sou · GTB362 · 2006-01-01 00:00:00 — Dessutom skall, i de fall obliga- toriskt sponsringsmeddelande lämnats före eller efter en sponsrad del av ett program, sådant meddelande även få lämnas före eller efter programmet som helhet. Fakultativa sponsringsmeddelanden skall få lämnas endast om den programlagda sändningstiden för programmet överstiger . Sådant meddelande får då lämnas en gång för varje sådan påbörjad period. Det skall vara minst mellan sponsringsmeddelan- dena. Vidare skall i radio- och TV-lagen anges att ett sponsringsmed- delande skall innehålla uppgift om att programmet är sponsrat och vem eller vilka som bidragit till finansieringen av programmet samt att det inte får innehålla säljfrämjande inslag eller annat som gör att det kan förväxlas med ett reklaminslag. Vi bedömer att de svenska reglerna om annonser med ett undan- tag är förenliga med . Emellertid anser vi att det inte är förenligt med (eller TV-direktivet) att behålla ett generellt undantag från samtliga annonsbestämmelser för sådan reklam som den sändande gör för sin programverksamhet. I stället föreslår vi att det föreskrivs att vissa särskilt angivna bestäm- melser inte behöver tillämpas när det gäller sådan s.k. egenreklam, medan övriga bestämmelser skall tillämpas på samma sätt oavsett om det är fråga om egenreklam eller annonser som sänds på uppdrag av annan. Interaktiva tjänster i radio och TV Den successiva övergången till digitala ljudradio- och TV-sändningar innebär bland annat att publiken kan erbjudas mera och annat inne- håll än vid analoga sändningar. Exempelvis kan tittare och lyssnare erbjudas tilläggstjänster som i större eller mindre utsträckning är interaktiva, dvs. att den mottagande i viss omfattning själv kan välja vad, när, hur och han eller hon vill ta del av en viss tjänst. Eftersom radio- och TV-lagen är utformad med utgångspunkt från linjära sändningar som de mottagande måste tillgodogöra sig i en viss ordning uppstår problem när sändningarna följer en annan struktur. Dessa problem avser såväl innehållet i sändningarna som frågan om tillstånd för att sända. Utredningen har haft i uppdrag att överväga behovet av särskilda regler för elektroniska programguider och andra interaktiva tjänster som ingår i digitala radio- och TV-sändningar. Uppdraget har om- fattat såväl frågan om i vilka avseenden reglerna för interaktiva tjänster skall skilja sig från de allmänna reglerna som gränsdrag- ningen mellan interaktiva tjänster och de sändningar för vilka all- männa regler skall gälla. Med hänsyn till den utveckling mot konver- gens mellan olika slag av nät och tjänster som pågår inom området för elektronisk kommunikation har utredaren haft att göra jämförel- ser med vad som gäller för likartade interaktiva tjänster inom andra områden. Vi anser inte att enbart den omständigheten att TV- eller radio- sändningen tas emot i en annan apparat än den traditionella TV- eller radiomottagaren bör medföra att en sändning som i övrigt uppfyller kraven för att omfattas av lagen inte anses utgöra ett ljudradio- eller TV-program. Vid avgörande av vad som skall anses utgöra en sändning till allmänheten enligt radio- och TV-lagens bestämmel- ser, skall man antaga samma utgångspunkter som vid bedömningen av om en viss sändning faller under regeln om radioprogram i 1 kap. 6 § YGL. Det avgörande skall därför enkelt uttryckt vara vem sänd- ningen riktas till och vem som startar densamma. Till följd av digitaliseringen kan skiljelinjen mellan TV-och ljud- radio komma att bli alltmer otydlig. Om gränsfall uppkommer an- gående en sändnings rättsliga status får avgörande vikt tillmätas vad som är det väsentliga innehållet för den mottagande. Webbsändningar, sändningar i bredbandsnät med IP-teknik och sändning av TV i allmänna kommunikationsnät som består av par- kabel av metall är enligt utredningens bedömning i allmänhet att be- trakta som riktade till allmänheten och omfattas därmed av radio- och TV-lagen. Tilläggstjänster kan vara centralt eller lokalt