sou · GTB395 · 2006-01-01 00:00:00 — är det oklart om doktorander omfattas av lärarundantaget, eftersom de formellt sett inte är anställda som lärare. Finansierar däremot en doktorand sin utbildning med stipendier, och dessa medel inte ut- Huvuddragen i gällande rätt betalas i form av lön, skall doktoranden betraktas som stipendiat. Doktoranden är i ett sådant fall inte anställd. Detsamma gäller exempelvis postdoktorala forskare som finansieras med stipendier. De befinner sig inte heller i ett anställningsförhållande. Normalt äger därför dessa personer rätten till sina patenterbara resultat. Det finns även en särskild kategori av doktorander, s.k. industri- doktorander, som normalt inte omfattas av lärarundantaget. Sådana personer är antagna till doktorandutbildningen vid en högskola, som de är anställda av ett företag. Lön utbetalas av före- taget och inte av högskolan. Det innebär att ett arbetstagar- och arbetsgivarförhållande finns mellan företaget och doktoranden. Förhållandet mellan industridoktorander och företaget i egenskap av arbetsgivare regleras av uppfinnarlagens eller uppfinnaravtalets bestämmelser. För teknisk och administrativ personal, s.k. TA-personal, gäller de allmänna rättsliga regleringarna för uppfinningar som kommit till i anställningsförhållanden, dvs. 4Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder Vid en genomgång av vilka de rättsliga konsekvenserna blir av att högskolan ges möjligheter att förvärva forskares uppfinningar respektive av att lärarundantaget behålls är det en naturlig utgångs- punkt att undersöka hur andra länder har sett på rätten till hög- skoleanställdas uppfinningar. En första inspirationskälla kan då vara de geografiskt och kulturellt närbelägna nordiska länderna. Även andra europeiska länder spelar en allt större roll för hur vi utformar våra rättsliga regleringar här i landet. Därtill kommer att de regler som tillämpas i uppfinningsrika länder som och kan ha sin särskilda betydelse i sammanhanget. Den fråga som i första hand intresserar utredningen är om hög- skolans eventuella rätt är lagreglerad och, i förekommande fall, hur lagstiftningen är konstruerad. Det handlar vidare om hur den intressekonflikt har hanterats som kan finnas mellan på den ena sidan intresset av att publicera och sprida forskningsresultat och på den andra intresset av att kommersiellt exploatera forskares upp- finningar, och därmed hemlighålla forskningsresultat. Sådana intressen är inte alltid lätt förenliga och att se hur olika länder löst detta är därför av värde. Inom EU finns det ännu inga planer på att harmonisera rätten till högskoleanställdas uppfinningar. Europeiska kommissionen har emellertid i en rad meddelanden påpekat att det är av stor vikt att europeiska högskolor tar till vara forskningsresultaten, särskilt de som resulterar i innovationer (se t.ex. KOM(2000) 6 slutlig, KOM(2002) 499 slutlig, KOM(2002) 565 slutlig och KOM(2003) 58 slutlig). Vidare har EU bedrivit en politik för främjandet av forskning och teknisk utveckling, som har haft formen av fleråriga ramprogram för forskningsverksamhet. Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder närvarande pågår det sjätte programmet i ordningen medan det sjunde fortfarande förhandlas. I ramprogrammen har alla juridiska och fysiska personer rätt att ansöka om och motta ekonomiska bidrag. Enkelt uttryckt innebär det att högskolor, internationella organisationer, forskningsinstitut, företag och enskilda forskare har rätt att ansöka om medel. För forskningsprojekt som finansieras av det sjätte rampro- grammet finns det särskilda bestämmelser som rör spridning och användning av forskningsmaterial och resultat. Regler härom finns i förordning (EG) nr 2321/2002 av om regler för företags, forskningscentras och universitets deltagande i, samt om regler för spridning av forskningsresultat för, genomförandet av Europeiska gemenskapens sjätte ramprogram (2002–2006). För- ordningens bestämmelser syftar till att forskningsdeltagare i ett projekt skall ha ömsesidig tillgång till varandras forskningsmaterial och att det skall kunna ske en effektiv spridning av forsknings- resultat, som reglerna skall beakta deltagarnas eventuella immateriella rättigheter (se artiklarna 21–28). Forskningsprojekt som tilldelas medel inom det sjätte ramprogrammet skall vara orienterade mot just ekonomisk exploatering av forskningsresultat. Det finns därför inga bestämmelser i förordningen som särskilt beaktar eller tar till vara akademiska värden. 