sou · GTB338 · 2006-01-01 00:00:00 — buggning, har åklagaren, om han anser att det krävs hemligt tillträ- de till platsen, att i sin framställning till rätten närmare utveckla skälen för det. Det kan dock inte krävas att åklagaren vid begäran om tillstånd närmare skall ange exakt var det tekniska hjälpmedlet skall placeras, t.ex. i vilket rum informationssystemet är beläget som de brottsutredande myndigheterna behöver få tillgång till. Även om åklagaren inte är skyldig att närmare ange sådana fakta, kan rätten i ett tillståndsbeslut ge föreskrifter i den saken. Ett par ledamöter i den referensgrupp som är knuten till bered- ningen har ansett att de brottsutredande myndigheterna inte skall ges rätt att få tillträde till exempelvis bostäder och arbetsplatser för att placera sådan utrustning som krävs för hemlig dataavläsning. Vi har emellertid, med hänsyn till de mycket restriktiva förutsättning- arna som vi föreslår för användning av tvångsmedlet hemlig dataav- läsning (se bl.a. avsnitten 9.4.4, 9.4.5 och 9.4.7) och de tillstånds- och rättssäkerhetskrav som ställs upp (se bl.a. avsnitt 9.4.3), ansett – i likhet med referensgruppens majoritet – att myndigheterna bör kunna ges ett sådan rätt när domstol gett tillstånd till tvångsmedlet. Det tekniska hjälpmedlet måste också återtas, om det inte på an- nat sätt kan göras obrukbart. Återtagandet skall därmed också tas in i bedömningen av frågan om hemlig dataavläsning skall tillåtas eller inte, eftersom även ett återtagande ofta kommer att kräva ett hemligt intrång. Fråga uppstår då om det tek- niska hjälpmedlet skall återtas. Ett tillstånd till användning av ett tvångsmedel gäller självfallet som anges i beslutet, så länge som förutsättningar för tillstånd fortfarande finns. Det tek- niska hjälpmedlet får givetvis inte installeras innan rätten har fattat beslut om hemlig dataavläsning och verkställigheten får inte pågå utöver tillståndstiden. Det kan dock inte krävas att de brottsutre- dande myndigheterna som tillståndet avser även skall ta bort den tekniska utrustningen. En sådan åtgärd kräver bl.a. en hel del planering för att kunna genomföras utan upptäckt. När det tekniska hjälpmedlet som har installerats inte längre får användas skall det alltså tas bort, vilket bör ske så snart som möj- ligt. I stället för att återta hjälpmedlet bör det dock finnas en rätt att i stället göra det obrukbart, om tekniken medger detta och det skulle vara lämpligare i ett visst fall. Vid hemlig teleavlyssning krävs inte att det sker intrång för att starta eller avbryta avlyssningen. Operatörernas nödvändiga med- verkan vid den verkställigheten innebär bl.a. att polisen kan värja sig mot obefogade anklagelser om omfattande eller otillbörlig av- lyssning (se SOU 1998:46 s. 341). Det kan framstå som angeläget även vid hemlig dataavläsning att det finns en slags yttre kontroll av att verkställighet inte fortgår t.ex. efter det att tillståndet har upp- hört. På samma sätt som regeringen föreslog i lagrådsremissen rö- rande buggning menar vi att det är lämpligt att föreskriva att dom- stolen skall underrättas av åklagaren när det tekniska hjälpmedlet har tagits bort eller gjorts obrukbart. Detta är, som regeringen ut- talade, ett administrativt okomplicerat sätt att skapa en kontroll. Skulle någon underrättelse inte komma in, faller det närmast på det offentliga ombudet att agera. Givetvis bör endast sådan olägenhet eller skada som är nödvän- dig få förorsakas vid verkställigheten. Detta bör, liksom vid hus- rannsakan (se 28 kap. 6 § första stycket RB), särskilt föreskrivas i lagen om hemlig dataavläsning. De brottsutredande myndigheterna skall alltså vid verkställigheten av hemlig dataavläsning vara skyldi- ga att se till att tvångsmedlet orsakar minsta möjliga skada. 