sou · GTB381d5 · 2006-01-01 00:00:00 — Också öppenvårdsinsatser köps in av kommunerna, men det saknas kunskaper om omfattningen av dessa inköp. Privatiseringens omfattning, villkor och effekter behöver, enligt kommittén, följas upp och analyseras. Av förarbetena till SoL framgår att tanken var att institutions- vården skulle fortsätta att minska i förhållande till familjehems- vården. Den utvecklingen påbörjades (prop. 1979/80:1). Institutionsvården har dock ökat och forskning visar att andelen barn och ungdomar som placeras i institutionsvård har ökat i förhållande till familjehemsvården. Institutionerna har ändrat karaktär och blivit mindre. har en övervägande del av HVB färre än 10 platser. De flesta barn som vårdas utanför hemmet bor dock fortfarande i familje- hem. Forskning har visat att vård i familjehem, särskilt hos släk- tingar eller närstående, sett ur ett livsperspektiv är att föredra. Regeringen har avsatt särskilda medel som fördelas genom länsstyrelserna för att stödja kommunernas utvecklings- arbete av öppenvårdsinsatser för bl.a. ungdomar som har eller riskerar att utveckla ett missbruk. har rapporterat till regeringen till vilka slags projekt dessa medel har fördelats. Regeringen har vidare särskilt uppmärksammat behovet av tidiga insatser riktade till särskilt utsatta barn och barnfamiljer, som en viktig faktor i den nationella brottsförebyggande strategin Allas vårt ansvar som antogs . I uppföljningen av programmet, som regeringen gjorde , konstateras att detta perspektiv ännu inte fått fullt genomslag. hade, enligt statistik, ungefär 28 000 barn och ungdomar en eller flera redovisade öppen- vårdsinsatser. Andelen pojkar som hade någon typ av öppenvårds- insats var större än andelen flickor. var drygt 14 000 barn och ungdomar placerade utanför det egna hemmet. Cirka 10 000 av dem var placerade i familjehem, medan cirka 3 000 av dem vårdades i HVB och cirka 600 i hem med särskild tillsyn. Övriga hade annan placeringsform. Totalt sett var inte skillnaderna så stora mellan pojkar och flickor. Placeringsmönstren ser delvis olika ut beroende på den placera- des ålder. Mindre barn (0–) placeras företrädesvis i familjehem – gärna hos släktingar, medan äldre barn och ungdomar (13–) i större utsträckning placeras i HVB. Endast ett fåtal av de yngre barnen återfinns på de särskilda ungdomshemmen. Kunskapen om de olika insatsernas resultat är begränsad. Kommunernas totala kostnader för den sociala barn- och ung- domsvården var . Merparten, , avsåg vård utanför det egna hemmet antingen på institution eller i familjehem. Kostnaden för de öppna insatserna var . Kostnaderna för vård av barn och unga ökade –2000 i fasta priser. Dess andel av kostnaderna för individ- och familjeomsorgen (IFO) ökade från . Det förklaras dels av satsningen på öppna insatser, dels av att kostnaderna för dygnsvården har ökat. Framför allt har kostnaderna för institutionsvården ökat. Kost- naderna för hela vården av barn och unga fortsatte att öka och utgjorde av IFO:s kostnader. pekar andra rapporter, bl.a. från Riks- revisionsverket, på att den sociala barn- och ungdomsvården kan vara i behov av ökade resurser. Det framstår som oklart i vilken utsträckning de brister som uppmärksammas hänger samman med hur resurserna fördelas eller med brist på resurser. Behovet av en nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården Den sociala barn- och ungdomsvården har genomgått stora förändringar. Det rör sig om en verksamhet med mycket komplexa samband och det finns en begränsad kun- skap om vad förändringarna fått för konsekvenser för de flickor och pojkar som får del av olika insatser. Det finns också vissa tecken som tyder på att den sociala barn- och ung- domsvården inte utvecklats i enlighet med de mål som uttrycks i SoL. Regeringen har i olika sammanhang uppmärksammats på ett antal brister och utvecklingsbehov inom den sociala barn- och ung- domsvården. har i samband med behandlingen av revisorers rapport om familjehemsvården (Förs. 2001/02:RR16) tillkännagett för regeringen att den utredning som aviseras av regeringen i propositionen (prop. 2002/03:53) Stärkt skydd för barn i utsatta situationer m.m. med uppdrag att ta fram en nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården bör få ett så heltäckande uppdrag som möjligt. Den bör därför uttryckligen