sou · GTB340d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Däremot kunde de komma ihåg att barnen inte hade fått någon undervisning i förskolan. En annan äldre kvinna hade däremot försökt att få in- formation om en finskspråkig förskola, men undervisningen på finska hade tagit slut i kommunen , . Detta ledde till att barnet fick gå i en svenskspråkig för- skola. Två äldre kvinnor, båda kring 70-årsåldern, hade tagit hand om sina barn hemma innan de började skolan och därigenom hade dessa aldrig deltagit i barnomsorg. För en av dem var detta ett självklart val på grund av finskan eftersom hon ville föra vidare sitt modersmål och känslospråk till barnen. Ytterligare en äldre kvinna avslog behovet av modersmålsstöd för sitt eget barn. Orsaken till detta var att hon hade flyttat till när barnet var och detta hade således passerat förskolestadiet. Endast två äldre kvinnor berättade att deras egna barn hade fått modersmålsstöd i förskolan. Den enas barn hade gått på finsksprå- kigt dagis och förskola och den andras son hade haft modersmåls- stöd . Trots att läraren inte var behörig eller omtyckt av barnet, ansåg modern att modersmålsstödet var viktigt för barnet. Situationen för den första informanten underlättades här av att familjen bodde i ett invandrartätt område i en storstad och således fanns det möjligheter att sätta barnen i förskola nära hemmet. Enligt henne var det djungeltelegrafen bland sverigefinnar som fungerade som informationsväg, istället för den officiella in- formationen från förskolan eller kommunen. Ei me mitään muuta ajateltukaan kuin suomalaista päiväkotia ja esikoulua. Se tuli ihan automaattisesti. (Vi tänkte inte ens på något annat än ett finskspråkigt dagis och förskola. Det kom helt automatiskt.) Bland barnbarnen till dessa äldre kvinnor var det många som inte hade fått information om modersmålsstöd eller blivit erbjudna detta. Några nämnde att deras barn själva hade skaffat information om modersmålsstöd i förskolan, men sedan hade de avstått ifrån undervisningen för sina barn på grund av att förskolan där den ar- rangerades låg för långt borta. Av alla åtta informanter med barn- barn hade två stycken barnbarn som hade fått erbjudanden och in- formation om modersmålsstöd i förskolan. Den enas barnbarn gick i en finskspråkig friskola med förskolemöjligheter och den andras yngre barnbarn hade även de gått i en privat finskspråkig förskola. Enligt båda dessa kvinnor var det mest sannolikt att familjernas föräldrar själva hade skaffat information om undervisningen. Noterbart är att barnbarnen som fått modersmålsstöd var i båda fallen från familjer där informanterna själva hade understrukit be- tydelsen av finska på ett eller annat sätt för sina barn när de var unga. I den första familjen hade informantens egna barn gått i en finskspråkig förskola och skola och fortsättningen för barnbarnen var således naturlig. I den andra familjen hade informanten valt att uppfostra barnen hemma så att de skulle lära sig finska och denna trend hade fortsatt även i tredje generationen där barnbarnen gick i en finskspråkig förskola. De positiva såväl som de negativa exemp- len från det förflutna verkar ha en betydelse även . I famil- jerna där informanternas egna barn inte fått modersmålsstöd var det inte sannolikt att barnbarnen fick det. Andra anledningar till att barnbarnen inte fått eller deras föräldrar sökt information om mo- dersmålsstöd var t.ex. skilsmässa där barnbarnet blev kvar hos den svenskspråkiga föräldern, barnbarnens unga ålder och praktiska skäl, såsom långa avstånd till förskolor där undervisning i eller på finska arrangerades. Vi kan sammanfattningsvis konstatera att svaren från de äldre informanterna angående frågorna kring erbjudan och information om modersmålsstöd i några fall var något vaga och otydliga. An- tingen kom informanten inte ihåg hur situationen hade varit när deras barn var unga eller också hade denne inte diskuterat saken med barnbarnen. En slutsats kan vara att erbjudanden