9.4.10Undantag för avläsning av meddelanden mellan den misstänkte och hans försvarare Förslag: Hemlig dataavläsning skall inte få ske av sådana medde- landen mellan den misstänkte och hans försvarare som avses i 27 kap. 22 § RB. Om det framkommer under avläsningen att det är fråga om ett sådant meddelande, skall avläsningen av- brytas. En upptagning skall förstöras i den del där meddelandet förekommer. Enligt 36 kap. 5 § tredje stycket RB får rättegångsombud, biträden eller försvarare inte höras som vittnen om vad som anförtrotts dem för uppdragets fullgörande, om inte den misstänkte medger det. Det gäller oavsett brottets beskaffenhet. Det gäller också vare sig ombudet är advokat eller inte. Mot bakgrund av den bestämmelsen finns regeln i 27 kap. 22 § RB om att hemlig teleavlyssning inte får ske av telefonsamtal eller andra telemeddelanden mellan den miss- tänkte och hans försvarare. Om det framkommer under avlyss- ningen att det är fråga om ett sådant samtal eller meddelande, skall avlyssningen avbrytas. Upptagningar eller uppteckningar skall, i den mån de omfattas av förbudet, förstöras. Det kan nämnas att det i förarbetena sades att paragrafen inte kommer att få betydelse annat än i några enstaka fall, eftersom det hör till undan- tagssituationerna att en försvarare har utsetts när avlyssningen ak- tualiseras (prop. 1988/89:124 s. 68). Någon motsvarighet till be- stämmelsen finns inte för hemlig teleövervakning och hemlig ka- meraövervakning. I den lagrådsremiss som följde på förslag föreslog regeringen att avlyssningsförbudet i 27 kap. 22 § RB skulle utökas till att omfatta telefonsamtal eller andra telemeddelanden där någon som yttrar sig, på grund av vissa bestämmelser i 36 kap. 5 § RB om undantag från vittnesplikten, inte skulle ha kunnat höras som vittne om det som sagts eller på annat sätt uttryckts. Försla- get, som rörde exempelvis advokater, läkare och präster, har inte lett till lagstiftning. Som nämndes i avsnitt 4.2.4 avstod regeringen i propositionen Hemliga tvångsmedel – offentliga ombud och en mer ändamålsen- lig reglering (prop. 2002/03:74) från att i det sammanhanget be- handla vissa frågor rörande hemlig teleavlyssning och hemlig tele- övervakning som tidigare hade tagit upp. Det rörde bl.a. frågan om ett utvidgat förbud mot att avlyssna vissa samtal. Regeringen angav i dessa delar att frågorna hänger samman med en eventuell lagstiftning om hemlig avlyssning (buggning) och om hanteringen av överskottsinformation (se vidare avsnitt 9.4.11). För att inte föregripa beredningen av dessa frågor lade regeringen inte fram några förslag i de delarna i det sammanhanget (prop. 2002/03:74 s. 12). Förslaget till reglering av hemlig dataavläsning innebär att ett nytt hemligt tvångsmedel införs genom vilket det blir möjligt för de brottsutredande myndigheterna att till en del få sådan informa- tion som annars erhålls genom hemlig teleavlyssning. Regeringen har lagt fram ett förslag till reglering av överskottsinforma- tion vid användning av hemliga tvångsmedel (prop. 2004/05:143). I det förslaget berörs inte frågan om förbudet mot att avlyssna vissa samtal. I avvaktan på resultatet av den vidare beredningen av den frågan har vi valt att föreslå att lagstiftningen skall innehålla en be- stämmelse som motsvarar den som finns för hemlig teleavlyssning (27 kap. 22 § RB). Det innebär alltså att hemlig dataavläsning inte får ske av meddelanden mellan den misstänkte och hans försvarare. Om det framkommer under avläsningen att det är fråga om ett så- dant meddelande, skall avläsningen avbrytas. En upp- tagning skall förstöras i den del där meddelandet före- kommer. Förslag: Om det vid hemlig dataavläsning har kommit fram uppgif- ter om ett annat brott än det som har legat till grund för beslutet om avläsning, får uppgifterna användas för att utreda brottet. För- undersökning eller motsvarande utredning om brottet får dock in- ledas på grund av dessa uppgifter endast om 1.det är föreskrivet fängelse eller däröver för brottet och det kan antas att brottet inte föranleder endast böter, eller 2.det finns särskilda skäl. Om det har kommit fram uppgifter om förestående brott, får uppgifterna användas för att förhindra brott. Vid