sou · GTB334d2 · 2006-01-01 00:00:00 — socialarbete, rådgivning i uppfostrings- och familjefrågor, hemservice, boendeservice, anstaltsvård, familjevård och stöd för närståendevård. Därtill skall kommunen tillhandahålla övriga socialvårdstjänster som anges i socialvårdslagen, om vilka separata lagar stiftats. Socialt bistånd är uttryck för ett yttersta ansvar och ges till personer som tillfälligt eller inte har förmåga att försörja sig. Det finns inga nationalitetskrav i den finländska lagstiftningen. Enligt 19 § 1 mom. i den finska grundlagen har alla som inte förmår skaffa sig den trygghet som behövs för ett människovärdigt liv rätt till oundgänglig försörjning och omsorg. Denna grundläggande rättighet gäller alla personer som omfattas av lagstiftning oberoende av nationalitet. Social service anordnas för kommunens invånare. Nivån på biståndet bestäms nationellt. Det finns dock en särskild lag som reglerar socialt bistånd till immigranter eller personer som vistas i kommunen, lag om utkomststöd. 3 kap. 13 § socialvårdslag har följande lydelse. Såsom till socialvården hörande uppgifter av det innehåll och den omfattning som i varje särskilt fall föreskrivs skall kommunen sörja för att 1)social service anordnas för kommunens invånare, 2)utkomststöd ges personer som vistas i kommunen, 3)sociala understöd betalas till kommunens invånare, 4)handledning och rådgivning anordnas beträffande förmånerna inom socialvården och det övriga socialskyddet och utnyttjandet av dessa, 5)information tillhandahålls beträffande socialvården och det övriga socialskyddet, 6)utbildnings-, forsknings-, försöks- och utvecklingsverksamhet rörande socialvård och annat socialskydd anordnas, samt att 7)invånarna beviljas sociala krediter. Utöver vad som är stadgat i 1 mom. är kommun skyldig att även i övrigt inom sitt område verka för utvecklande av de sociala för- hållandena och avhjälpande av sociala missförhållanden. Av 3 kap. 14 § socialvårdslagen framgår att med kommuns invånare avses person som har i lagen om befolkningsböcker (141/69) av- sedd hemort i kommunen. Vidare framgår av 3 kap 14 § att om någon inte har sådan hemort betraktas han som invånare i den kommun där han vistas. Enligt 3 kap. 15 § socialvårdslagen skall kommunen i brådskande fall eller där omständigheterna annars förutsätter det ombesörja anordnandet av anstaltsvård och annan social service även för annan person än kommunens invånare. Utkomststödet är ett ekonomiskt stöd inom socialvården som beviljas i sista hand i syfte att trygga en persons eller familjs utkomst i situationer där personens eller familjens inkomster och förmögenhet inte räcker till att täcka de nödvändiga dagliga ut- gifterna. Betalningen av utkomststöd grundas sig på lagen om utkomststöd (1412/1997). Utkomststödet beviljas av kommunen. 2 § lag om utkomststöd har följande lydelse. Rätt till utkomststöd har var och en som är i behov av stöd och inte kan få sin utkomst genom förvärvsarbete, verksamhet som företagare, med hjälp av andra förmåner som tryggar utkomsten, genom andra inkomster eller tillgångar, genom omvårdnad från en sådan persons sida som är försörjningspliktig gentemot honom eller på något annat sätt. I 14 § lagen om utkomststöd ingår specialbestämmelser som kompletterar 13 § socialvårdslagen. 14 § lagen om utkomststöd har följande lydelse. Sökande och beviljande av utkomststöd Utkomststöd beviljas på ansökan av organet i den kommun inom vilken personen eller familjen stadigvarande vistas. Om personen eller familjen annat än tillfälligt vistas i flera kommuner än en, beviljas utkomststöd av organet i den kommun inom vilken personen eller familjen vistas då utgifterna uppkom. Om behovet är stöd är brådskande, beviljas utkomststödet av organet i den kommun där familjen eller personen vistas då ansökan görs. I huvudsak reglerar 14 § lagen om utkomststöd ansvaret mellan kommunerna att ordna stöd, men tolkningen av den spelar en roll också vid en bedömning av när och i vilken utsträckning en utländsk