interaktiva. De sist- nämnda överförs på samma sätt som de egentliga programmen, dvs. genom en sändning som är riktad till allmänheten. Sändningen av dessa tjänster är dock sådan att det är möjligt för den mottagande att tillgodogöra sig materialet i stort sett när och i vilken ordning som denne önskar. Centralt interaktiva tjänster tillhandahålls där- emot endast på begäran av den mottagande och omfattas därför inte av radio- och TV-lagen. Vi bedömer att radio- och TV-lagens tillämpningsområde inte bör utvidgas till att – helt eller delvis – omfatta centralt interaktiva tjänster som tillhandahålls den enskilde genom en överföring på be- gäran. I stället gäller allmänna regler om exempelvis marknadsföring och elektronisk handel för sådana tjänster. För att tillgodose kon- sumenternas skyddsbehov föreslår vi att det skall införas en regel om att en interaktiv ikon som leder till en tjänst som tillhandahålls genom en sändning på särskild begäran skall förenas med ett med- delande om att radio- och TV-lagen inte är tillämplig på överföring av den begärda tjänsten. Vidare skall det inte vara tillåtet att i en sändning som faller under lagens tillämpningsområde införa en ikon som leder direkt till innehåll som är förbjudet enligt radio- och TV- lagen eller som strider mot villkor i sändningstillståndet. Detta gäller även om leder till innehåll som blir tillgängligt för den mot- tagande genom en överföring som inte utgör en sändning enligt denna lag. När det gäller de lokalt interaktiva tjänsterna, som alltså omfattas av radio- och TV-lagens tillämpningsområde, bör utgångspunkten enligt vår mening vara en reglering som inte gör skillnad på vilket distributionssätt som används vid överföringen av tilläggstjänsterna till konsumenterna. Mot bakgrund dels av att grundlagsskyddet är olika starkt beroende på om distributionen av radio- och TV-pro- gram sker genom tråd eller inte, dels av att tillgången på sändnings- utrymme är olika stor vid kabel-, satellit- respektive marksänd- ningar bedömer dock utredningen att det inte är möjligt att uppnå en i alla avseenden teknikneutral lagstiftning. Med hänsyn till etableringsfriheten enligt yttrandefrihetsgrund- lagen är det inte möjligt att införa tillståndsplikt för att erbjuda tilläggstjänster i trådnät. Även om det inte finns något lagligt hinder mot att införa tillståndsplikt för tilläggstjänster som sänds via satellit saknas det enligt utredningens uppfattning anledning att ställa upp ett sådant krav. Däremot är det enligt vår bedömning påkallat att föreskriva att den som vill tillhandahålla tilläggstjänster i marksänd- ningar av digital-TV och digital ljudradio skall ansöka om tillstånd. Detta skall gälla även för sökbar text-TV som sänds med digital teknik och för tillhandahållande av elektroniska programguider i trådlösa markbundna sändningar. Det skall införas en möjlighet för tillståndsmyndigheten att i ett tillstånd att bedriva verksamhet som operatörsföretag föreskriva villkor om att högst en viss kapacitet får användas för tilläggstjänster alternativt att tillståndshavaren skall sända ett visst minsta antal samtidiga programtjänster. Vidare bör införas en bestämmelse om att ett avtal mellan ett operatörsföretag och ett programföretag om sändning av TV-program på program- företagets begäran alltid skall innefatta en rätt att sända sökbar text- TV i rimlig omfattning och tilläggstjänster för funktionshindrade. En förutsättning är att programföretaget har tillstånd att sända dessa tjänster. I fråga om tillstånd till sändningar av tilläggstjänster i ljud- radio bör tills vidare gälla motsvarande regler som för tillstånd till sändning av ljudradioprogram. Vi anser inte att det är nödvändigt att införa någon särskild reglering för att förhindra att en operatör i marknätet ut- nyttjar sin ställning genom att agera på ett sätt som hindrar effektiv konkurrens från andra. När det gäller reklam i den icke-linjära miljön, dvs. i tilläggs- tjänster såsom text-TV, elektroniska programguider och