sou · GTB333 · 2006-01-01 00:00:00 — Jämkning skall endast ske i den utsträck- ning som behövs för att skadeståndet inte längre skall framstå som en oskälig belastning på den skadeståndsskyldige med hänsyn till dennes ekonomiska förhållanden. Mot bakgrund av att verksamheten inom fjärrvärmebranschen normalt bedrivs i någon form av juridisk person och de stränga krav som måste ställas i försäkringshänseende, torde jämkning kunna komma i fråga endast undantagsvis. 30 § Konsumenten skall underrätta motparten om anspråk på ersätt- ning från det att skadan inträffade. Gör han inte det, har han förlorat sin rätt till ersättning för den uppkomna skadan. Paragrafen innehåller en kombinerad reklamations- och preskrip- tionsregel. Den tar sin utgångspunkt i 11 kap. 12 § ellagen och 8 kap. 12 § i regeringens förslag till ny naturgaslag.39 Om konsumenten inte underrättar motparten om sitt anspråk på ersättning till följd av en skada förlorar konsumenten rätten till 2004/05:62, Genomförande av EG:s direktiv om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m. Bestämmelsen har gjorts mer konsumentvänlig genom en längre preskriptionstid än motsvarande reglering i ellagen som föreskriver en preskriptionstid från skadan. Enligt bestämmelsen skall konsumenten underrätta motparten om ett anspråk på ersättning senast från det att skadan inträf- fade. Anledningen till att prekriptionstiden förlängts i förhållande till vad som gäller på elområdet och föreslås gälla på naturgasområdet är bl.a. en ambition att anpassa denna till vad som kommer att gälla enligt konsumentköplagen och konsumenttjänstlagen från och med den 1 april 2005.40 Då kommer preskriptionstiden för att reklamera fel på en vara eller hos en tjänst att förlängas till . Till detta kommer att en fjärrvärmedistributörs fordran mot en konsument preskriberas från fordrans uppkomst.41 Om det för kon- sumentens fordran på ersättning från distributören gäller en kor- tare preskriptionstid kan konsumenten förlora rätten att göra anspråk på ersättning för en skada som i tiden är hänförlig till dis- tributörens fordran och som skulle kunna användas kvittningsvis.42 En sådan ordning kan i viss mån undvikas genom att preskrip- tionstiden förlängs till . Har konsumenten underrättat motparten om sitt anspråk inom treårsfristen gäller allmänna preskriptionsregler. 31 § Kan parterna vid en förhandling enligt 9 § inte nå en överens- kommelse, skall tillsynsmyndigheten på begäran av parterna gemen- samt medla i tvisten. Paragrafen motiveras ovan i avsnitt 4.7 och har sin grund i den för- handlingsskyldighet som slås fast i 9 §. I paragrafen ges en möjlig- het att vid oenighet i samband med förhandling om tillträde till fjärrvärmenät, t.ex. tredjepartstillträde eller leverans av spillvärme till nätet, få hjälp med medling. För att medling skall komma till stånd krävs att båda parter är överens om att medling skall ske. 2004/05:13, Distans- och hemförsäljningslag m.m., bet. 2004/05:LU5, rskr. 2004/05:161. 412 § andra stycket preskriptionlagen. 42Jfr 10 § preskriptionslagen. 32 § Kan parterna vid en förhandling enligt 18 § inte nå en överens- kommelse, skall tillsynsmyndigheten på begäran av en av parterna medla i tvisten. Har medling enligt första stycket avslutats utan att parterna har kommit överens i en hänskjuten fråga som avser annat än anslutning till fjärrvärmenätet, skall tillsynsmyndigheten på begäran av en av parterna lämna en rekommendation om hur tvisten bör lösas. Sådan begäran skall ske senast när medling avslutas. Gäller medling enligt första stycket en fråga om ändring av ett avtalsvillkor, får ändringen inte träda i kraft förrän medlingsförfaran- det har avslutats eller, om rekommendation har begärts, en rekom- mendation lämnats. Bestämmelsen har behandlats i Skäligt pris på fjärrvärme43, avsnitt 6.4.7. Genom bestämmelsen i 18 § har det införts en förhandlingsord- ning