eller infor- mation om modersmålsstöd i förskolan inte har funnits lättillgäng- lig för dem eller deras barn som har barn i förskoleåldern. En röd tråd är dock att det ofta handlat om att man inte blivit informerade via kommunerna, trots den lagstadgade skyldigheten de har att göra detta. Detta drag återkommer för flera av generationerna. orsak hos några är att intresset inte funnits att mer aktivt söka sig till informationen. En tredje kategori utmärker sig på så sätt att de själva aktivt sökt information. Praktiska orsaker, såsom avstånd till skolan, kunde ändå leda till att man slutligen valde en svensksprå- kig förskola. I praktiken verkar dock en eftersläpning föreligga för modersmålsstödet i förskolan, även efter 1997. För den äldsta generationen av informanterna är bristen på in- formation mer förståelig, eftersom förskolesystem eller moders- målsstöd inte var lika välutvecklade då som de har varit när deras barnbarn har gått i förskolan. För deras barn är det däremot svårare att begripa varför modersmålsstödet verkar ha varit så svårtillgäng- ligt. Formellt har det inte varit lika tvingande för kommunerna att arrangera modersmålsstöd, som modersmålsundervisning för äldre barn. Situationen blev formellt mer likvärdig, när förskolan kring 1997 blev en del av skollagstiftningen, och slutade att vara en del av sociallagstiftningen och det sociala ansvarsområdet. Möjligen är det så att mönster som redan skapats i den äldre ge- nerationen påverkat även den yngre. eftersom modersmåls- stödet verkar ha varit ett relativt sällsynt alternativ i föräldrarnas generation kan detta ha påverkat även barnbarnen. Ofta har en svenskspråkig partner eller släkting påverkat familjerna till att en- dast använda svenska. En bild tonar fram som känns igen från andra studier. Det har utan tvekan funnits familjer, som av olika skäl inte efterfrågat in- formation och som inte velat ha modersmålsstöd och –undervis- ning för sina barn. Orsakerna till deras ställningstagande har antag- ligen varierat kraftigt. En uppenbar orsak är en allmän motvilja mot detta från närmiljön och olika svenska auktoriteter, såsom läkare, lärare och politiker osv. Detta förhållningssätt inom familjen har sannolikt, liksom i de andra fallen, ärvts ned till nästa generation. Det vanligare alternativet tycks dock ha varit att föräldrar velat satsa på tvåspråkighet genom skolgång, men att de av en mängd olika orsaker fått försöka ta sig över olika trösklar, för att kunna ge barnen den möjligheten i praktiken. De kan också av praktiska skäl ändå ha ansett sig vara nödgade att välja ett svenskspråkigt skolal- ternativ. En tredje kategori är den, där föräldrarna aktivt sökt in- formation och inte har gett sig när de mött motstånd eller tacksamt tagit emot möjligheten när det erbjudits den. En tendens i nedärv- ningen av attityder inom familjerna tycks också vara den, att san- nolikheten att barnen ska försöka få stöd och undervisning i finska för sina barn är större, om föräldrarna själva haft en mer omfat- tande undervisning i finska. har detta i princip varit förbehållet familjer som bor i kommuner där det finns friskolor.28 6.7.4De äldre om modersmålsundervisning i skolan Som redan konstaterades ovan, spelar skolan en ansenlig roll i ut- vecklingen av barnens tvåspråkighet. Även om barnen inte fått mo- dersmålsstöd i förskoleåldern, hade de en liten möjlighet till en ny- start när de började skolan. För att utreda deltagandet i moders- målsundervisningen i båda generationerna och informationen kring den ställdes två frågor till de äldre informanterna i undersökningen. Frågorna lyder på följande sätt: 34.Kun teillä oli lapsia kouluiässä, oliko heillä oikeutta saada ja saivatko he äidinkielen opetusta koulussa? Miksi, miksi ei?/När ni hade barn i skolåldern, hade de rätt att få och fick de modersmålsun- dervisning i skolan? Varför, varför inte? b. Entä lastenlasten tilanne?/Hur är det i barnbarnens situation? 35.Saiko perhe informaatiota koulun äidinkielenopetuksesta? näin on, miten?