4.2Några rättsliga modeller – en översikt I vissa länder har högskolorna rätt till forskares uppfinningar enligt lag. Det gäller bland annat i , , , , , , , , samt även i om högskolan bestämmer så. I några av dessa länder har det tidigare funnits motsvarigheter till det svenska lärarundantaget, men har reglerna om rätten till högskoleforskares uppfinningar ändrats. En sådan omreglering av lärarundantaget har skett i , i och i . I har under slutet av en proposition lagts fram med ett lagförslag som innebär att högskolan skall äga resultaten av beställd forskning. I däremot infördes , med ytterligare ändringar , ett lärarundantag för forskares uppfinningar. Högskolan har dock rätt till av eventuella intäkter från uppfinningarna. Regleringen av högskoleforskares rätt till sina uppfinningar gäller bara forskning som finansieras med Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder allmänna medel och är inte tillämplig vid externt finansierad forsk- ning. , , , och har i princip aldrig haft något lärarundantag. I dessa länder är utgångspunkten att arbetsgivaren har rätten till alla arbetstagares uppfinningar, oavsett vilken personalkategori en viss arbetstagare tillhör. Det betyder emellertid inte att högskolan utan vidare har en rätt till forskarnas uppfinningar. En högskola har endast rätt till en arbetstagares uppfinning om kriterierna i lag är uppfyllda eller parterna avtalat i frågan, och det är inte alltid fallet när det gäller högskoleanställdas uppfinningar. Om högskolan har förvärvat en rätt, skall forskaren normalt få ekonomisk ersättning. I skiljer man mellan offentligt finansierad forskning och forskning som är finansierad på annat sätt. Vid privata högskolor har det länge varit avtalsstandard att arbetsgivaren ges rätten till forskares uppfinningar, medan detta först följer av lag för den offentligt finansierade forskningen. Om högskolan får federala medel har lärosätet en rätt till uppfinningar som tagits fram med hjälp av anslaget (se , 1980). De intäkter som eventuellt flyter in från sådana högskoleuppfinningar skall fördelas mellan uppfinnaren och högskolan. Högskolan skall använda intäkterna, efter avdrag för kostnader m.m., i egen forsk- ningsverksamhet. För uppfinningar som tas fram med stöd av andra medel är utgångspunkten att forskaren äger uppfinningen. Däremot har det länge varit avtalsstandard, vid vissa högskolor allt- , att arbetsgivaren har rätten till forskares upp- finningar. Med tanke på att det finns många högskolor i och skiftande inställningar vid högskolorna kan man inte tala om någon enhetlig praxis. Vid vissa högskolor kommer det an på forskaren att själv besluta om högskolan skall få någon rätt till uppfinningen, medan andra högskolor genom avtal söker säkerställa en primär rätt till uppfinningar. Det gäller särskilt när en uppfinning tagits fram inom ramen för forskarens arbetsuppgifter eller genom att högskolans resurser mer än tillfälligtvis tagits i anspråk. Om hög- skolan exploaterar en anställds uppfinning, fördelas normalt intäk- terna mellan uppfinnaren, institutionen som tillhandahållit uppfin- ningen och högskolan som administrerar patentering, licensiering och sköter marknadskontakter. För att möjliggöra kommersialise- ring av forskarnas uppfinningar har amerikanska högskolor van- Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder ligen centrala s.k. technology transfer offices. Deras uppgift är främst att licensiera högskoleuppfinningar till näringslivet.1 I har det skett betydande satsningar