användning av hemliga tvångsmedel kan det komma fram upp- gifter som inte har något som helst samband med det brott som har legat till grund för tvångsmedelsbeslutet. Uppgifterna kan dock i stället vara av betydelse för utredningen av ett annat begånget brott eller för att förhindra nya brott. De kan beröra den person som förundersökningen gäller eller andra personer som är ovidkom- mande i det sammanhanget. Det kan också röra sig om uppgifter som inte har samband med något brott men som är av betydelse i ett annat sammanhang och då främst för andra myndigheter, exem- pelvis sociala myndigheter. I vad mån sådan överskottsinformation får utnyttjas är inte generellt reglerat i lag även om frågan ändå inte kan sägas vara helt oreglerad. Som nämndes i bl.a. avsnitt 9.4.10 har regeringen lagt fram ett förslag om reglering av de brottsbekämpande myndighe- ternas användning av överskottsinformation som framkommer vid användning av hemliga tvångsmedel. Bestämmelserna avser an- vändning av informationen för såväl brottsutredande som brottsfö- rebyggande ändamål (prop. 2004/05:143). Förslaget innebär att överskottsinformation om annat brott än det som låg till grund för hemlig teleavlyssning, hemlig teleöver- vakning och hemlig kameraövervakning normalt skall få användas för att utreda det brottet. Beträffande överskottsinformation om mindre allvarliga brott föreslås dock en viss begränsning. En förun- dersökning om ett sådant mindre brott skall få inledas på grund av överskottsinformationen endast om fängelse eller däröver är föreskrivet för brottet och det kan antas att brottet inte föranleder endast böter eller om det finns särskilda skäl. Uppgifter om före- stående brott föreslås få användas för att förhindra brott (se försla- get till 27 kap. 23 a § RB och 6 a § lagen om hemlig kameraöver- vakning). Hemlig dataavläsning är, som framgår av begreppet i sig, ett hemligt tvångsmedel. Det verkställs alltså utan att den berörde har vetskap om att det sker. Liksom vid övriga hemliga tvångsmedel är det givet att det även i det fallet kan komma fram uppgifter som är att beteckna som överskottsinformation. Den typ av reglering som regeringen har föreslagit för hemlig teleavlyssning, hemlig tele- övervakning och hemlig kameraövervakning måste finnas även vid användning av hemlig dataavläsning. 9.4.12Hantering av inhämtad information Förslag: En upptagning som har gjorts vid hemlig dataavläsning skall granskas möjligt. I fråga om sådan granskning tilläm- pas 27 kap. 12 § första stycket RB. De delar av upptagningarna som är av betydelse från brottsut- redningssynpunkt skall bevaras till dess att förundersökningen har lagts ned eller avslutats eller, om åtal har väckts, målet har avgjorts slutligt. I de delar upptagningarna är av betydelse för att förhindra förestående brott skall de bevaras så länge det behövs för att för- hindra brott. De skall därefter förstöras. Det material som tas upp vid hemlig dataavläsning måste givetvis granskas för att det skall gå att pröva om materialet har betydelse för en pågående utredning. Från integritetssynpunkt är det av vikt att den granskningen sker så fort som möjligt och att den person- krets som utför granskningen begränsas. I 27 kap. 24 § första stycket RB föreskrivs att upptagningar och uppteckningar som sker vid hemlig teleavlyssning skall granskas möjligt. Motsva- rande bestämmelse för upptagning vid hemlig kameraövervakning finns i 7 § första stycket lagen om hemlig kameraövervakning. I båda fallen gäller att 27 kap. 12 § första stycket RB skall tillämpas vid granskningen. Det sistnämnda innebär att det i normala fall en- dast är rätten eller åklagaren som har rätt att granska materialet. Det finns ingen anledning att föreskriva andra regler för gransk- ning av upptagning vid hemlig dataavläsning än som finns för hemlig teleavlyssning och hemlig kameraövervakning. En upptag- ning som har gjorts vid hemlig dataavläsning bör därför granskas möjligt. Vid en sådan granskning skall 