medborgare kan omfattas av utkomststödssystemet i Fin- land. Enligt 14 § lagen om utkomststöd kan kommunen vara skyldig att bevilja en utlänning utkomststöd, (a)om denne vistas i kommunen stadigvarande eller (b)om behovet av stöd är brådskande. Rekvisitet för stadigvarande vistelse har i lagstiftningen (14 § andra stycket) utformats som om personen eller familjen annat än till- fälligt vistas i flera kommuner än en. En utländsk medborgare kan ha rätt till utkomststöd även i det fall han eller hon inte har det nödvändiga tillståndet till vistelse i landet. Då man tar ställning till de förutsättningar för beviljande av utkomststöd som nämns i 2 § lagen om utkomststöd är det av betydelse i vilken utsträckning den sökande antas ha behov av stöd och i vilken utsträckning han eller hon antas kunna få sin utkomst på annat sätt än med hjälp av utkomststödet. En ansökan om utkomststöd kan som tidigare nämnts inte avslås enbart med hänvisning till att nödvändiga tillstånd att vistas i landet saknas. Enligt huvudregeln beviljas utkomststöd av organet i den kom- mun inom vilken personen eller familjen stadigvarande vistas (14 § 1 mom. lagen om utkomststöd). I motiveringen till regeringens proposition med förslag till lag om utkomststöd konstateras att den stadigvarande vistelsekom- munen i allmänhet är den kommun där personen eller familjen har sin stadigvarande bostad. Vidare framhåller regeringen att bestäm- melsen också innebär att vistelsekommunen skall fastslås självstän- digt för varje understödsmottagare. Detta betyder att familjemed- lemmarna kan ha olika vistelsekommuner i den mening som bestämmelsen avser. Bestämmelserna i 14 § 2 mom. gäller situationer då personen eller familjen har flera vistelsekommuner som kan anses vara stadigvarande. Utkomststöd beviljas av organet i den kommun där personen eller familjen vistats då utgifterna uppstått. Om den stadigvarande vistelsen sker delvis i och delvis utanför landets gränser, begränsas vistelsekommunens ansvar till de utgifter, som uppstått på grund av vistelse i kommunen. Kortvarig eller sporadisk vistelse i någon annan än den stadig- varande hemkommunen leder oftast inte till att vistelsekommunen blir ansvarig för att bevilja utkomststöd. Ansvaret gäller den sökandes stadigvarande vistelsekommun. Av detta följer att utkomststöd enligt huvudregeln inte beviljas om personen inte har en stadigvarande vistelsekommun i . Eftersom den stadig- varande vistelsen bestäms självständigt för varje person, kan det hända att till exempel den ena maken anses vistas i stadigvarande och den andra tillfälligt. Bara i brådskande fall kan kommunen bli skyldig att bevilja en person som tillfälligt vistas i kommunen, även en utlänning, utkomststöd (14 § 3 mom. lagen om utkomststöd). Enligt motiveringen i regeringens proposition skall då bara en nödvändig del av utkomststödet beviljas, till exempel för färdbiljett till den egentliga hemkommunen och nödvändiga hälso- och sjukvårdsutgifter. I sådana fall kan det dessutom beaktas att 15 § lagen om utkomststöd föreskriver att utkomststöd vid behov kan beviljas och utbetalas än en månad, till och med för . Av propositionen framgår också att utgångspunkten är att de utgifter som beaktas skall ha uppkommit i en kommun i . Det är av betydelse vilken karaktär en utlännings vistelse i har då man bedömer om han eller hon kan anses bo i landet stadigvarande och om han eller hon har rätt till utkomststöd med stöd av 2 § lagen om utkomststöd. Utlänningens resehandlingar ger information om vistelsens karaktär. Med turist avses här en utlänning, som kommer till för turism eller någon därmed jämförbar kortvarig vistelse (högst ). En sådan person kan inte anses vistas i stadig- varande på sätt som 14 § 1 mom. lagen om utkomststöd avser. Beviljande av utkomststöd kan då komma i fråga bara i brådskande fall med stöd av 14 § 3 mom. i samma lag. En grundförutsättning för att få utkomststöd är då att den sökande är i behov av stöd. Huvudsakligen skall man utgå ifrån