på att förbättra det ekonomiska klimatet. Dessa inkluderar omfattande åtgärder för att göra landet till en immaterialrättsbaserad nation.2 lanserade den japanska regeringen ett mycket omfattande strategiskt program för hantering av immaterialrättigheter som är tänkt att genomsyra hela nationen. Det handlar bland annat om särskilda åtgärder för att motivera och uppmuntra forskare vid landets cirka 700 högskolor att bidra till ökat välstånd genom att skapa intellektuell egendom i form av inte minst patenterbara upp- finningar. Lagen om genomförandet av det strategiska programmet (nr 22/2002) trädde i kraft . har ytterligare lagstiftning genomförts dels för att underlätta tekniköverföring från högskolorna till industrin, dels för att stärka samarbete mellan högskolorna och industrin. Dessutom har särskild lagstiftning krävts för att möjliggöra för statligt finansierade högskolor att inneha patenträttigheter. Den lag som gjort detta möjligt, och som har kallats den japanska versionen av , trädde i kraft . har professorerna själva kunnat disponera över de immaterialrättsligt skyddsvärda prestationer som de skapat i tjänsten. I den särskilda lagen slås det nu fast att forsknings- och utvecklingsprojekt som stöttas av staten eller av särskilda statliga organ enligt avtal skall tillhöra dem som utför forskningen, dvs. i förekommande fall högskolan eller forskaren. Högskolan kan i kraft av lagen besluta om sin egen politik, men det strategiska pro- grammet uppmuntrar högskolorna att införa regler om att patent som tagits fram av anställda professorer och forskare skall till- komma högskolan. I gengäld föreskrivs det om garantier i form av royalty för de akademiska forskare som skapar kommersiellt exploaterbar forskning i högskolans regi. Det har ansetts särskilt viktigt att uppmuntra dem som åstadkommer patenterbara upp- finningar, och det har också införts extra belöningar för forskare eller forskargrupper som uppnår anmärkningsvärt goda resultat. Parallellt sker det omfattande satsningar vid högskolorna för att bygga upp och stärka kunskaperna om immaterialrättigheter, deras administration och kommersialisering. Det skall finnas administra- tiva enheter för sådan hantering vid varje högskola (Intellectual 1 Se /web/offices/com/speeches/04-04.htm om vilka tio högskolor som toppar listan med beviljade patent –2003. Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder Headquarters), och det har skapats en sär- skild tekniköverföringsorganisation (Orga- nization). Uppbyggnaden möjliggörs bland annat genom att personal från det japanska patentverket lånas ut till högskolorna och där får status som gästprofessorer, samt över huvud taget genom ett mycket omfattande ekonomiskt och administrativt stöd. 4.3Länder med särskild lagstiftning om högskoleuppfinningar hade ett lärarundantag för patenterbara arbets- resultat av lärare och vetenskaplig personal. finns det en särskild lag om uppfinningar som har gjorts vid danska hög- skolor (lov 347/1999 om opfindelser ved offentlige forsknings- institutioner) och som syftar till att säkra ekonomiska utnyttjan- den av forskningsresultat som finansierats av offentliga medel (§ 1). Beträffande sådan forskning som finansierats med externa medel kan högskolan, för egen och även för arbetstagarens del, ingå avtal om hur forskning som resulterar i en uppfinning skall hanteras (§ 9). Lagen gäller uppfinningar som är patenterbara eller uppfyller förutsättningarna för skydd som bruksmodeller (§ 3). I är den rådande uppfattningen att datorrelaterade uppfinningar eller program som kan skyddas som bruksmodeller, och som även omfattas av upphovsrätt, faller under lagens tillämpning. Lagen omfattar alla högskoleanställda (§§ 2, 4 och 6). Den gäller däremot inte för forskarstuderande med en tidsbegränsad anställ- ning, eftersom de inte befinner sig i ett anställningsförhållande. Arbetsgivaren kan kräva att få rättigheterna till en högskolean- ställds uppfinning överförda på sig (§§ 7–8). Det finns en skyldig- het