/Fick familjen information om modersmåls- undervisningen i skolan? I så fall hur? (Kirjallisesti, suullisesti, itse hankkinut tietoa, muiden kautta?/Skriftligt, muntligt, själv skaffat information, genom andra? Likt frågorna kring förskolan kommer även dessa frågor att pre- senteras som en helhet. Det hände ofta att informanterna lämnade svar för båda frågorna under en och samma sekvens i intervjun. Att barnen hade fått undervisning i eller på finska i en eller an- nan form var vanligt hos de äldre manliga informanterna. Nio av tio informanter som hade barn uppvuxna i hade varit i kontakt med skolans modersmålsundervisning. Över hälften av dessa hade barn som hade gått i finska klasser29 i varierande utsträckning, några under årskurserna 1–4, andra i hela . I några fall varierade undervisningsformerna även från barn till barn. Det kunde hända att äldre barn i familjen hade haft möjligheten att gå i en finskspråkig klass men verksamheten upphörde småsyskonen var i förskoleåldern och i dessa fall fick de yngre bar- 28Två skolor i , en i , , , , och . I har kommunen motarbetat den sverigefinska friskolans försök att etablera en egen förskoleverksamhet. 29Finska klasser används här, men de har till karaktären varit tvåspråkigt inriktade och även kallats hemspråksklasser/modersmålsklasser och tvåspråkiga klasser. nen enbart hemspråks-/modersmålsundervisning i form av enstaka timmar . Modersmålsundervisningen i form av lektioner i finska förekom alltså även den. Några informanter berättade att deras barn hade fått hemspråks-/modersmålsundervisning 1–i . Endast en informant konstaterade att hans barn inte fått någon form av modersmålsundervisning. Även i detta fall hade informanten tagit reda på möjligheterna som fanns, men konstate- rat att skolan där undervisningen fanns tillgänglig låg för långt ifrån hemmet och informanten bestämde sig för att låta barnen gå i en svenskspråkig klass. För honom var det naturligt även då barnen redan i förskolan hade gått i en svenskspråkig barngrupp. Speciellt vad gäller de äldre informanterna som hade invandrat till var det i många fall skolan som hade kontaktat familjerna och erbjudit möjlighet att sätta barnen i en finskspråkig klass. Informanterna berättade om brev som skickats hem till familjerna med ett finskt efternamn och där man efterfrå- gade om barnen i familjen ville gå i en finskspråkig klass. Även möten arrangerades, där finskspråkiga lärare informerade föräld- rarna om existerande möjligheter. var även antalet in- vandrade så stort att djungeltelegrafen fungerade bra som en informationskanal. flyttade ofta till samma orter där deras släktingar, bekanta eller t.o.m. grannar hade invandrat före dem. Således var kontaktnäten redan på plats och informationen om finska klasser garanterad. Kyllä me itse oltiin vanhempina sen valveutuneita, että osattiin vaatia lapsille suomenkielistä opetusta, vaikka se koulu olikin kauempana. (Det var nog så att vi som föräldrar var så pass upplysta att vi förstod att begära finskspråkig undervisning för barnen även om skolan låg långt borta.) Informationsspridningen om hemspråks-/modersmålsundervis- ningen verkade inte ske lika aktivt från skolornas sida som den hade gjort med finska klasser. Detta kunde bero på att finskan redan då började sjunka i prioritetsgrad när andra invandrargrupper strömmade in i . I många fall var det föräldrarna själva som hade sökt information om undervisningen, men även modersmåls- lärarna var aktiva. För dem handlade det inte enbart om elevernas språkkunskaper utan även om fortsatt arbete, som en informant konstaterade. Ofta var det alltså modersmålslärarna själva som skickade hem information och såg till att det fanns en grupp elever även för nästa termin. Det fanns även andra problem kring modersmålsundervisningen. Några informanter kritiserade det faktum att undervisningen ofta placerades fel i schemat, vilket betydde att barnet för att gå på lektionen i finska ofta var tvunget att