sou · GTB3114d8 · 2006-01-01 00:00:00 — 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462). Övergångsbestämmelsen om beräkning av änkepension kommer från 13 § EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462, prop. 2001/02:84, bet. 2001/02:SfU12, SFS 2002:215). Övergångsbestämmelsen om prisbasbeloppet kommer från 14 § EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462). Övergångsbestämmelsen om dödsfall som gett rätt till folkpension kommer från 15 § EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462, prop. 2001/02:84, bet. 2001/02:SfU12, SFS 2002:215). Övergångsbestämmelsen om dödsfall som gett rätt till folkpension kommer från 16 § första stycket första meningen EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462 och prop. 2001/02:84, bet. 2001/02:SfU12, SFS 2002:215). Övergångsbestämmelsen om beräkning av garantipension kommer från 16 § första stycket andra meningen samt andra och tredje styckena EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462 och prop. 2001/02:84, bet. 2001/02:SfU12, SFS 2002:215). Övergångsbestämmelsen om beräkning av änkepension och garantipension kommer från 17 § EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462, prop. 2001/02:84, bet. 2001/02:SfU12, SFS 2002:215). Övergångsbestämmelsen om basnivå och beräkningsunderlag kom- mer från 17 a § första och fjärde styckena EPLP (prop. 2001/02:84, bet. 2001/02:SfU12, SFS 2002:215). Övergångsbestämmelsen om folkpensionskvot och 15-delskvot kommer från 17 a § andra och tredje styckena EPLP (prop. 2001/02:84, bet. 2001/02:SfU12, SFS 2002:215). Övergångsbestämmelsen om beräkning av garantipension kommer från 17 b § EPLP (prop. 2001/02:84, bet. 2001/02:SfU12, SFS 2002:215). Övergångsbestämmelsen om beräkning av garantipension kommer från 17 c § EPLP (prop. 2001/02:84, bet. 2001/02:SfU12, SFS 2002:215). Övergångsbestämmelsen om änkor som ingått nytt äktenskap kommer från 18 § EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462). Särskild efterlevandepension och garantipension Övergångsbestämmelsen om den som hade rätt till särskild efter- levandepension vid slutet av 2002 kommer från 8 § första stycket EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462). Övergångsbestämmelsen om beräkning av särskild efterlevande- pension kommer från 8 § andra stycket EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462). Övergångsbestämmelsen om beräkning av särskild efterlevande- pension kommer från 8 § tredje stycket EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462). Övergångsbestämmelsen om tillämpning av äldre bestämmelser i kommer från 8 § fjärde stycket EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462 och prop. 2001/02:84, bet. 2001/02:SfU12, SFS 2002:215). Övergångsbestämmelsen om inkomstgrundad ålderspension kommer från 8 § femte stycket EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462). Övergångsbestämmelsen om tillämpning av bestämmelser om andra förmåner kommer från 8 § sjätte stycket EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462). Övergångsbestämmelsen om samordning med livränta kommer från 19 § EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462). Övergångsbestämmelsen om undantag i fråga om tillämpning av bestämmelser om samordning kommer från 20 § EPLP (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:462). Övergångsbestämmelsen om dödsfall på grund av arbetsskada kom till 1988 (prop. 1987/88:171, bet. 1987/88:SfU29, SFS 1987:882, punkt 2). Övergångsbestämmelsen om livränta till barn kom till 1988 (prop. 1987/88:171, bet. 1987/88:SfU29, SFS 1987:882, punkt 3). Övergångsbestämmelsen om livränta till änka och barn kom till 1988 (prop. 1987/88:171, bet. 1987/88:SfU29, SFS 1987:882, punkt 4). Övergångsbestämmelsen om änkor födda eller tidigare kom till 1988 (prop. 1987/88:171, bet. 1987/88:SfU29, SFS 1987:882, punkt 5). Övergångsbestämmelsen om tillämpning av äldre bestämmelser i kom till 1988 (prop. 1987/88:171, bet. 1987/88:SfU29, SFS 1987:882, punkt 6). Övergångsbestämmelsen om sammanträffande av förmåner kom till 1988 (prop. 1987/88:171, bet. 1987/88:SfU29, SFS 1987:882, punkt 7). Övergångsbestämmelsen om tillämpning av en äldre bestäm- melse kom till 1988 (prop. 1987/88:171, bet. 1987/88:SfU29, SFS 1987:882, punkt 9). Övergångsbestämmelsen om tillämpning av en äldre bestämmelse kom till 2002 genom tillägg av en ny punkt i övergångs- bestämmelserna till lagen (1987:872) om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring (prop. 2002/03:2, bet. 2002/03:SfU5, SFS 2002:1071, punkt 10). Övergångsbestämmelsen om dödsfall på grund av arbetsskada kom till 2000 (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:465, punkt 2). Övergångsbestämmelsen om tillämpning av nya bestämmelser kom till 2000 (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:465, punkt 3). Övergångsbestämmelsen om hinder mot minskad förmån kom till 2000 (prop. 1999/2000:91, bet. 1999/2000:SfU13, SFS 2000:465, punkt 4 och prop. 2002/03:2, bet. 2002/03:SfU5, SFS 2002:1072). 8 kap. Övergångsbestämmelser till avdelning G Bestämmelsen om tillämpning av vissa definitioner hänför sig till införandet av BTPL (prop. 2000/01:140, bet. 2001/02:SfU3, SFS 2001:761, punkt 5). Enligt bestämmelsen får 4 § i den upphävda lagen (1994:308) om bostadstillägg tillämpas i stället för 9 § i BTPL i vissa fall. I 9 § fjärde stycket sistnämnda lag finns en bestämmelse om att bostadstillägg inte lämnas för sådan del av bostadskostnaden som motsvaras av preliminärt bostadsbidrag enligt BoL. Motsvarande regel fanns i 4 a § lag. Be- stämmelsen 9 § fjärde stycket BTPL fanns inte med då lagen antogs utan lades till genom en komplettering innan lagen trädde i kraft (prop. 2001/02:119, bet. 2001/02:SfU17, SFS 2002:327). Det fram- står som ett förbiseende att den aktuella övergångsbestämmelsen inte justerades till att avse endast de tre första styckena. Vi har därför inte tagit med G 9 kap. 10 § SFB, som motsvarar 9 § fjärde stycket BTPL bland de bestämmelser som kan ersättas av 4 § lag. Övergångsbestämmelsen om förmåner som kan ge rätt till bostads- tillägg kommer från 2 § första stycket 4–6 BTPL (prop. 2000/01:140, bet. 2001/02:SfU3, SFS 2001:761 och prop. 2001/02:164, bet. 2001/02:SfU16, SFS 2002:305). Övergångsbestämmelsen om reduceringsinkomsten är en följd- ändring till bestämmelsen i 2 §, jfr 18 § första stycket BTPL. 9 kap. Övergångsbestämmelser till avdelning H I avdelning H finns gemensamma bestämmelser för olika förmåner. Dessa är i vissa fall närmast av materiell natur (3–5 kap.), medan andra främst avser handläggningen (7–11 och 14 kap.). Slutligen finns det straffbestämmelser (12 kap.) och bestämmelser om socialförsäkringen vid krig och krigsfara (15 kap.). Övriga kapitel i avdelningen innehåller endast upplysningar. I fråga om materiella regler är det naturligt att följa huvudregeln i 1 kap. 3 §, att äldre bestämmelser tillämpas på förmåner som avser tid före balkens ikraftträdande (i det följande benämnda äldre förmåner till skillnad mot yngre förmåner som avser tid efter ikraftträdandet). När det gäller förfaranderegler får dessa vanligtvis genomslag , om det inte finns några särskilda skäl som talar emot det. Vissa av dessa går inte heller att naturligt hänföra till äldre eller yngre förmåner. Med denna utgångspunkt bör huvudregeln gälla för bestäm- melserna i 3–5 kap. med vissa undantag beträffande underhållsstöd för , samt för bestämmelserna i 7 kap. om indragning och nedsättning av ersättning (49–55 §§). I övrigt bör, med enstaka justeringar, bestämmelserna i tillämpas . Enligt 39 § USL får rätten till underhållsstöd inte överlåtas eller utmätas. I H 4 kap. 9 och 10 §§ SFB finns bestämmelser om utmätning, pantsättning och överlåtelse som är gemensamma för alla förmåner enligt balken. Dessa skiljer sig i någon utsträckning från vad som föreskrivs i USL. Eftersom underhållsstöd betalas ut