för arbetstagaren att utan dröjsmål skriftligt anmäla en sådan uppfinning som skapas som ett led i utförandet av dennes arbets- uppgifter vid högskolan (§ 10). En anmälan sker normalt till pre- fekten. Den anställde får inte offentliggöra eller på annat sätt disponera över uppfinningen innan arbetsgivaren skriftligen har bekräftat att anmälan är mottagen. Om arbetsgivaren vill utnyttja sina möjligheter att förvärva rät- ten till uppfinningen, skall arbetsgivaren från Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder mottagandet av anmälan meddela arbetstagaren detta (§ 11). Under tidsfristen, som kan förlängas genom avtal, är det meningen att högskolan skall bedöma uppfinningens tekniska och kommersiella potential. får arbetstagaren normalt inte offentliggöra eller på annat sätt disponera över uppfinningen. Om arbetsgivaren inte har meddelat sina avsikter inom tvåmånaders- fristen, har arbetstagaren all rätt till uppfinningen. Meddelar arbets- givaren en önskan om att förvärva rätten till uppfinningen, har högskolan också en skyldighet att aktivt verka för att uppfinningen skyddas immaterialrättsligt och nyttiggörs. Emellertid kan särskilda etiska förhållanden motivera att uppfinningen inte skall skyddas immaterialrättsligt (§ 13). Det är arbetsgivaren som bestämmer om sådana förhållanden föreligger. Arbetstagaren är berättigad till rimlig ersättning om högskolan nyttiggör uppfinningen (§ 12). Har parterna avtalat om att arbets- tagaren skall nyttiggöra uppfinningen, är högskolan i stället berät- tigad till rimlig ersättning. Det är högskolan som fastställer all- männa riktlinjer för beräkning av ersättningens storlek. Dessa skall dock godkännas av forskningsministern. Om uppfinningen exploa- teras i högskolans regi är det vanligt att uppfinnaren får när uppfinningen patenteras. Vidare fördelas netto- överskottet från en exploatering med en tredjedel till uppfinnaren och två tredjedelar till högskolan. Är det däremot arbetstagaren som exploaterar uppfinningen, får högskolan en tredjedel av netto- överskottet och uppfinnaren två tredjedelar. Högskolans intäkter skall användas i den egna verksamheten (§ 16). I tillämpas alltjämt ett lärarundantag på i princip samma sätt som i (se 1 § 3 mom. lagen om arbetstagares uppfin- ningar 656/1967). Under slutet av la den finska regeringen fram en proposition med förslag om att lärarundantaget skall om- regleras (se RP 259/2004). Lärarundantaget föreslås gälla samtliga anställda vid högskolorna, som det införs en ny lag om rätt till uppfinningar som görs vid högskolor. Genom lagen skall högskolorna äga resultaten av beställd forskning, medan uppfin- ningar som gjorts utan extern finansiering eller annan extern sam- verkan skall tillhöra forskaren på samma sätt som enligt gällande lärarundantag. Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder I den föreslagna lagen delas högskoleuppfinningar in i tre kate- gorier (3 §). fria uppfinningar som kommit till inom s.k. öppen forskning, som antingen genomförs på enbart högskoleanslag eller med finansiering av en utomstående part, som inte ställt andra vill- kor än beträffande publicering av resultaten, eller sådan forsk- ning där det överenskommits med en bidragsgivare att forsk- ningen skall kategoriseras som öppen, avtalsuppfinningar som har kommit till med utomstående parts deltagande, antingen ekonomiskt eller genom forskningssam- verkan, och En uppfinnare skall utan dröjsmål skriftligt anmäla en patenterbar uppfinning till högskolan (5 §). Av anmälan skall uppfinnarens uppfattning om uppfinningens klassificering framgå. från uppfinningens anmälan skall högskolan meddela om den delar uppfinnarens uppfattning om kategoritillhörighet eller inte. De fria uppfinningarna skall arbetstagaren i regel ha rätt att själv behålla (6 §). Inom ramen för sin bestämmanderätt över uppfin- ningen kan forskaren bestämma om den exempelvis skall offentlig- göras genom publicering. Under vissa förutsättningar kan emeller- tid högskolan överta rätten