27 kap. 12 § första stycket RB tillämpas. Som nämndes i avsnitt 4.2.4 och 9.4.10 avstod regeringen i pro- positionen 2002/03:74 från att i det sammanhanget behandla vissa frågor rörande hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning som tidigare hade tagit upp. Det rörde bl.a. hanteringen av inhämtad information. Regeringen angav att frågor- na hänger samman med en eventuell lagstiftning om hanteringen av överskottsinformation. För att inte föregripa beredningen av dessa frågor lade regeringen inte fram några förslag i de delarna i det sammanhanget (prop. 2002/03:74 s. 12). I det förslag som regeringen har lagt fram om reglering av de brottsbekämpande myndigheternas användning av överskottsinformation behandlas även frågor om hantering av in- hämtad information vid hemlig teleavlyssning och hemlig kamera- övervakning (prop. 2004/05:143). Förslaget innehåller dels vissa ändringar av bestämmelserna i 27 kap. 24 § andra stycket RB och 7 § andra stycket lagen om hemlig kameraövervakning, dels tillägg i form av ett tredje stycke i respektive paragraf. I våra fortsatta över- väganden utgår vi från att förslaget är gällande rätt. I de delar upptagningar och uppteckningar vid hemlig teleavlyss- ning är av betydelse från brottsutredningssynpunkt, skall de enligt 27 kap. 24 § andra stycket RB bevaras till dess förundersökningen har lagts ned eller avslutats eller, om åtal väckts, målet har avgjorts slutligt. I de delar upptagningarna och uppteckningarna är av bety- delse för att förhindra förestående brott skall de bevaras så länge det behövs för att förhindra brott. Därefter skall upptagningarna och uppteckningarna förstöras. Enligt tredje stycket i samma para- graf får brottsutredande myndigheter dock alltid behandla uppgif- ter från upptagningar och uppteckningar i enlighet med vad som är särskilt föreskrivet i lag. I 7 § andra stycket lagen om hemlig kameraövervakning före- skrivs samma sak vad gäller sådana upptagningar som gjorts vid verkställigheten av det tvångsmedlet, dock med det tillägget att upptagningar som saknar betydelse från brottsutredningssynpunkt skall förstöras efter granskningen. Regeringen tar i prop. 2004/05:143 upp frågan om en motsvarande regel bör finnas även för hemlig teleavlyssning i 27 kap. 24 § RB men avfärdar detta med att ange i huvudsak följande (s. 44). Det är svårt att vid varje särskilt tidpunkt under en brottsutredning bedöma vilken informa- tion som är av betydelse från utredningssynpunkt och vilken som inte är det. En sådan bedömning kan, som JO har påpekat, i många fall sannolikt inte göras förrän utredningen är slutförd och i vissa fall först när rättegången har avslutats (jfr prop. 1988/89:124 s. 69). Med en sådan regel finns det en risk för att polisen förstör material som senare hade kunnat visa sig vara av värde för utredningen av det brott som föranlett tvångsmedelsanvändningen. Det bör därför, liksom , finnas ett utrymme för de brottsbekämpande myn- digheterna att dröja med förstörandet av upptagningarna och upp- teckningarna. Även vid hemlig dataavläsning bör det finnas bestämmelser som motsvarar 27 kap. 24 § andra och tredje styckena RB. Det innebär alltså att de delar av upptagningarna som är av betydelse från brottsutredningssynpunkt skall bevaras till dess att förundersök- ningen har lagts ned eller avslutats eller, om åtal har väckts, målet har avgjorts slutligt. I de delar upptagningarna är av betydelse för att förhindra förestående brott skall de bevaras så länge det behövs för att förhindra brottet. De skall därefter förstöras. Det finns stor risk för att de negativa effekter för brottsbekämpningen som reger- ingen nämner för hemlig teleavlyssning även uppkommer vid hem- lig dataavläsning. Mot den bakgrunden skall det inte heller för hemlig dataavläsning finnas en regel som anger att upptagningar som saknar betydelse från brottsutredningssynpunkt skall förstöras efter det att de har granskats. 