program- anknutna fördjupningstjänster föreslår vi att radio- och TV-lagens regler för annonser i sökbar text-TV skall tillämpas. Därutöver har vi föreslagit att det införs vissa regler som särskilt tar sikte på förekomsten av interaktiva ikoner. Sålunda skall en interaktiv ikon i ett egentligt TV-program inte få leda direkt till annonser för en pro- dukt, ett företag, en organisation, en sak eller en idé som har anknyt- ning till det pågående programmet. Detta gäller inte ikoner i annonser eller sökbar text-TV och andra tilläggstjänster. Ikoner som leder till annonsmaterial skall vara utformade på ett sådant sätt att tittaren förstår att annonsmaterial kommer att visas. Vidare skall interaktiva ikoner ha en neutral utformning och även i övrigt vara utformade och placeras på ett sätt som inte kränker programmens integritet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter. Det skall inte få förekomma interaktiva ikoner som leder direkt till annonser i egentliga program som huvudsakligen riktar sig till barn eller i guds- tjänster. Vi anser dock inte att det är nödvändigt att införa några särskilda begränsningar för interaktiv annonsering i anslutning till nyhetsprogram, nyhetskommenterande program, dokumentärpro- gram eller program om livsåskådningsfrågor. Vidare bedömer utred- ningen att det saknas behov av att införa särskilda regler för inne- hållet i interaktiv annonsering. Istället skall de allmänna reglerna om annonsers innehåll tillämpas även på interaktiva annonser. Radio- och TV-lagens innehållsregler och – i den mån det är fråga om sändningar för vilka det krävs sändningstillstånd enligt lagen – eventuella tillståndsvillkor gäller även för innehållet i lokalt inter- aktiva tjänster. Det saknas enligt vår mening behov av att därutöver införa särskilda regler för dessa. Konkurrens och abonnentinflytande i kabel-TV-nät Utredningen har i denna del haft i uppdrag att överväga om det är lämpligt och möjligt att genom lagstiftning skapa förutsättningar för konkurrens mellan olika innehållsleverantörer i kabel-TV-näten. Vi har haft att ta hänsyn till det regelverk om elektronisk kommu- nikation som beslutats inom EG. Regelverket har numera genom- förts i genom lagen om elektronisk kommunikation. Den huvudsakliga orsaken till den bristande konkurrensen på kabel- TV-marknaden är att det är kostsamt att anlägga konkurrerande kabel-TV-nät. Vi har därför undersökt om det är möjligt att i stället öppna befintliga kabel-TV-nät för konkurrens genom att tvinga nätinnehavarna att bereda programföretag eller andra operatörer tillträde till näten. För att få till stånd en verksam konkurrens i kabel-TV-näten krävs enligt utredningen att utomstående kan tilltvinga sig tillträde till näten. Ett kabel-TV-nät är ett elektroniskt kommunikationsnät i den mening som avses i lagen (2003:389) om elektronisk kommuni- kation. Vi bedömer att det saknas möjligheter att införa lagstiftning på ett område som omfattas av den lagen. Lagstiftaren förfogar allt- så inte över frågan om annan än nätinnehavaren skall få tillträde till kabel-TV-nät för tillhandahållande av programutsändningstjänster till programföretag och distribution av TV-program till abonnenter. I stället är det, enligt lagen och förordningen om elektronisk kom- munikation samt det europeiska regelverket för elektronisk kom- munikation, som har att efter analys definiera den relevanta marknaden, att undersöka om något eller några företag har betydande inflytande på den marknaden och vid behov införa förhandsreglering för att uppnå en bättre konkurrenssituation på den relevanta marknaden. Det är i och för sig möjligt att konstruera system som innebär att en SMS-operatör inte själv förfogar över nätkapacitet och som därmed faller utanför tillämpningsområdet för lagen om elektro- nisk kommunikation. Ett sådant system skulle emellertid enligt utredningens bedömning vara förenat med betydande såväl rättsliga som rent praktiska svårigheter. Det kan också ifrågasättas om det leder till någon