även till en fri uppfinning. Det gäller om uppfinnaren inte från anmälan har publicerat uppfinningen eller meddelat högskolan sin önskan om att själv utnyttja uppfinningen. Enligt den föreslagna lagen skall arbetsgivaren från anmälan meddela om högskolan vill överta rätten till en avtals- uppfinning (7 §). En sådan uppfinning har högskolan möjlighet att förvärva hela rätten till. I 11 § finns det därför en bestämmelse som begränsar forskarens rätt att publicera avtalsuppfinningar . Enligt bestämmelsen kan publiceringsrätten endast begrän- sas när det är nödvändigt för att trygga uppfinningens nyhet, som är en förutsättning för patentering. Inskränkningen av publiceringsrätten skall tidsbestämmas. Slutligen har högskolan en företrädesrätt att framför andra träffa avtal om hela eller delar av rätten till en övrig uppfinning, dvs. en sådan uppfinning som inte kan anses vara en avtalsuppfinning eller en fri uppfinning (8 §). Högskolan har dessutom en bruksrätt som Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder har karaktären av en enkel licens, om uppfinningen är nödvändig för att högskolan skall kunna bedriva sin verksamhet. Av lagförslaget framgår att för den rätt som arbetstagaren över- låter till arbetsgivaren, skall arbetsgivaren utge skälig ersättning ut- över lön (9 §). Bestämmelsen om skälig ersättning är tvingande och arbetstagarens rätt till ersättning är oberoende av vad som har av- talats innan uppfinningen gjordes. 4.4Reglering inom den allmänna lagstiftningen för arbetstagares uppfinningar Av den engelska patentlagen framgår att arbetsgivaren har rätt till en arbetstagares uppfinning om den kommit till vid utförande av arbetstagarens normala arbetsuppgifter eller efter arbetsgivarens instruktioner, och uppfinningen rimligen kan förväntas vara ett resultat av den anställdes uppfyllande av sina förpliktelser (Sec. 39 Patents Act, 1977). Bestämmelsen gör enligt ordalydelsen inte undantag för någon kategori av arbetstagare och är därmed tillämplig på högskoleanställda. För forskare som är anställda för att bedriva forskning och undervisning i allmänhet, och inte för ett visst avtalat syfte, är det dock oklart om regeln kan tillämpas. I sådana fall är det inte säkert att arbetstagaren kan anses vara anställd för att uppfinna. Är det i stället fråga om uppdragsforsk- ning, finns det normalt uttryckliga avtal om att finansiären tillför- säkras forskningsresultaten. Av den engelska patentlagen framgår det vidare att en arbetstagare har rätt till ekonomisk kompensation för den rätt som arbetsgivaren förvärvar (Secs. 40–43 Patents Act, 1977, ändrad ). När avtal saknas är rättsläget till viss del oklart och därför har flera engelska högskolor utarbetat särskilda riktlinjer för hantering av forskares uppfinningar. Dessa har visserligen olika utformning beroende av högskolans inriktning, storlek, lokala förhållanden m.m., men allmänt sett innebär dessa riktlinjer att högskolor under vissa förhållanden har rätt till sina arbetstagares uppfinningar mot att den anställde forskaren ersätts ekonomiskt. Intäkterna för exploatering av uppfinningen fördelas normalt så att forskaren i egenskap av uppfinnare får en tredjedel, institutionen vid vilken forskaren verkar får en tredjedel och högskolan en tredjedel. Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder I finns det ingen enhetlig lösning för intressekonflikter mellan de olika mål för verksamheten som forskaren, högskolan och i förekommande fall finansiären kan ha, särskilt inte beträf- fande forskarens rätt att offentliggöra sina resultat. Flertalet hög- skolor har emellertid riktlinjer som innebär att forskaren har en ovillkorlig rätt att själv bestämma när offentligt finansierade forsk- ningsresultat skall publiceras, även om resultatet kan skyddas immaterialrättsligt. Denna fria publiceringsrätt inskränks normalt vid externt finansierad forskning. Den franska regleringen om rätten till arbetstagares uppfinningar gäller för såväl enskilt som offentligt anställda, dvs. den