9.4.13Vissa övriga lagar med bestämmelser om hemlig dataavläsning Förslag: Hemlig dataavläsning skall omfattas av de särskilda regler som finns i 1.lagen med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål (tvångsmedelslag), 2.lagen om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndig- heterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m., och i 3.lagen om särskild utlänningskontroll. Lagen med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål (tvångsmedelslag) tvångsmedelslag gäller vid förundersökning om brott som har ansetts vara särskilt allvarliga för landets säkerhet. Den omfat- tar vissa allmänfarliga brott, t.ex. sabotage och grovt sabotage. Dessutom omfattas mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig öde- läggelse, kapning, sjö- eller luftfartssabotage samt flygplatssabota- ge, om något av dessa brott innefattar sabotage. Därutöver omfat- tar lagen dels vissa högmålsbrott (brott mot rikets inre säkerhet) som uppror och olovlig kårverksamhet, dels vissa brott mot rikets (yttre) säkerhet, som spioneri. Lagen gäller också för terroristbrott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott och för försök, förberedelse och stämpling till de nämnda brotten, om sådan gär- ning är straffbar (1 §). I förhållande till regleringen i innebär tvångsmedelslag utvidgade möjligheter för Säkerhetspolisen att an- vända tvångsmedlen häktning, beslag, kvarhållande av försändelse, hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kamera- övervakning (2-5 §§). Lagen innebär således utökade möjligheter att ingripa mot brott som rör rikets säkerhet eller som är av allmän- farlig natur. Som har framgått föreslår vi att hemlig dataavläsning som hu- vudregel skall få äga rum vid utredning av brott som har ett mini- mistraff fängelse och vid annat brott om det kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse (se avsnitt 9.4.4). Flera av de brott som räknas upp tvångsmedelslag träffas inte av den regleringen. Samtliga de brott som räknas upp i lagen har dock valts ut av den anledningen att de har ansetts som särskilt allvarliga brott. Av den anledningen får tillstånd ges enligt lagen till hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kamera- övervakning även när brottet annars inte är sådant att detta skulle vara möjligt (5 § första stycket). Enligt lagen har dessutom åklagare rätt att meddela interimistiska beslut om tillstånd till de tvångs- medlen. Det får ske om det kan befaras att inhämtande av dom- stolsbeslut skulle medföra en sådan fördröjning eller annan olägen- het som är av väsentlig betydelse för utredningen. Ett sådant beslut skall ofördröjligen anmälas till rätten, som skyndsamt skall pröva ärendet (5 § andra stycket). Även hemlig dataavläsning, som är avsett att användas vid de all- varligaste och farligaste brotten, måste kunna användas vid miss- tanke om de brott som tvångsmedelslag omfattar och un- der de förutsättningar som gäller enligt den lagen. Den brottslighet som faller inom ansvarsområde är som framgått speciell till sin karaktär och utredningarna berör en begränsad krets människor. Detta innebär att användningen av hemlig dataavläs- ning, på samma sätt som de övriga tvångsmedlen, måste kunna ac- cepteras vid utredning av dessa brott. Precis som för de andra tvångsmedlen finns det också ett så påtagligt behov av att i bråds- kande situationer kunna börja verkställa beslut om hemlig dataav- läsning vid sådana brott, att åklagares interimistiska beslutanderätt bör gälla även för hemlig dataavläsning enligt lagen. Lagen om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. Enligt 28 § lagen om förfarandet hos kommunerna, förvaltnings- myndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. får åklagare interimistiskt fatta beslut om bl.a. hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning. Beslutet skall genast anmälas till rätten, som snabbt skall pröva ärendet. Hemlig dataavläsning bör omfattas av de regler som anges i den nu aktuella lagen. Åklagare skall med andra ord ha