att en turist som kommer till har med sig nödvändiga till- gångar för vistelsen och för hemresan. Då dessa tillgångar saknas kan en utlänning avvisas, såsom tidigare konstaterats. En turist som råkat ut för penningbrist skall så fort som möjligt återvända till sitt hemland, också om hans eller hennes visum skulle vara i kraft. Följaktligen kan det anses att behovet av utkomststöd även i vidare bemärkelse begränsas bara till kostnader för hemresa samt till de matutgifter och andra nödvändiga utgifter, som uppstår innan turisten rimligtvis hinner återvända till sitt hemland. Enligt 15 § lagen om utkomststöd kan utkomststöd som tidigare nämnts vid behov begränsas till att avse än en månad, t.o.m. avseende . Utkomststödet kan av särskilt skäl användas för betalning av utgifter som förorsakats av sökandens uppehälle, till exempel genom att han eller hon får en färdbiljett eller en betalnings- förbindelse avsedd för att skaffa mat (16 § 2 mom. lagen om utkomststöd). Ett särskilt skäl kan exempelvis vara att den sökande visat sig vara oförmögen att se till att de tillgångar, som han eller hon har varit tvungen att ha vid inresa i landet och med vilka han eller hon skulle ha bekostat sin vistelse här, räcker till. Om en utländsk medborgares vistelse i grundar sig på ett uppehållstillstånd som är i kraft kan man anse att han eller hon stadigvarande vistas i landet åtminstone om uppehållstillståndet avser en permanent vistelse. Om en utländsk medborgare vistas i utan nödvändigt uppehållstillstånd kan vistelsen i landet som regel inte anses som stadigvarande. I sådana fall kan det vanligen förutsättas, liksom för turister, att utlänningen så fort som möjligt reser till sitt hemland. Då begränsas ett eventuellt utkomst- stöd till nödvändiga rese- och andra utgifter. Utkomststöd kan beviljas bara om utlänningen inte har möjlighet att hjälpa sig själv till exempel med de medel som en turist förväntas använda sig av i första hand. En utlänning som fått uppehållstillstånd på grund av studier har inte rätt att i få studiestöd. En utländsk medborgare som fått uppehållstillstånd på grundval av studier skall således huvud- sakligen kunna klara sig utan utkomststöd. I annat fall skall personen återvända till sitt hemland eftersom förutsättningarna för uppehållstillståndet med tanke på försörjningen inte längre finns och uppehållstillståndet kan då återkallas. För asylsökande och flyktingar finns särskilda bestämmelser liksom för personer som återflyttat till från forna Sovjet- unionen. Det finns ingen särskild praxis eller särreglering när det gäller arbetssökande.14 RMI (Revenu minimum d´insertion) är en statlig ersättning utan individuella variationer. Ersättningen varierar bara i förhållande till antalet hushållsmedlemmar och tillgångar. Den ersättning som utgår för boende kan dock variera från en person till en annan. Filosofin bakom RMI är att även en fullt arbetsför person utan allvarliga fysiska och psykiska handikapp som hindrar honom eller henne från att arbete och utan andra åtaganden som barn att försörja skulle kunna ha rätt till socialt bistånd.15 Detta var en nyhet i när RMI introducerades . Syftet med RMI var inte att ersätta de olika specialutformade förmåner som finns på olika områden och för olika grupper utan i stället att täppa till de hål som fanns i de existerande bidragen. RMI kommer i andra hand efter de särskilda bidrag som kan finnas. Personer har inte rätt till RMI om de inte har egna barn eller är gravida.16 Franska medborgare och utländska medborgare med stadigvarande bosättning (kriteriet stadigvarande bosättning bedöms i relation till uppehållstillståndsfrågan) kan ha rätt till RMI. Som bosättningskriterium används begreppet (lasting and regular ). Invandrare har möjlighet att få RMI om de bott i i tre år.17 14Uppgifter inhämtade under hand från . 15ESOPO, s. 10. 16Även i får personer bara undantagsvis del av socialt bistånd. De förväntas i stället delta i olika arbetsmarknadsprojekt jfr (1998), The Battle against Exclusion, volume 2, Social Assistance in , the , the and s. 24. 