egentlig vinst för konsumenterna framför allt med hänsyn till att nätoperatören ensam står för överföringstjänsten till programföretagen och det därmed är osäkert om det kommer att bli någon större priskonkurrens mellan SMS-operatörerna. Sammanfattningsvis är det enligt utredningens bedömning inte möjligt eller lämpligt att lagstiftningsvägen skapa förutsättningar för konkurrens mellan olika innehållsleverantörer i kabel-TV-näten. Den stora vinsten med en ökad konkurrens vore att kabel-TV- abonnenterna sannolikt skulle ha större möjligheter att välja opera- tör och på så sätt kunna tvinga operatörerna till att erbjuda tjänster som i högre grad motsvarar abonnenternas önskemål. Vi har därför även undersökt om det är möjligt och lämpligt att genom lagstift- ning öka abonnenternas inflytande på utbudet i kabel-TV-näten genom särskilda bestämmelser som inskränker kabel-TV-operatörer- nas utrymme att fritt bestämma vilket innehåll som skall sändas i deras nät och om det finns anledning att reglera hur detta innehåll skall försäljas till kunderna. Eftersom det finns flera nackdelar förenade med ett system med abonnentundersökningar och då dessutom nyttan av sådana under- sökningar kan ifrågasättas är det enligt utredningens mening inte befogat att införa lagstiftning om sådana undersökningar. Inte heller finns det tillräcklig grund för en reglering som tvingar en kabel- operatör att leverera varje programtjänst som en abonnent önskar sig. Den pågående övergången till digitala sändningar kommer sanno- likt att leda till att problemen med att abonnenter saknar vissa programtjänster i operatörens utbud kommer att minska. Även med beaktande av att det kan komma att dröja förhållandevis länge innan samtliga kabel-TV-nät i är digitaliserade bör det mot denna bakgrund inte införas lagstiftning om hur de program som distri- bueras i kabel-TV-nät skall väljas ut. Med hänsyn till den ökande konkurrensen på området för TV över tråd, som av allt att döma kommer att hårdna än mer , och möjligheten till självreglering menar vi att det finns goda förutsättningar för att en jämbördigare relation mellan kabel-TV-operatörer och abonnenter kan uppnås utan in- blandning från statens sida. Mot denna bakgrund förordar utred- ningen att man inte nu inför lagstiftning på området. Om denna bedömning skulle visa sig felaktig anser vi emellertid att det bör införas lagstiftning för att stärka abonnenternas ställ- ning. En sådan reglering skulle kunna utformas på följande sätt. Mot en konsuments vilja får en operatörs grundutbud inte bestå av mer än åtta programtjänster, varav konsumenten själv skall ha rätt att välja fyra programtjänster bland de programtjänster som vidaresänds i nätet. En operatör skall erbjuda den som abonnerar på grundutbu- det möjlighet att abonnera på enstaka programtjänster. Priset för grundutbudet skall vara rimligt. Problemen med konsumenternas bristande möjligheter att på- verka programsammansättningen gäller även för andra sändnings- former än kabel-TV. Med hänsyn till dels konsumentintresset, dels intresset av att i möjligaste mån skapa konkurrensneutralitet mellan plattformarna föreslår vi att regleringen, om den införs, skall gälla alla operatörer oavsett sändningsplattform. lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844) Härigenom föreskrivs i fråga om radio- och TV-lagen (1996:844) dels att nuvarande 7 kap. 8 och 9–12 §§ skall betecknas 7 kap. 25 och 8–11 §§, dels att rubriken till 7 kap. skall ha följande lydelse, dels att de nya 7 kap. 8–11 och 25 §§ skall ha följande lydelse, dels att 2 kap. 1 §, 6 kap. 5 §, 7 kap. 1, 5 och 7 a–b §§, 10 kap. 5 och 9 §§, 11 kap. 2 § samt 13 kap. 3 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas 21 nya paragrafer, 1 kap. 1 a §, 3 kap. 13 och 17 §§, 7 kap. 12–24 och 26–30 §§, samt närmast före 7 kap. 1, 12, 14 och 22 §§ nya rubriker av följande lydelse. I lagen avses med annons: reklam samt annan sändning än reklam som sker på uppdrag av annan och har till syfte att främja en sak