välja bort någon annan lek- tion. blev det även problem med att hitta tillräckligt många behöriga lärare. Alla dessa faktorer ledde till att antalet deltagare i modersmålsundervisningen sjönk kontinuerligt.30 Se oli siinä mielessä hassu, että siinä jäi joku toinen tunti pois, usein ruotsi tai matematiikka. Sen takia se suomi varmaan monelta jäikin.MMÄM64 (Det var konstigt på det sättet att då uteblev någon annan lektion, ofta svenska eller matematik. Därför tror jag det var många som inte fortsatte med finskan.) När neddragningarna av finska klasser inleddes i början på 1980- talet, ansträngde sig föräldrarna för att behålla barnen i finsk klass. En informant berättar om skolstrejk i kommunen, en annan om sina barns långa väg till skolan. I familjen ansågs undervisningen i och på finska vara så betydelsefull att barnen skjutsades till en skola med finska klasser även om andra skolor med undervisning på svenska låg på närmare håll. På det sättet lyckades föräldrarna be- hålla sina barn i finsk klass under hela . För många andra betydde nedläggningen av finska klasser en omedelbar flytt till en svensk klass med några veckotimmars hemspråks-/moders- målsundervisning i finska. Vad gäller de äldre manliga informanternas barnbarn, var det betydligt färre som hade fått modersmålsundervisning i liknande utsträckning som deras föräldrars generation. En äldre informant berättade att hans barnbarn hade fått gå i en finsk klass de två för- sta åren på varefter dessa hade flyttats till en vanlig svensk klass med modersmålsundervisning i finska. Modersmåls- undervisning i timform var därmed den vanligaste formen att lära sig finska bland barnbarnen. Här måste man dock komma ihåg att några informanter inte hade några barnbarn alls och andras barn- barn var fortfarande för unga och de gick inte i skolan. Två informanter från , som båda hade haft sina barn i finska klasser, berättade att deras barnbarn gick i en lokal finsk friskola och att deras föräldrar hade varit väl- digt noga med att placera barnen där. Även om en annan skola låg i 30 Det finns flera studier om orsakerna till nedrustningen av hemspråks-/modersmåls- undervisningen (t.ex. Municio 1993; Hyltenstam (red.) 1996; Lainio 2002). Orsakerna har kortfattat varit demografiska, politisk-ekonomiska, ideologiska, praktiska och psykologiska. Både skolväsendet, som till dels har fördröjt eller försvårat den, och föräldrarna som vart- efter efterfrågat den mindre, har varit verksamma faktorer. Däremot verkar inte pedagogiska skäl ha varit avgörande för avvecklingen i något skede. närheten av den ena familjens hem, hade föräldrarna bestämt sig för att skjutsa barnen till friskolan. Detta var även en naturlig fortsätt- ning för barnen som hade gått i friskolans förskola. I en annan fa- milj hade det äldsta barnbarnet blivit intresserat av finska i 10-års- åldern och modern hade försökt hitta en modersmålsgrupp för ho- nom. Gruppen fungerade i mindre än och lades sedan ned. Därefter hade barnet inte kunnat läsa finska i skolan. I många andra fall var det likadant, barnen hade fått moders- målsundervisning under de första fyra eller sex åren i och därefter hade undervisningen upphört. Barnbarnen till de man- liga informanterna var alla och har således gått i under det senaste årtiondet. Detta beskriver väl den allmänna utvecklingen vad gäller modersmålsundervisning i finska. har den blivit mer och mer sällsynt och ansvaret för undervisningen i och på finska har i ökande utsträckning flyttats över på friskolorna. Även informationen om modersmålsundervisningen har blivit mer sällsynt. För att hitta undervisning för barnbarnen var deras föräldrar oftare tvungna att själva vara mer aktiva mot skolan. Kontakter med lärare och rektorer ledde ibland till att barnen slut- ligen fick den undervisning de ville ha, i andra fall inte. var det modersmålslärarna själva som kontaktade föräldrarna och ordnande undervisning i någon samlingslokal i kommunen utanför den sammanhållna skoldagen. Även