beträffande vissa för kunden betydelsefulla frågor. För det fall att parterna misslyckats med att komma överens vid en sådan för- handling öppnar första stycket i den i frågavarande paragrafen upp en möjlighet för parterna att få hjälp att komma överens genom att hänskjuta den aktuella frågan för medling. Det räcker att en av parterna begär medling för att sådan skall komma till stånd. Med- ling sker av tillsynsmyndigheten genom en inom myndigheten spe- ciellt inrättad nämnd, . Denna bör regleras i förordning. Av andra stycket följer att en av parterna vid medling kan begära att tillsynsmyndigheten, genom , skall lämna en rekommendation om hur den aktuella förhandlingsfrågan bör lösas. Denna möjlighet står dock bara öppen i den mån det redan finns ett avtal mellan parterna. Det är alltså inte möjligt för en potentiell kund att få en sådan rekommendation. Det bör poäng- teras att förhandlingsfrågan inte behöver vara föranledd av det aktuella avtalet mellan parterna. Även förhandlingar mellan en kund och den som bedriver fjärrvärmeverksamhet om ett nytt avtal träffas alltså av möjligheten till rekommendation. En medling anses avslutad om parterna är överens om att medlingen skall upphöra eller konstaterar att parterna inte kan enas. I tredje stycket ges en betydelsefull regel. Om förhandlingsord- ningen och medlingsfunktionen tar sikte på en ändring av ett 43 SOU 2004:136. avtalsvillkor i ett gällande avtal mellan en fjärrvärmedistributör och en fjärrvärmekund får ändringen av avtalsvillkoret inte genomföras förrän medlingen avslutats. Begär en av parterna att en rekommen- dation skall lämnas får ändringen av avtalsvillkoret inte ske förrän rekommendationen meddelats. 33 § Tvist mellan den som bedriver fjärrvärmeverksamhet och en kund i anledning av ett avtal om distribution av fjärrvärme eller anslutning till ett fjärrvärmenät, får av en av parterna hänskjutas till prövning av tillsynsmyndigheten. skall lämna en rekommendation om hur tvisten bör lösas. Bestämmelsen har behandlats utförligt i Skäligt pris på fjärr- värme44, avsnitt 6.5. Utöver oenigheter som kan uppkomma till följd av ändringar i gällande avtalsvillkor kan tvistigheter om andra frågor i avtalsförhållandet mellan en fjärrvärmedistributör och en fjärrvärmekund. Genom bestämmelsen ges en möjlighet att få alla tvistefrågor i avtalsförhållandet underkastade tillsynsmyndighetens bedömning. Denna bedömning skall utmynna i ett förslag till lös- ning av tvisten i form av en rekommendation. 34 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas av tillsynsmyndigheten. Tillsynen omfattar inte efterlevnaden av bestämmelserna i 21–30 §§. Bestämmelsen har övergripande behandlats i de två delbetänkanden som utredningen tidigare lagt fram. I Tryggare fjärrvärmekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverksam- het45 behandlas tillsynsfrågorna huvudsakligen i avsnitt 5.1 och i Skäligt pris på fjärrvärme behandlas de i avsnitt 8.2. Den viktigaste delen i tillsynen gäller de bestämmelser som syf- tar till att öka transparensen och kundernas möjligheter till påver- kan på sin situation. Det blir därför enligt första stycket närmast aktuellt att utöva tillsyn över att de som bedriver fjärrvärmeverk- samhet iakttar den förhandlingsskyldighet och redovisningsskyl- dighet som följer av lagen. Tillsynen omfattar även andra krav m.m. på verksamhetsutövaren. Bestämmelserna i andra stycket är utformade efter mönster från motsvarande bestämmelser i ellagen och regeringens förslag till ny naturgaslag46 och innebär att vissa bestämmelser i lagen undantas från tillsynsmyndighetens tillsyn. Lagen ger i 14–15 §§ vissa bestämmelser om kommunala fjärr- värmeföretag. För motsvarande företag som bedriver elverksamhet gäller att tillsynsmyndigheten inte utövar tillsyn. I 14 § anges att sådana företag, under vissa förutsättningar, får bedriva fjärrvärmeverksamhet med frångående