i förskott bör därför äldre bestämmelser tillämpas på underhållsstödet för som skall betalas ut . Undantaget bör gälla även om utbetalningen av något skäl skulle komma att ske först . Avdrag på ersättning (kvittning) I paragrafen regleras den närmare tillämpningen av huvudregeln för övergången såvitt gäller kvittningsregeln i H 5 kap. 15 § SFB. Principen är, att om en förmån avser tid före balkens ikraftträdande (hit räknas också underhållsstöd för , se 1 §) skall varken avdrag på förmånen eller för förmånen kunna göras utöver vad som kunnat dras av enligt äldre bestämmelser. Eftersom kvitt- ningsbestämmelsen i stora delar överensstämmer med nu gällande rätt är det emellertid inte nödvändigt att helt uppskjuta tillämpning av balken så snart det är fråga om en äldre förmån. De upphävda lagarna skall därför tillämpas bara när det är fråga om två äldre förmåner. I annat fall tillämpas de nya bestämmelserna men det måste då kontrolleras att kvittning kunnat ske även enligt de upphävda lagarna. Det kan påpekas att det vid kvittning mellan en äldre och en yngre förmån visserligen oftast kommer att vara den yngre för- månen som avdraget skall göras på men att även motsatsen kan tänkas när retroaktiv utbetalning av en äldre förmån sker först . Någon särskild regel om att kvittning kan ske även då den tidi- gare ersättningen betalats ut av en allmän försäkringskassa behövs inte, se 1 kap. 4 §. Övergångsbestämmelsen om ingivande till en allmän försäkrings- kassa kommer från 3 § andra stycket IFKL (prop. 2003/04:152, bet. 2004/05:SfU4, SFS 2004:779). Det är av praktiska skäl önskvärt att bestämmelser om handlägg- ningen tillämpas . I paragrafen föreskrivs detta såvitt avser reglerna om ansökan och anmälan i H 7 kap. 4–12 §§. Om en ansökan eller anmälan som avser äldre förmåner uppfyller de krav som då gällde skall den emellertid godtas även om den inte upp- fyller de nya kraven. Utredning, uppgiftsskyldighet och bevisupptagning Bestämmelserna i 7 kap. 13–36 §§ SFB om utredningen i social- försäkringsärenden och om uppgiftsskyldighet skall tillämpas på handläggning efter ikraftträdandet. I H 7 kap. 13 § balken finns regler om den försäkrades uppgiftsskyldighet. För att undvika retroaktiva effekter begränsas denna i fråga om äldre förmåner eller ansökan eller anmälan som kommit in till vad som gällde enligt de upphävda lagarna. Detta gäller dock endast beträffande uppgifter som skall lämnas självmant, inte skyldigheten att på begäran lämna uppgifter och inte heller i fråga om För- säkringskassans utredningsbefogenheter. De nya reglerna om undantag från sekretess i H 7 kap. 37–41 §§ SFB skall tillämpas vilket kräver en hänvisning till en äldre bestämmelse. Anmälan om ändring i fråga bosättning, arbete och andra för- hållanden Bestämmelserna i 7 kap. 42–48 §§ SFB om utredningen i social- försäkringsärenden och om uppgiftsskyldighet skall tillämpas på handläggning efter ikraftträdandet. Liksom i 5 § gäller dock en begränsning av skyldigheten såvitt gäller äldre förmåner. Bestämmelserna i 8 kap. SFB skall tillämpas även beträffande äldre förmåner. Bestämmelserna om beslut i H 9 kap. SFB skall tillämpas i fråga om beslut som meddelas efter ikraftträdandet. Ändring, omprövning och överklagande Bestämmelsen innebär att bestämmelserna i 10 kap. SFB, med vissa undantag i de följande paragraferna, skall tillämpas omedel- bart. Bestämmelserna att omprövning inte skall göras av ett avvisnings- beslut är nya och skall därför inte tillämpas på redan gjorda om- prövningar. Övergångsbestämmelsen om det allmännas talan hänför sig till införandet av AOL (prop. 2003/04:152, bet. 2004/05:SfU4, SFS 2004:778, punkt 2). I nuvarande lydelse är bestämmelsen utformad så att talan i dessa fall skall övertas av det allmänna ombudet. När SFB träder i kraft har detta övertagande skett men det kan alltjämt finnas pågående mål. Övergångsbestämmelsen om allmänna ombudets partsställning kom till 2004 (prop. 