eller idé eller att förmedla information, om inte annat framgår av lagen, annonsering med delad skärm: sändning av annons med annan sändning, 1 Den föreslagna lydelsen innehåller såväl ändringar som utredningen föreslagit i sitt delbe- tänkande Nytt regelverk för marksänd digital-TV (SOU 2004:39) som ändringar föranledda av övervägandena i detta delbetänkande. De ändringar som föreslås i detta betänkande är under- strukna. betal-TV: sändning av TV-pro- gram, för vilka särskild betalning får tas ut, fri-TV: sändning av TV-pro- gram, som skall kunna tas emot utan krav på särskild betalning utöver allmän TV-avgift, interaktiv ikon: bilder eller text som visar att den mottagande ge- nom att påverka det som återges i ljudradio- eller TV-mottagaren kan få tillgång till en tilläggstjänst, operatörsföretag: den som på annat sätt än såsom programföre- tag bedriver verksamhet avseende betal-TV, innefattande upplåtelse av sändningsutrymme till pro- gramföretag samt tillhandahållan- de av TV-program till allmänheten mot betalning, programföretag: den som har det redaktionella ansvaret för sam- mansättningen av TV-program och som sänder dem eller låter sända dem genom annan, programtjänst: ett samlat utbud av program som sänds under en gemensam beteckning, sponsrat program: annat pro- gram än annons som helt eller del- vis har bekostats av någon annan än den som bedriver sändnings- verksamheten eller som framställer audiovisuella verk. För att sända ljudradio- eller För att själv eller genom annan TV-program med hjälp av radio- sända ljudradio- eller TV-pro- vågor på frekvens under 3 giga- gram med hjälp av radiovågor på hertz krävs tillstånd enligt denna frekvens under 3 gigahertz eller bedriva verksamhet som operatörs- företag avseende sådana sändning- ar krävs tillstånd enligt denna lag. Tillstånd krävs inte för sänd- Tillstånd krävs inte för sänd- ningar av sökbar text-TV som sker ningar som är särskilt anpassade från radiosändare som används för syn- eller hörselskadade och för andra sändningar med stöd av som äger rum under högst fyra tillstånd enligt denna lag. stånd krävs inte heller för sänd- sändare som används för andra ningar som är särskilt anpassade sändningar med stöd av tillstånd för syn- eller hörselskadade och enligt denna lag. som äger rum under högst fyra timmar från en sådan Föreskrifter om tillstånd att inneha eller använda radiosän- dare finns i lagen (2003:389) om lagen (2003:389) om elektronisk Ett tillstånd att bedriva verk- samhet som operatörsföretag inne- bär rätt att inom det sändnings- utrymme som anges i tillståndet bestämma vilka TV-program som får sändas och på vilka villkor det får ske. Samtidig sändning får ske av det antal program i varje om- 2Senaste lydelse 2003:394. 3Den föreslagna lydelsen innehåller såväl ändringar som utredningen föreslagit i sitt delbe- tänkande Nytt regelverk för marksänd digital-TV (SOU 2004:39) som ändringar föranledda av övervägandena i detta delbetänkande. De ändringar som föreslås i detta betänkande är under- strukna. 4Se not 3. råde och under den del av dygnet som anges i tillståndet. Sändningsutrymme som tillde- lats ett operatörsföretag får endast användas för sändning av TV- program som omfattas av tillstånd enligt 4 §. Ett avtal med ett operatörsföre- tag om sändning av TV-program skall på ett programföretags begä- ran alltid innefatta en rätt att sända sökbar text-TV i rimlig om- fattning och tilläggstjänster till funktionshindrade personer, om programföretaget har tillstånd att sända dessa tjänster. skall tillämpa kostnads- orienterad prissättning vid distri- bution av tilläggstjänster till funk- tionshindrade personer. Ett operatörsföretag skall upp- låta sändningsutrymme åt den som erhållit tillstånd att sända betal-TV utan krav om att träffa avtal med ett operatörsföretag för att kunna utnyttja sin rätt att sända. har därvid rätt till er- sättning för sändningsutrymme som upplåtits. Ersättningen får grundas endast på de kostnader operatörsföretaget har för