17ESOPO, s. 27. Kommunen har ansvaret för och har organiserat den på olika sätt i olika kommuner. skall ge service till alla som bor eller uppehåller sig i kommunen. Alla beslut om bistånd enligt socialtjänstlagstiftningen kan överklagas till fylkes- mannen som representerar staten på regional nivå. Kapitell 1 § 1 2. Lov om sosiale tjenester m.v. (sosialtjeneste- loven) Lovens virkeområde. Lovens bestemmelser om tjenester og tiltak gjelder for alle som oppholder seg i riket. Kongen kan gi forskrifter som begrenser an- vendelsen av loven på personer som ikke er norske statsborgere, eller som ikke har bopel i riket. Kongen kan også gi forskrifter om an- vendelse av loven på personer som oppholder seg i utlandet, men som har tilknytning til riket. Kongen kan gi forskrifter om lovens anvendelse på . Alla som inte kan sörja för sig själva genom arbete eller på annat sätt har rätt till ekonomiskt bistånd enligt lagen. Bistånd är att se som samhällets yttersta skyddsnät och skall tillförsäkra den enskilde en skälig levnadsnivå. Biståndet är behovsprövat och utgår efter den enskildes behov. skall både pröva den enskildes ekonomiska situation som de utgifter för vilka bistånd söks. Möjligheten att begränsa rätten till bistånd enligt 1 § sosial- tjenesteloven till andra nationaliteter än norska medborgare har använts och föreskrifter har meddelats enligt vilka asylsökande undantagits från rätten till bistånd. Vidare har personer som inte har laglig uppehållsrätt (lovlig opphold) inte rätt till ekonomiskt stöd. Om de inte kan försörja sig själva har de endast rätt till nödvändig omsorg till dess de är skyldiga att lämna landet. Efter denna tidpunkt och fram till dess de faktiskt lämnar landet har de en rätt till hjälp i nödsituationer (mat och tak över huvudet om natten) i en akut kris. Den norska föreskriften till sosialtjenesteloven ser ut på följande sätt. § 1 1. Personer som ikke har lovlig opphold i riket. Personer som ikke har lovlig opphold i riket har ikke rett til øko- nomisk stønad etter lov om sosiale tjenester kapittel 5. Kan vedkommende ikke dra omsorg for seg selv, har han eller hun bare rett til nødvendig omsorg etter loven inntil vedkommende etter utlendingsloven med forskrifter har plikt til å forlate landet. Utländska medborgare som inte har bosättning i har inte rätt till hjälp till täckning av utgifter till fortsatt uppehåll i landet. Även om en person enligt dessa regler inte har rätt till hjälp har den som inte kan försörja rätt till nödvändig omsorg till dess han eller hon kan lämna landet. I praxis är det fråga om mat och tak över huvudet till dess första lediga plats på flyg, tåg eller båt finns till- gänglig till hemlandet. Det är inte reglerat vad som krävs för att en person skall anses ha bosättning i (bopel). Frågan avgörs konkret i förhållande till hur länge personen vistats i landet, hur länge vistelsen är avsedd att pågå, hur länge vederbörande kan uppehålla sig i landet enligt de tillstånd som meddelats honom eller henne. I praxis har bestäm- melsen mest aktualitet när det gäller turister varför uppehållets längd saknar betydelse. Den norska föreskriften till sosialtjenesteloven ser ut på följande sätt: § 1 3. Personer som ikke har bopel i riket. Personer som ikke er norske statsborgere og som ikke har bopel i riket, har ikke krav på hjelp etter lov om sosiale tjenester til dekning av utgifter til fortsatt opphold i riket, med mindre annet følger av avtale har inngått med vedkommende persons hjemland, eller dersom vedkommende har tillatelse til å bli i landet til en søknad om opp- holdstillatelse er ferdigbehandlet hos utlendingsmyndighetene. Kan vedkommende ikke dra omsorg for seg selv har han/hun bare rett til nødvendig omsorg inntil vedkommende kan forlate landet, med mindre annet følger av avtale som nevnt i første ledd. Arbetssökandeproblematiken har inte föranlett några särskilda lag- stiftningsåtgärder i . I tolkas reglerna