2003/04:152, bet. 2004/05:SfU4, SFS 2004:784, punkt 4). Paragrafen innebär att bestämmelserna i 11 kap. SFB skall tilläm- pas . För bestämmelsen i H 11 kap. 2 § SFB behövs då en regel som anknyter till de upphävda lagarna. Motsvarande regel behövs i fråga om skadestånd. Övergångsbestämmelsen om skadestånd hänför sig till införandet av (prop. 2002/03:135, bet. 2003/04:SfU3, SFS 2003:763, punkt 3). Paragrafen innebär att huvudregeln om att de upphävda lagarna tillämpas i fråga om äldre förmåner inte tillämpas på straffbestäm- melserna. I stället tillämpas allmänna straffrättsliga principer. Dessa innebär i huvudsak att den lag som gällde när gärningen begicks skall tillämpas. Om gärningen är brottslig eller lägre straff för brottet gäller vid lagföringen skall dock den nya lagen normalt tillämpas. Bestämmelserna om vilka ärenden som skall avgöras av socialför- säkringsnämnd och därtill anknutna bestämmelser kan inte tilläm- pas på beslut före ikraftträdandet men däremot på alla beslut därefter och regleras därför särskilt. Skadeståndskyldighet för styrelse och revisor Övergångsbestämmelsen om skadestånd kom till 2004 (prop. 2003/04:152, bet. 2004/05:SfU4, SFS 2004:782, punkt 2). 6Författningskommentar till lagen om statlig ersättning för sjukvård m.m. Som har anförts i avsnitt 2.4.1 anser vi att bestämmelserna i 2 kap. AFL om ersättning för sjukvård m.m. inte har ett sådant samband med bestämmelserna om olika förmåner i SFB att de skall föras in i balken. Under utredningsarbetet har dock framkommit att regelverket i 2 kap. AFL är i behov av en genomgripande översyn eftersom det inte står i överensstämmelse med nuvarande faktiska förhållanden och i vissa delar är obsolet och inte längre tillämpas. En sådan översyn bör avse inte bara de nämnda bestämmelserna i utan även de hänvisningar till kapitlet som finns i skilda författningar och som ofta synes ha sin bakgrund i kapitlets äldre uppbyggnad. Det ligger dock inte inom ramen för vårt uppdrag, som i princip är en teknisk översyn av socialförsäkringslagstiftningen, att genom- föra denna översyn. En sådan skulle innefatta även politiska över- väganden. Vi anser emellertid att 2 kap. AFL inte bör behållas i avvaktan på denna översyn utan föreslår att bestämmelserna i huvudsak oförändrade förs in i en egen lag, lagen (2007:000) om statlig ersättning för sjukvård m.m. (SEL). Det finns en del följdförfattningar som kan härleda sitt ursprung till 2 kap. AFL. Två av dessa författningar är lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekontrollerande verksamhet m.m. (LEF) och lagen (1993:332) om avgiftsfria sjukvårdförmåner m.m. för vissa hiv-smittade. Vad gäller LEF anser vi att den har ett sådant samband med bestämmelserna om hälso- och sjukvård i 2 kap. AFL att den skall föras in i SEL. Vad gäller lagen om avgiftsfria sjukvårdsförmåner m.m. för vissa hiv-smittade är förhållandena något annorlunda. Den lagen tar sikte på individer i en speciell situation. Den reglerar heltäckande vilka sjukvårdsförmåner m.m. som är avgiftsfria och den enskilde har lätt att förstå vilka förmåner som är avgiftsfria för honom eller henne. Författningskommentar till lagen om statlig ersättning för sjukvård Som antytts får SEL ses som en i viss mån provisorisk lagstiftning. Enligt vår mening är det därför olyckligt att lägga in den nu aktuella lagen i SEL. Vi föreslår alltså att bestämmelserna i 2 kap. AFL och LEF sam- las i en ny lag, SEL. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 1 § första stycket första meningen AFL. I bestämmelsen har i upplysningssyfte lagts till en hänvisning till tandvårdslagen (1985:125). Bestämmelsen motsvarar närmast 1 kap. 4 § SofL. Ett tillägg har gjorts beträffande lagen (2004:114) om nordisk konvention om social trygghet. Visserligen finns det överenskommelser även med andra stater men vi har ändå ansett det motiverat att införa denna upplysning. Detta på grund av det nordiska samarbetet och på grund av den fria arbetsmarknad som råder inom . Allmänna bestämmelser om rätten till ersättning Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 1 § 1 SofL. Vi har dock formulerat om bestämmelsen. För att inte skapa förvirring i begreppsapparaten har ordet försäkrad inte förts in i SEL. Detta begrepp förbehåller vi för förmåner som omfattas av SFB. Någon ändring i sak avses inte med vårt förslag till formulering av bestämmelsen. Öppen hälso- och sjukvård Bestämmelsen motsvaras i princip av 2 kap. 2 § AFL. För öppen hälso- och sjukvård som bedrivs av staten behövs ingen bestämmel- se om att verksamheten finansieras av staten. Författningskommentar till lagen om statlig ersättning för sjukvård Bestämmelsen motsvarar del av 1 §, 2 § andra stycket och 4 § första stycket LEF. Vi föreslår också att del av 1 § i nämnda lag förs in i lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter. Se kommentaren till förslaget till ändring i sistnämnda lag i avsnitt 8.13. Om sådan rådgivningsverksamhet som avses i bestämmelsen bedrivs av staten, behövs inte någon särskild bestämmelse som anger att verksam- heten finansieras av staten. Bestämmelsen motsvarar 2 § första stycket LEF. Det kan i detta sammanhang påpekas att det inte finns någon för- ordning som reglerar enligt vilka grunder ersättning kan lämnas. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 6 § AFL. I 4 § andra stycket LEF finns en hänvisning till lagen (1991:419) om resekostnadsersättning vid sjukresor när det gäller enskildas rätt till ersättning från sjuk- vårdshuvudmännen i samband med rådgivning enligt LEF. I stället för att föra in den bestämmelsen i SEL föreslår vi att en generell upplysningsbestämmelse om enskildas rätt till resekostnadsersätt- ning från sjukvårdshuvudmännen förs in i 18 § SEL. Bestämmelsen motsvaras närmast av hänvisningsbestämmelsen i 19 kap. 1 § första stycket AFL. Den är en upplysningsbestämmelse som i princip har en motsvarighet i A 2 kap. 3 § SFB. Eftersom de förutvarande allmänna försäkringskassorna numera har omvandlats till den statliga behövs inte några bestämmelser som anger att statsbidrag får lämnas till den bedrivna verksamheten eller till förvaltningskostnader. Vi anser därför att det är tillräckligt att det i SEL finns en hänvisning till socialavgiftslagen (2000:980) och lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter. Författningskommentar till lagen om statlig ersättning för sjukvård Lagen skall träda i kraft med SFB. Genom SFBP upphävs hela AFL trots att 2 kap. förs över till denna lag. Här ges därför bara en bestämmelse om upphävande av lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekontrollerande verksamhet m.m. Enligt punkten skall äldre bestämmelser tillämpas i fråga om vård som har getts före ikraftträdandet. I viss utsträckning regleras detta redan genom 1 kap. 3 § SFBP. Det är dock här inte alltid fråga om en förmån. Det kan påpekas att det, med hänsyn till att vi inte före- slår några materiella ändringar, saknar egentlig betydelse när den nya lagen börjar tillämpas. Övergångsbestämmelsen om foniatrisk behandling kom till 1976 (prop. 1976/77:44, bet. 1976/77:SfU13, SFS 1976:1013). Övergångsbestämmelsen om tandläkare i första stycket kom till 1998 (prop. 1997/98:112, bet. 1997/98:SoU25, SFS 1998:553, punkt 4). Bestämmelsen har omformulerats med hänsyn bl.a. till de krav som uppställdes på uppgift om vårdgivare och på F-skattsedel. I andra stycket klargörs att den nya lagen inte medför behov av ny anmälan. I punkt 11 av övergångsbestämmelserna till SofL regleras den fort- satta giltigheten av äldre överenskommelser om tillämpningen av AFL. Eftersom utformningen av 2 kap. 2 § SFBP medför att även överenskommelser avseende 2 kap. AFL ges fortsatt tillämpning görs här bara en hänvisning till den bestämmelsen. När bestämmelserna i avdelning H i SFB tillämpas i ärenden om ersättning enligt denna lag skall också motsvarande övergångs- bestämmelser i tillämpas.