upplå- telsen. Ett tillstånd att bedriva verk- samhet som operatörsföretag får förenas med villkor om skyldighet 5 Den föreslagna lydelsen innehåller såväl ändringar som utredningen föreslagit i sitt del- betänkande Nytt regelverk för marksänd digital-TV (SOU 2004:39) som ändringar föranledda av övervägandena i detta delbetänkande. De ändringar som föreslås i detta betänkande är understrukna. att inom det sändningsutrymme som anges i tillståndet tillse att 1.TV-program sänds till hela landet eller till en viss del av landet, 2.sändning sker under en viss minsta tid, 3.ett visst minsta antal pro- gram sänds i varje om- råde, och 4.sändningarna utformas på ett sådant sätt att de blir tillgängliga för funktionshindrade. Ett sådant tillstånd får vidare förenas med villkor om skyldighet att 1.använda en viss sändnings- teknik och samverka med andra tillståndshavare i tekniska frågor, och 2.distribuera ett utbud av TV- program med viss sammansättning. Tillståndet får också förenas med villkor som innebär att 1.högst en viss del av operatörs- företagets totala överföringskapaci- tet får användas för sökbar text- TV och andra tilläggstjänster, och 2.ägarförhållandena och in- flytandet i operatörsföretaget samt dess ägande och inflytande i annan som bedriver verksamhet inom produktion och distribution av TV-program än de som sänder radioprogram genom tråd inte får förändras mer än i begränsad ut- sträckning. I sändningar för vilka villkor om opartiskhet gäller får det inte förekomma meddelanden som sänds på uppdrag av någon annan och som syftar till att vinna stöd för politiska eller religiösa åsikter eller åsikter i intressefrågor på arbetsmarknaden. Att sådana meddelanden skall Att sådana meddelanden är anses som annonser framgår av annonser framgår av 1 kap. 1 a §. 7 kap. 1 §. Den som sänder program en- ligt denna lag skall använda en sådan beteckning för sina sänd- ningar som har godkänts av Radio- och . Beteck- ningen skall anges minst en gång varje sändningstimme eller, om detta inte är möjligt, mellan pro- grammen. I sökbar text-TV skall beteckningen anges löpande. Reklam och annan annonsering Före och efter varje sändning av annonser skall det sändas en särskild signatur som tydligt skil- jer annonserna från övriga sänd- ningar. Signaturen skall i televi- sionen bestå av både ljud och Den som sänder program en- ligt denna lag skall använda en sådan beteckning för sina sänd- ningar som har godkänts av Radio- och . Beteck- ningen skall anges minst en gång varje sändningstimme eller, om detta inte är möjligt, mellan pro- grammen. I sökbar text-TV och andra tilläggstjänster skall beteck- ningen anges löpande. Annonser och sponsrade pro- gram, m.m. Allmänna bestämmelser om annonser Före och efter varje sändning av annonser skall det sändas en särskild signatur som tydligt skil- jer annonserna från övriga sänd- ningar. Signaturen skall i televi- sionen bestå av både ljud och 6Senaste lydelse 2004:147. 7Den föreslagna lydelsen innehåller såväl ändringar som utredningen föreslagit i sitt del- betänkande Nytt regelverk för marksänd digital-TV (SOU 2004:39) som ändringar föranledda av övervägandena i detta delbetänkande. De ändringar som föreslås i detta betänkande är under- strukna. I sökbar text-TV och i för- säljningsprogram som avses i 5 § fjärde stycket skall signaturen alltid vara löpande, men behöver endast anges i bild. I fråga om sändningar som re- geringen lämnar tillstånd till får regeringen medge undantag från skyldigheten enligt första stycket och från kravet enligt 6 §. Med annonser avses reklam samt sändningar som utan att vara reklam sänds på uppdrag av någon annan. Vid annonsering med delad skärm, i sökbar text-TV och andra tilläggstjänster samt i försäljnings- program som avses i 5 § fjärde stycket skall signaturen alltid vara löpande, men behöver endast an- ges i bild. I fråga om sändningar som re- geringen lämnar tillstånd till får regeringen medge undantag från skyldigheten enligt första stycket och från kravet enligt 6 §.