av den s.k. lokalise- ringsprincipen. Eftersom denna bestämmelse inte öppnar för ett fullständigt avsteg från lokaliseringsprincipen utan alltjämt inne- håller ett krav på de kommunala företagen finns det skäl att utöva tillsyn över att bestämmelsen om delvis avsteg från lokaliserings- principen efterlevs. Den har därför inte undantagits från tillsyns- verksamheten. I 15 § anges att om ett kommunalt fjärrvärmeföretag bedriver fjärrvärmeverksamhet skall verksamheten drivas på affärsmässig grund. Denna bestämmelse ställer krav på de kommunala företagen och är därför av den karaktären att den kan kräva tillsyn. På el- och naturgasområdet har sådan tillsyn inte ansetts erforderlig på den grund att konkurrenslagen är tillämplig och därmed är kravet underställt tillräcklig tillsyn genom den som utövas av Konkur- rensverket. Kravet på affärsmässighet är motiverat av att upprätt- hålla konkurrensneutraliteten mellan energislagen, huvudsakligen el, naturgas och fjärrvärme. tillsyn tar sikte på att ingripa mot konkurrenshinder och konkurrenssnedvridande åtgärder på en viss relevant produktmarknad. Huruvida det råder konkurrensneutralitet mellan olika relevanta produktmarknader utgör därför normalt inte en fråga som ingår i detta uppdrag. Mot bakgrund av att bedömt att fjärrvärmen utgör en egen relevant produktmarknad där konkurrens inte förekommer kan det med fog antas att ingripanden från sida inte kommer att ske. Det finns därför – till skillnad från vad som gäller på de till del konkurrensutsatta el- och naturgasmarknaderna – ett behov av tillsyn för att kontrollera efterlevnaden av den nu aktuella bestämmelsen. 2004/05:62, Genomförande av EG:s direktiv om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m. Genom lagen införs ett antal bestämmelser i 21–30 §§ som regle- rar rätten för den som bedriver fjärrvärmeverksamhet att avbryta leveranser av fjärrvärme till en konsument om denne gör sig skyldig till avtalsbrott. Bestämmelserna reglerar alltså förhållandet mellan två enskilda parter. Om det uppstår tvist mellan parterna om till- lämpningen av bestämmelserna kan tvisten prövas vid allmän dom- stol. Bestämmelserna är alltså av sådan natur att det inte föreligger något behov av tillsyn. 35 § har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. Bestämmelsen har behandlats i såväl Tryggare fjärrvärmekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverksam- het47, avsnitt 5.1, som Skäligt pris på fjärrvärme48, avsnitt 8.3. I paragrafen regleras tillsynsmyndighetens befogenheter när- mare. En grundläggande förutsättning för en fungerande tillsyn är att initiativ och beslut är väl underbyggda. Det är därför av vikt att tillsynsmyndigheten kan begära in de upplysningar och handlingar som är av intresse för tillsynen. Den information som begärs in skall användas i tillsynen för kontroll av bl.a. att lagens allmänna skyldigheter efterlevs. Av bestämmelsen framgår att en begäran får förenas med vite. 36 § får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av denna lag och av de föreskrifter och villkor som omfattas av tillsynen. Ett föreläggande får förenas med vite. Paragrafen har behandlats i Tryggare fjärrvärmekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverksamhet49, avsnitt 5.1, och Skäligt pris på fjärrvärme50, avsnitt 8.3. I bestämmelsen ges tillsynsmyndighetens grundläggande befo- genhet för att åstadkomma rättelse, nämligen förelägganden. Före- lägganden får alltid förenas med vite. Bestämmelser om viten finns i lagen om viten. Befogenheten att utfärda föreläggande, eventuellt i förening med vite, omfattar även den situation som regleras i 38 §. En juridisk person som inte lämnar in föreskrivna redovisningshandlingar eller revisorsintyg skall enligt nämnda paragraf betala förseningsavgift. Närmare föreskrifter om sådan avgift ges i 38–44 §§. Skulle situationen uppkomma att en juridisk person inte har uppfyllt sina skyldigheter att ge in nämnda handlingar ens sedan möjligheterna att besluta om förseningsavgift har uttömts, kan alltså tillsynsmyndigheten besluta om att förelägga den juridiska personen att, eventuellt i förening med vite, fullgöra sina skyldig- heter. Dessa skyldigheter är av betydelse för fjärrvärmemarknadens funktion och fjärrvärmekundernas trygghet, varför tillsynsmyndig- heten måste kunna använda alla möjligheter att åstadkomma rät- telse. 