äldre kvinnor fick beskriva sina barns och barnbarns skol- gång samt deras tillgång och möjligheter till modersmålsundervis- ningen. I många fall var kvinnorna mer insatta i barnens skolgång än sina manliga motparter och de beskrev även händelserna mer ordrikt och noggrannare. Detta kan vara en naturlig följd av att modern ofta var mer aktiv i frågor kring skolan och uppfostran un- der barnens uppväxttid. Av elva äldre kvinnor med barn hade nio ett eller flera barn som hade fått undervisning i finska på ett eller annat sätt. I fyra familjer hade barnen gått i en finskspråkig klass och i fem familjer hade barnen fått hemspråks-/modersmålsundervisning. I två familjer hade alltså inget barn deltagit i skolans undervisning i finska. En anledning som en informant gav, var att barnen inte hade lärt sig finska hemma innan skolåldern och således kändes det inte natur- ligt att börja läsa finska i skolan. var dessa barns vän- skapskrets helt svenskspråkig. I den andra familjen var fadern till barnet emot att barnet skulle lära sig finska, vilket betydde att bar- net inte deltog i modersmålsundervisningen trots att familjen hade SOU 2005:40 Bilaga 7 fått information om denna. Informanten, modern till barnet, be- rättade att sonen i senare skede hade uttryckt sin vilja att lära sig finska, men då gick det inte att arrangera undervisning. De informanters barn som hade gått i finska klasser hade gjort det i väldigt varierande utsträckning. I en familj var det endast de äldsta barnen som hade haft möjlighet till det och när det yngsta var i skolåldern hade klasserna redan lagts ned. I några familjer fick barnen gå i finska klasser tills systemet förändrades och dessa fick gå över till modersmålsundervisning i timform. Den fjärde familjens barn hade däremot gått i finska klasser och modern ansåg att detta var en naturlig utveck- ling sedan tiden i en finskspråkig förskola. En annan moder där- emot ångrade att hon inte hade hållit fast vid att dottern skulle fortsätta skolan i en finsk klass. Minäkin typerästi ajattelin, että on tärkeää että [tytär] oppii ruotsin mahdollisimman nopeasti. Rehtori ja opettajat ehdottivat että siirretään hänet ruotsalaiseen luokkaan, mutta se harppaus oli liian suuri. -- -- Sitä mä kadun katkerasti etten ottanut paremmin selvää, miten sen koulunkäynnin olisi pitänyt mennä. (Jag var dum och tänkte att det är viktigt att [dottern] lär sig svenska så fort som mojligt. Rektorn och lärarna föreslog att hon skulle flyttas till en svensk klass, men det klivet var för stort. -- -- Det ångrar jag bittert att jag inte tog bättre reda på hur man skulle göra med skolgången.) Informationen om finska klasser fick föräldrarna via olika kanaler. Den ovannämnda informanten hade själv flyttat från när barnet var i lågstadieåldern och enbart finskspråkigt, så för henne var det en naturlig lösning att försöka hitta en finsk klass för barnet. I andra familjer var det oftast skolan som kontaktade för- äldrarna varje höst och frågade hur många barn ville börja i finsk klass. Detta fungerade bra enligt informanterna så länge som den finska klassen var en självklarhet. När neddragningarna började frå- gade man alltmer sporadiskt efter föräldrarnas åsikt. Informationen om modersmålsundervisningen nådde de kvinn- liga informanternas familjer på varierande sätt. Några var initiativ- tagare och tog kontakt med skolan direkt när detta var aktuellt för barnen, andra fick hem ett informationsblad och en anmälnings- blankett, den tredje kanske fick ett telefonsamtal från moders- målsläraren efter att denna hade hört barnet tala finska på rasterna i skolan. I de flesta fallen fick barnen modersmålsundervisning 1–2 tim- mar . Några informanter kunde stolt konstatera att under- visningen hade varit till nytta; barnen kunde fortfarande skriva finska, i alla fall hjälpligt. I några fall uttryckte barnen själva en stark uppskattning om undervisningen. En informant berättade om sin son som hade valt att fortsätta gå i en skola på andra sidan