthåller ett liknande system som gäller ekipage med ammunitionssökande hundar och deras förare. Ekipa- gen skall kunna delta i alla typer av internationella insatser som åtar sig inom ramen för ekipagens kompetens och kan stationeras utomlands . De skall även kunna användas för uppdrag inom . Föraren får utbildning, blir tilldelad en hund och skriver ett kontrakt som löper i ta- get. Genom kontraktet förbinder sig föraren att ha ständig bered- skap att med kort varsel rycka in till utlandstjänst. Förslag för en väl fungerande tjänstehundsförsörjning