37 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för att finansiera de uppgifter till- synsmyndigheten har enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Tillsynsavgift skall tas ut av den som bedriver fjärrvärmeverksamhet. Bestämmelsen har behandlats huvudsakligen i Skäligt pris på fjärr- värme51, kapitel 11, men har även berörts i Tryggare fjärrvärme- kunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvär- meverksamhet52, avsnitt 5.2. I paragrafen bemyndigas regeringen och tillsynsmyndigheten att meddela föreskrifter om vissa avgifter, som syftar till att finansiera alla de uppgifter som tillsynsmyndigheten har på fjärrvärmeområ- det. Dess viktigaste uppgifter blir att granska fjärrvärmeföretagens redovis- ning och att utöva tillsyn över att förhandlingsskyldigheterna i 9 och 18 §§ efterlevs. Därutöver skall tillsynsmyndigheten, genom den till myndigheten kopplade , medla och föreslå lösningar i förhandlingsbara frågor enligt 9 och 18 §§ samt lösa tvister som i övrigt kan uppkomma i fjärrvärmeförhållandet. Tillsynsavgifter skall tas ut av juridiska personer som omfattas av tillsynen. Bestämmelserna i 38–44 §§ är utformade efter mönster från mot- svarande föreskrifter i 12 kap. 7–13 §§ ellagen.53 Dessa föreskrifter har i sin tur utformats efter mönster från 8 kap. 5–11 §§ årsredo- visningslagen. Kommentarer till dessa bestämmelser finns i Reger- ingens proposition Års- och koncernredovisning, del II, s. 262 ff.54 38 § Om den som bedriver fjärrvärmeverksamhet inte ger in bestyrkt kopia av sådan redovisning samt sådant revisorsintyg som anges i 11 § första stycket och 13 § andra stycket, skall företaget betala försenings- avgift till staten enligt 39 §. Beslut om förseningsavgift fattas av tillsynsmyndigheten. Bestämmelsen i första stycket föreskriver en sanktion för den som bedriver fjärrvärmeverksamhet och underlåter att ge in redovisning och revisorsintyg enligt vad som föreskrivs i 11 § första stycket och 13 § andra stycket. Sanktionen består i att betala en försenings- avgift till staten. Enligt andra stycket beslutar tillsynsmyndigheten om försenings- avgifter. 39 § Den som bedriver fjärvärmeverksamhet skall betala en förse- ningsavgift om de handlingar som anges i 38 § inte har kommit in till tillsynsmyndigheten från räkenskapsårets utgång. Om verksamhetsutövaren har beslutat om fortsatt bolagsstämma enligt 9 kap. 9 § andra stycket aktiebolagslagen (1975:1385) eller om fortsatt föreningsstämma enligt 7 kap. 4 § tredje stycket lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, skall dock denne betala förseningsavgift först om handlingarna inte har kommit in från räken- skapsårets utgång. Avgiften skall uppgå till . Om de handlingar som anges i 38 § inte har kommit in från det att underrättelse avsändes till den som bedriver 1997/98:159. 1995/96:10. fjärrvärmeverksamhet om ett beslut om förseningsavgift enligt första stycket, skall denne betala en ny förseningsavgift. Den nya avgiften skall uppgå till . Om de handlingar som anges i 38 § inte har kommit in från det att underrättelse avsändes till den som bedriver fjärrvärmeverksamhet om ett beslut om förseningsavgift enligt andra stycket, skall denne betala en ny förseningsavgift. Den nya avgiften skall uppgå till . Bestämmelsen motsvarar och har sin förebild i 12 kap. 8 § ellagen. Vad som föreskrivs i första stycket avviker något från motsva- rande föreskrifter i