av staden när den finska klassen hade lagts ned, eftersom skolan var den enda i kommunen som fortfarande erbjöd modersmålsunder- visning i finska i större utsträckning. Samma sak hände i en annan familj, men initiativet till detta kom från föräldrarna som ville skjutsa sina barn till en skola längre ifrån hemmet bara för mo- dersmålsundervisningens skull. I familjen där modersmålsläraren hade kontaktat föräldrarna angående barnens undervisning var in- formanten tacksam mot henne även efter alla dessa år. För henne och barnen hade finskan förblivit det främsta känslospråket. Ei sitä löydä niitä oikeita sanoja vieraalla kielellä jos aikoo lastaan helliä. Monet vanhemmat on tehneet lapsilleen karhunpalveluksen kun ovat antaneet heidän oppia vain ruotsia. (Man hittar inte de rätta orden på ett främmande språk om man ska gulla med sitt barn. Många föräldrar har gjort sina barn en björntjänst när de har låtit dem lära sig enbart svenska.) En informants barn hade fortsatt läsa finska på gymnasiet där man kunde välja språket som ett tredje språk. I den familjen hade föräldrarna spelat en aktiv roll i modersmålsinlärningen, hjälpt till med läxor och satsat på att barnen skulle lära sina föräldrars språk. Precis som de manliga informanterna hade beskrivit, hade även äldre kvinnor i undersökningen upplevt problem med modersmåls- undervisningen. Obehöriga lärare och bristfällig information var de oftast förekommande problemen. Undervisningen var ofta placerad med något annat ämne, vilket tvingade barnet att välja mellan dem. kom nivåskillnaderna i modersmålsgrupper att försvåra undervisning och inlärning. Eftersom antalet barn i en del grupper var så litet, kunde läraren inte dela upp dem utan var tvungen att lära ut samma saker till barn med olika kompetensni- våer. I båda ändarna av skalan, både hos de duktiga och de mindre duktiga eleverna, skapade detta frustrationer eftersom deras behov inte blev tillgodosedda. Detta ledde till att många slutade gå på un- dervisningen. Bland barnbarnen till de äldre kvinnliga informanterna var det få som hade fått eller fortfarande fick modersmålsundervisning i sko- lan. Endast två kvinnor nämnde specifikt att något eller några av deras barnbarn hade fått modersmålsundervisning. Ett av dessa gick i en friskola och mindre syskon till barnet gick i friskolans förskola och skulle fortsätta sin skolgång på finska. I andra fall fanns barnbarnen redan i eller var på väg till den svenskspråkiga skolvärlden. Informationen kring modersmålsundervisningen ver- kade stadigt minska. När man sammanfattningsvis tittar på skolgången hos de äldre informanternas barn och barnbarn kan det konstateras att tiderna förändrats. I informanternas barngeneration hade 18 av 22 barn gått i en finsk klass eller fått modersmålsundervisning. Antalet var nästan två tredjedelar mindre när man kom till barnbarnens gene- ration. De flesta informanterna hade fått sina barn , då strömmade till och behovet av finsk- språkig undervisning var stort och akut. Detta förklarar dock på intet sätt hur antalet modersmålsinlärare kunde sjunka så hastigt under ett generationsskifte. Informanternas svar visar att situatio- nen för finskan i skolan blev allt besvärligare som följde . I det följande avsnittet har informan- terna fått en möjlighet att beskriva vidare hur finskans ställning i skolan har utvecklats och hur deras hemkommuner har ställt upp eller försvårat finskans möjligheter i skolan. 6.7.5Informanternas syn på hur myndigheterna behandlat finskan i den svenska skolan Informanterna fick en chans att beskriva hur deras hemkommun hade ställt upp för finskan respektive försämrat eller/försvårat fins- kans möjligheter i skolan. Frågorna i sin originalform lyder på föl- jande sätt: 32.Miten sinun kuntasi on toiminut suomen kielen tukemiseksi koulussa?/Hur har din kommun ställt upp för finskan i skolan? 33.Miten kunta on vaikeuttanut/huonontanut suomen asemaa koulussa?/Hur har den försvårat/försämrat finskans möjligheter i skolan?