omfattar även högskoleanställda (se artiklarna L. 611–6, L. 611–7 , L. 611– 7.5 och L. 613–29 Code de la propriété intellectuelle och beträf- fande ersättningar Décrets no. 96–857 och no. 2001–140). Regleringen kan frångås genom skriftligt avtal, men endast till för- mån för arbetstagaren. Allmänt föreskrivs att vissa uppfinningar av anställda, s.k. tjänsteuppfinningar, tillhör arbetsgivaren. Till sådana uppfinningar har arbetsgivaren en omedelbar rätt. Med en tjänsteuppfinning avses en uppfinning som arbetstagaren har gjort i sin tjänst under förutsättning att det ingår i dennes arbetsuppgifter att ägna sig åt uppfinnarverksamhet, eller om arbetstagaren uttryckligen har fått i uppdrag att bedriva forskning eller studier. Arbetstagaren är skyl- dig att informera arbetsgivaren om sina tjänsteuppfinningar, men har ingen ovillkorlig rätt till ersättning för en sådan uppfinning; lönen anses i vissa fall tillräcklig ersättning. Parterna kan dock träffa avtal om ersättning, exempelvis kollektivavtal. Lagreglerna kompletteras av en förordning som anvisar att en kombination av lön och royaltyintäkter kan vara en lämplig modell för arbets- tagares ersättning så att den anställde uppfinnaren utöver sin lön får en viss procentsats på nettointäkterna från sin uppfinning. För högskoleforskare gäller dock mer preciserade ersättningsprinciper. En sådan forskare har rätt till av intäkterna från en upp- finning och på belopp däröver av intäkterna. Övriga arbetstagaruppfinningar tillhör visserligen principiellt arbetstagaren. Arbetsgivaren har dock en exklusiv rätt att helt eller Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder delvis träda in som rättighetshavare till en uppfinning som har gjorts i arbetet med företagets resurser, eller som faller inom arbetsgivarens verksamhetsområde. För sådana uppfinningar har arbetstagaren i stället alltid rätt till skälig ersättning, som ofta beräknas på basis av arbetsgivarens vinst. Det följer av allmänna rättsliga principer att högskoleforskare har en ovillkorlig rätt att publicera sina forskningsresultat. Denna rätt inskränks inte av den särskilda reglering som gäller för arbets- tagares uppfinningar (se Rapport d´information no. 377 (2000– 2001) au nom de la commission des Affaires économiques et du Plan (1) sur l'utilisation des brevets par les entreprises françaises). Den norska regleringen om arbetstagares patenterbara uppfin- ningar har tidigare i stort motsvarat den som gäller enligt den svenska uppfinnarlagens (se lov 1970 nr 21 om retten til oppfinnel- ser som er gjort av arbeidstakere). gällde alltså ett lärarundantag i . har lagstiftningen ändrats, och rätten till högskoleanställdas uppfinningar tillfaller numera högskolan. Lagens utgångspunkt är att huvudsakligen samma regler skall gälla för alla arbetstagare, både i privat och i offentlig sektor. De flesta bestämmelserna i lagen är dispositiva och gäller endast om annat inte har avtalats eller kan anses överenskommet mellan arbetsgivaren och arbetstagaren. Den anställdes väsentligaste intressen skyddas dock liksom i genom tvingande bestäm- melser. Till sådana hör reglerna om skälig ersättning och avtal om inskränkning i arbetstagarens förfoganderätt över uppfinningen . Arbetsgivaren har rätt att helt eller delvis träda in som rättig- hetshavare till en anställds uppfinning, om arbetstagarens huvud- sakliga arbetsuppgift består i forsknings- eller uppfinnarverksamhet och uppfinningen väsentligt har kommit till som resultat av den verksamheten, eller om den annars innefattar lösningen av en i tjänsten förelagd närmare angiven uppgift (§ 4 första stycket). Vidare skall uppfinningens användning falla inom arbetsgivarens verksamhetsområde. I sådana fall har arbetsgivaren möjlighet att förvärva hela rätten till uppfinningen. I § 4 andra stycket regleras arbetsgivarens rätt till sådana uppfinningar som kommit till i något annat samband med anställningen än vad som föreskrivs i första Högskoleanställdas uppfinningar i vissa andra länder