som att rätten till uppehåll som arbetssökande enligt EG-rätten förutsätter att den arbetssökande också kan försörja sig.18 I har rätten till socialt bistånd traditionellt grundat sig på bosättning och byggt på tesen om fullt sysselsatta arbetstagare och en manlig familjeförsörjare. Syftet har varit att tillhandahålla ett 18 Uppgifter inhämtade under hand från . tillägg till existerande förmåner. Fattigdom i har länge betraktats som en marginell och skamfylld position.19 administreras av de lokala myndigheterna men finansieras av delstaterna. Det tyska systemet skiljer sig från andra länders genom att det är subsidiärt i förhållande till solidaritet inom familjen. Föräldrar har ekonomiska skyldigheter gentemot vuxna barn som bor hos dem och vice versa (i vissa städer gäller det även föräldrar och barn som inte bor tillsammans). Enligt samma synsätt kommer familjerättsligt underhåll före socialt bistånd vilket leder till att personer som skilt sig inte söker bistånd. Det familje- orienterade synsättet gör att mödrar till unga barn behandlas på ett helt annat sätt än andra hjälpsökande. Det tyska systemet är inte lika generöst som t.ex. det svenska. Den tyska lagstiftningen innehåller i och för sig nationalitets- villkor.20 Den jämställer dock alla EU-medborgare med tyska medborgare. En annan förutsättning som lagstiftningen vilar på är bosättning i landet. Tyska medborgare som normalt bor utomlands kan under vissa förutsättningar få socialt bistånd i vissa speciella akutsituationer. Den garanterade nivån sätts av delstaterna. Den varierar mellan 282 till 297 beroende på delstat (situationen ). Fr.o.m. har lagstiftningen som reglerar syste- met med socialt bistånd i ändrats. Detta sammanhänger med att arbetslöshetsförmånerna i görs om. Fr.o.m. finns Arbeitslosengeld II" (un- employmentbenefit II) för personer som är arbetsföra men arbets- lösa i kontrast till "Arbeitslosengeld I (unemploymentbenefit I) som är en försäkringsbaserad förmån. En person som kommer till utan att bo där har inte rätt till Arbetslosengeld II. En förutsättning för sådant bistånd är stadigvarande bosättning. Enligt den nya lydelsen av § 23 SGB XII (section 23 of part 12 of the social code) skall alla utländska medborgare som vistas i oavsett anledning ha rätt till socialt bistånd oavsett om de är EU-medborgare eller inte. Det bistånd som ges är mer begränsat än det som ges till personer som är bosatta i . Personer som kommer till enbart i syfte att få socialt bistånd 19ESOPO, s. 22. Nationals; all EU-members, persons granted political asylum; other foreigners (with restrictions). utestängs dock från ersättning om inte socialt bistånd är nöd- vändigt i en nödsituation. Personer som kommer till från andra medlems- länder i enlighet med EG-rättens regler behandlas likvärdigt med brittiska medborgare när det gäller rätten till försörjningstöd.21 För att kunna göra gällande rätt till försörjningsstöd måste alla hjälpsökande som kommer till från utlandet även om de redan är bosatta i uppfylla ett krav på stadigvarande bosättning (habitual resident test). Syftet med kravet är att förhindra att personer med ingen eller liten anknytning till och som inte har för avsikt att bosätta sig i Stor- får tillgång till sociala förmåner. Beslutsfattare beaktar följande faktorer: Om den hjälpsökande återvänder till tidigare stadigvarande bosättning, anknytningen till , vilka avsikterna är med vistelsen i , anledningen till in- resan, tidigare utfört arbete och hur länge bosättningen varat i ett annat land. Personer från de nya 8 medlemsstaterna22 kan erhålla samtliga sociala förmåner i bl.a. försörjningsstöd efter det att de arbetat i landet . har de rätt till en begränsad uppsättning av sociala förmåner.23 Personer som kommer till som är tredjelands- medborgare och som är föremål för invandringskontroll inklusive de som har arbetstillstånd i och som kommer till under förutsättning av att de kan försörja sig är exkluderade från vissa typer av sociala förmåner.24 Tredjelandsmedborgare som tillåts resa in och stanna i Stor- under förutsättning av att de kan bli försörjda av släktingar/vänner har inte rätt att kräva inkomstprövade förmåner efter ankomsten i . Syftet är att skatte- betalarna i inte skall vara skyldiga att bidra till deras försörjning. 