interimistisk beslutanderätt även rörande detta tvångsmedel under de förutsätt- ningar som gäller enligt lagen. Lagen om särskild utlänningskontroll Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning får i vissa fall äga rum även enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Åtgärder enligt den lagen syftar framför allt till att förebygga terrordåd. Om det finns synnerliga skäl får rätten under vissa förutsättningar meddela eller polismyndighet tillstånd enligt 27 kap. RB till hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning (20 § första stycket). Förutsättningen är att åtgärden är av betydelse för att utröna om utlänningen eller en organisation eller grupp som han tillhör eller verkar för planlägger eller förbereder terroristbrott (19 § första stycket). Bestämmelserna i lagen om särskild utlänningskontroll skiljer sig principiellt från bestämmelser om tvångsme- del. En avgörande skillnad är att lagen används i spaningssyfte eller i s.k. preventivt syfte och inte i syfte att erhålla bevisning om kän- da, begångna brott. Tvångsmedlen används med andra ord utanför en förundersökningssituation för att de brottsbekämpande myn- digheterna skall ha möjlighet att få reda på om utlänningen eller om organisationen eller gruppen som utlänningen tillhör eller verkar för planlägger eller förbereder terroristbrott. En parlamentarisk kontroll av reglerna sker genom att regeringen lämnar en skrivelse till . ningen gjordes i regeringens skrivelse 2004/05:44. Av redovisning- en framgår att Säkerhetspolisen inte i något fall till ansökte hos regeringen om utvisning enligt lagen. Regeringen biföll en och avslog en an- sökan om upphävande av tidigare meddelande utvisningsbeslut. Den internationella terrorismen har allt mer kommit att dra fördel av öppnare gränser och avancerad informa- tionsteknik. Det är snarare regel än undantag att terrornät- verk sträcker sig över ett flertal länder samt att stämpling, förbere- delse och försök till ett terroristbrott äger rum i ett eller flera andra länder än det land där terroristbrottet skall utföras. Att hindra och bekämpa internationell terrorism på ett effektivt sätt är en angelä- genhet för alla stater, även om de planerade terroristbrotten sker utanför den egna statens territorium. Det internationella samarbe- tet på detta område har därför förstärkts och allt mer kommit att inriktas på att förebygga och förhindra terroristbrott oavsett var de befaras äga rum (prop. 2002/03:38 s. 82). I finns medlemmar och sympatisörer till organisationer eller grupperingar som i sina respektive hemländer samt internatio- nellt bedriver verksamhet som kan betecknas som terrorism. Som nämndes har det inneburit en globalisering och internationalisering av sådana grupper, organisationer och struktu- rer. Det är givet att personerna som agerar i sådana sammanhang behöver ha kontakt med varandra för att utbyta information. Det är välkänt att exempelvis Internet används som ett effektivt red- skap i den verksamheten. Informationen som utbyts är ofta krypte- rad. I terrorismbekämpningen finns det bl.a. mot den bakgrunden ett behov av att hemlig dataavläsning blir möjlig att använda även enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Vi lägger därför fram ett sådant förslag. Det måste dock framhållas att användning av hemlig dataavläsning i det sammanhanget säkerligen kommer att bli sällsynt men ändå värdefull i de fall metoden används. Förslag: Regeringen skall till redovisa de brotts- utredande myndigheternas tillämpning av bestämmelserna om hemlig dataavläsning. Som nämndes i avsnitt 2.9 tillämpas den ordningen att regeringen i en skrivelse till redovisar de brottsutredande myndigheternas tillämpning av hemlig teleavlyss- ning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning. Den tvångsmedelsanvändning som regleras tvångsmedelslag redovisas dock inte i skrivelserna. Redovisningarna medger en par- lamentarisk kontroll över hur de hemliga tvångsmedlen har an- vänts.