årsredovisningslagen. Till skillnad från vad som gäller enligt årsredovisningslagen gäller föreskrifterna om förseningsavgift alla som bedriver fjärrvärme- verksamhet oavsett form. För fjärrvärmeverksamheter som bedrivs i förvalt- ningsform gäller att ett räkenskapsår omfattar ett kalenderår enligt lagen om redovisning. Den bakomliggande bestämmelsen i årsredovisningslagen före- skriver att ett aktiebolag, om det bl.a. har gjort anmälan till regi- streringsmyndigheten om fortsatt bolagsstämma enligt 9 kap. 9 § tredje stycket aktiebolagslagen, skall betala förseningsavgift först om handlingarna inte har kommit in i stället från räkenskapsårets utgång. Registre- ringsmyndighet enligt årsredovisningslagen är , som också beslutar om förseningsavgift. När frågan om beslut om för- seningsavgift enligt den lagen blir aktuell har alltså kännedom om huruvida ett aktiebolag har gjort anmälan eller inte. Situationen är dock något annorlunda när det gäller försenings- avgift enligt den föreslagna fjärrvärmelagen. Någon anmälnings- skyldighet gentemot tillsynsmyndigheten vad gäller fortsatt bolagsstämma eller föreningsstämma föreligger nämligen inte. Till- synsmyndigheten har alltså inte motsvarande kännedom som när frågan om beslut om förseningsavgift enligt fjärr- värmelagen blir aktuell. Därför har föreskriften fått den utform- ning som framgår av lagtexten. Det sagda innebär att tillsynsmyndigheten måste ta reda på om den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har fattat beslut om fort- satt bolagsstämma eller föreningsstämma om myndigheten över- väger att fatta beslut om förseningsavgift från räkenskapsårets utgång. 40 § Om registrering har skett av ett beslut om att den som bedriver fjärrvärmeverksamhet försatts i konkurs eller trätt i likvidation, får beslut om förseningsavgift inte meddelas. 41 § Har den som bedriver fjärrvärmeverksamhet inom föreskriven tid gett in de handlingar som anges i 38 § men har handlingarna någon brist som lätt kan avhjälpas, får tillsynsmyndigheten meddela beslut om förseningsavgift endast om verksamhetsutövaren har underrättats om bristen och fått tillfälle att avhjälpa den men inte gjort det inom den tid som angetts i underrättelsen. En sådan underrättelse får sändas med posten till den postadress som verksamhetsutövaren senast har anmält hos tillsynsmyndigheten. 42 § En förseningsavgift skall efterges, om underlåtenheten att ge in handlingen framstår som ursäktlig med hänsyn till omständigheter som den som bedriver fjärrvärmeverksamhet inte har kunnat råda över. Avgiften skall också efterges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut den. Bestämmelserna om eftergift skall beaktas även om något yrkande om detta inte har framställts, om det föranleds av vad som har före- kommit i ärendet. 43 § Om en förseningsavgift inte har betalats efter betalningsuppma- ning, skall avgiften lämnas för indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indriv- ning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske. 44 § Ett beslut om förseningsavgift får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft. Om den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har rätt att få tillbaka betalad förseningsavgift på grund av en domstols beslut, skall ränta betalas på den återbetalade förseningsavgiften från och med månaden efter den då förseningsavgiften betalades in till och med den månad då återbetalning görs. I fråga om räntans storlek tillämpas 19 kap. 14 § skattebetalningslagen (1997:483). 45 § Beslut av tillsynsmyndigheten enligt 35–36, 39 och 42 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. I första stycket anges de beslut som får överklagas. Det gäller till- synsmyndighetens beslut om begäran att vid vite komma in med handlingar enligt 35 §, beslut om förelägganden för att åstadkomma rättelse enligt 36 § samt beslut om förseningsavgift enligt 39 och 42 §§. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 11 och 13 §§ tillämpas första gången för det räkenskapsår som påbörjas eller närmast därefter. Av första punkten framgår att lagen träder i kraft . Den andra punkten avser skyldigheten att upprätta särredovis- ning och revisorsintyg. Övergångsbestämmelsen införs för att den som bedriver fjärrvärmeverksamhet inte skall behöva ändra redo- visningsmetoder under löpande räkenskapsår. Därför föreskrivs att dessa föreskrifter skall tillämpas första gången för det första räken- skapsår som börjar efter det att lagen har trätt i kraft. En konsekvens av redovisnings- och revisionbestämmelsernas ikraftträdande blir, med den utformning regleringen om förse- ningsavgifter i 38 och 39 §§ har fått, att någon övergångsbestäm- melse till dessa bestämmelser inte behövs. De tillämpas ju endast på redovisning som avses i 11 och 13 §§ varför förseningsavgift kan bli aktuell först efter att ett räkenskapsår som påbörjas eller närmast därefter har löpt ut. De kundskyddsregler som lagen innehåller skall gälla för lagens ikraftträdande. Detta innebär bl.a. att de avtal som gäller och som inte uppfyller de krav på information m.m. som ställs upp i 16 § måste kompletteras. En ordning där lagens bestämmelser i denna del skall börja tillämpas först efter hand som gällande avtal löper ut är inte lämplig mot bakgrund av att många avtal löper tills vidare. Kunder med sådana avtal skulle med en denna ordning inte komma i åtnjutande av det skydd som lagen avser att ge. Kunden skulle då vara hänvisad till att säga upp avtalet och förhandla fram ett nytt, kanske mindre fördelaktigt avtal än det som löper . En sådan ordning kan alltså leda till en sämre ställ- ning för kunden i strid med avsikten med bestämmelserna. 13.2Förslaget till lag om ändring i ellagen (1997:857) 7 kap. 2 § Bestämmelsen ändras på det sätt att distribution av fjärrvärme inte längre omfattas av bestämmelsen som har flyttas över till 15 § fjärr- värmelagen (2006:000). Ändringen medför att ellagen är tillämplig på fjärrvärmeverksamhet i någon form. Sådan verksamhet regleras huvudsakligen i fjärrvärmelagen. 13.3Förslaget till lag om ändring i lag (1978:160) om vissa rörledningar Bestämmelsen ändras på det sätt att från lagens tillämpningsområde undantas rörledningar för transport av fjärrvärme. Av övergångsbestämmelserna punkten två följer att ett ärende som avser prövning av koncession för rörledning för transport av fjärr- värme och som har inletts men inte avgjorts före denna lags ikraft- trädande skall anses förfallet. Vidare klargörs i punkten tre att koncessioner som avser rörled- ningar för transport av fjärrvärme och som beviljats enligt rörled- ningslagen före denna lags ikraftträdande alltjämt skall gälla och att rörledningslagens bestämmelser skall tillämpas på de aktuella rör- ledningarna. Detta innebär att den som har en beviljad koncession kan begära att denna skall upphöra med stöd av 14 § rörlednings- lagen. Anmälan om att frånträda rätten enligt koncessionen skall ske till regeringen och koncessionen upphör efter det att anmälningen kom in. Det sagda gäller såvida inte något annat följer av koncessionen. 13.4Förslaget till lag (2005:000) om ursprungsgarantier avseende el från högeffektiv kraftvärme 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om en rätt för elproducenter att få ursprungsgarantier för el som producerats genom högeffektiv kraftvärme. Med ursprungsgaranti avses ett dokument som anger att en viss mängd el från högeffektiv kraftvärme har producerats. Med kraftvärme avses samtidig framställning av dels el eller meka- nisk energi, dels värme. Kraftvärmen är högeffektiv när framställ- ningen ger en bränslebesparing med jämfört med separat produktion av el och värme enligt fastställda referensvärden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för fastställande av referensvärden och beräkningsmetodik.