21Income support har översatts till försörjningsstöd. 22Det finns inga restriktioner när det gäller och . 23De kan vara berättigade till child tax credit, working tax credit, child benefit, housing benefit och council tax benefit. 24De är exkluderande bl.a. från attendance allowance, carers allowance, child benefit, council tax benefit, disability living allowance, income support, income baset jobseekers´s allowance. 6.5Översikt av tjänster för funktionshindrade personer vid flyttning inom Uppgifterna är hämtade från Rapport från arbetsgruppen för nordiska konventionen om socialt bistånd och sociala tjänster till Nordiska socialpolitiska kommitén och handlar om hur personlig assistans bedöms i de nordiska länderna. Tjänster/bistånd från Tjänster/bistånd från Möjlighet att ansöka om hemlandet under vistelse i tjänster/bistånd före Den som uppehåller sig Ledsagelse, Lov m social lovligt har rätt till hjälp serviceL 77-78 §§.1) (enligt vistelsens karaktär). (Serviceloven 2 §) samvær med egne børn, I princip möjligt, men i prak- tiken svårt att konstatera att förutsättningarna enligt dansk lag uppfylls.3) Handikappede personer, der Den som opholder sig lovligt Det er muligt at söge om overstemmelse med lov om studerer i et andet nordisk i landet har rett til personlig bistand, för personen flytter, sociale tjenester nr. 40/1991. land kan få udvidet hjælp hvis det foreligger, i hvilken Udvidet hjælp enligt lov om både for social hjemmehjælp komune vedkommende har i enligt lov om sociale sinde at bosætte sig. 59/1992. tjenester og for hjælp uvidet mulighed omtales ikke i lov- enligt lov om tjenester til de givningen, men er mulig i : Personlig hjälpare, Kortvarigt (ex. ferier). Om vistelsen beror på arbete, studier eller skyldig att behandla en resurser i kommunen.4) ansökan som inlämnats före I princip möjligt, men i praktiken svårt att konsta- 4-2 §, Rundskriv I-20/2000. enligt norsk lag uppfylls.7) LASS-stöd kan medtas under (, 1993:389), Personlig , LSS-stöd endast kort- Inom : Ja (Förhands- assistans (LSS 1993:387) varigt (ex. ferier). besked enligt LSS 16 §9)). 1)Vejledning om Sociale tilbud til voksne med handicap, nr 58 af 10/03/1998, Kapitel 7 8. Se även Lov om kompensation til handicappede i erhverv nr 55 29/01/2001 (bl.a. personlig assistance till handicappde i erhverv och under efter- og videreuddannelse). 2)bekendtgørelse nr. 108 af 17. februar 1998, om betingelser for i særlige tilfælde at få hjælp efter lov om social service under midlertidigt ophold i udlandet. 3)Vejledning om Sociale tilbud til voksne med handicap, nr 58 af 10/03/1998, punkt 83: Hvis en person med hjælpeordning flytter til en anden kommune, bør en ansøgning om hjælpeordning indgives til den nye bopælskommune i så god tid, at der er mulighed for at behandle sagen færdig med henblik på at yde hjælpen straks, når flytningen er sket. Tilflytningskommunen bør efter modtagelsen tage kontakt med den pågældendes tidligere opholdskommune med hensyn til oplysninger om tidligere ydet hjælp. Ved et sådant samarbejde mellem kommunerne vil det være muligt at yde hjælpen, så snart flytningen er sket. 4)Enligt lagen (9 § 1 st) ersätts kostnaderna helt eller delvis. 1990 A 116: Personlig assistent kunde beviljas en svårt rörelsehindrad person för resa till , dock enl. kom- munens resurser. 5)Socialvårdslagen 15 §, förordningen 4 §. 28.2.1997 T 433: En person med hemkommun i hade rätt till personlig assistent och färdtjänst medan han vistades i som konvalescent efter en trafikolycka. 6)länsrätt (Sekr: avgörandet kan kritiseras). 7)Sosialdepartement tolker loven slik at i visse tilfelle kan kommunen ikke avslå å behandle en søknad med den begrunnelse at søker bor i annen kommune.