också omfatta de olika frågor som revisorer påtalar som brister inom familjehemsvården. Det bör utarbetas en strategi för familjehemsvårdens långsiktiga utveckling. Vidare bör det göras en kartläggning av den pågående utvecklingen på området samt en satsning som underlättar kommunernas rekrytering av nya familje- hem. Vidare bör vikten av att utredningen belyser vissa frågor om bl.a. dokumentation och uppföljning, utredning och utbildning av familjehem, forskning om vårdens effekter samt tillsyn av familje- hemsvården betonas (bet. 2002/03:SoU10, rskr. 2002/03:123). Såväl som revisorer konstaterar i rapporter som redovisas nedan att det krävs ett helhetsgrepp för att kunna genomföra förändringar inom den sociala barn- och ung- domsvården. Området är komplext och förändringar inom ett område kräver ofta också att andra områden anpassas efter dessa förändringar. Det finns därför behov av att ta fram en nationell handlingsplan där kan ta ställning till förslag som utgår från en samlad analys av hela området. revisorers granskning av familjehemsvården genomförde revisorer en granskning av familjehemsvården. Bakgrunden var en liknande granskning där en rad brister konstaterades. Bland annat fanns det brister inom områdena tillsyn, utbildning, stöd och handledning av familjehem på såväl central, regional som lokal nivå. pågick ett antal statliga satsningar men saknas, enligt revisorerna, fortsatt statligt engagemang för att utveckla och kontrollera familjehemsvården. Revisorerna lämnar i rapporten (Förs. 2001/02:RR16) flera förslag till åtgärder, bl.a. att staten bör ta initiativ till att en nationell strategi för familjehemsvårdens utveck- ling utarbetas. arbete med att utveckla metoder för barn- och ungdomsvårdsarbete bör finnas med och en plan bör tas fram för hur dessa metoder skall spridas till landets kommuner. Dessutom bör regeringen ta initiativ till en kartlägg- ning av landets familjehem för att undersöka vad den utveckling mot ökad professionalisering av familjehemsvården som skett innebär för familjehemsvården på lång sikt. Läns- styrelserna bör därutöver få i uppdrag att genomföra en rikstäck- ande tillsyn av insatser inom familjehemsvården. Ytterligare förslag handlar bl.a. om hur familjehem rekryteras och utreds samt vilka effekter som familjehemsvården har. granskning av behandlingshem för barn och ungdomar () granskade tillsynsmyn- digheternas förutsättningar att bidra till kvalitet och säkerhet i vården för barn och unga på s.k. hem för vård eller boende (HVB). RRV konstaterar att antalet omhändertagna barn och ungdomar har ökat och att institutionsvårdens andel av vården har ökat. De barn och ungdomar som placeras i HVB- vården upplevs av verksamhetsansvariga och tillsynsmyndigheter ha allt svårare problem. Enligt RRV innebär denna utveckling ökade påfrestningar på HVB-vården, vilket i sin tur ställer ökade krav på en effektiv och väl fungerande tillsyn. RRV lämnar i sin rapport av behandlingshem för barn och ungdomar (RRV 2002:6) ett antal förslag till hur tillsynen av HVB-vården kan utvecklas. Bland annat föreslår RRV att behovet av tillsyn av HVB-vården bör klarläggas och en i lag fastslagen minimigräns för tillsynens omfattning bör övervägas, att tillsynsbesök i större utsträckning bör genomföras oanmälda, att tillsynen bör tillgodogöra sig kun- skap om de placerade barnens och ungdomarnas situation och uppfattning om sin situation, samt att länsstyrelserna bör ges möjlighet att i särskilt uttalade fall förbjuda fortsatt verksamhet vid ett HVB utan föregående föreläggande. Med anled- ning av rapporten beslutade regeringen att ge i uppdrag att utforma normeringsinstrument till stöd för tillsynen över HVB som drivs i enskild eller regi samt föreslå vilken kunskap och information som behövs för att löpande kunna följa utvecklingen av vården vid sådana HVB såväl regionalt som nationellt. granskning av platsbristen vid de särskilda ungdomshemmen I syfte att undersöka vad som händer med ungdomar och personal inom socialtjänst och institutioner när det uppstår platsbrist vid Statens institutionsstyrelses institutioner granskade Riksrevisions- verket (RRV) rådande förhållanden. RRV under- sökte också vilka förutsättningar har att anpassa sin verksamhet efter kommunernas skiftande efterfrågan på platser samt diskutera lösningar på platsbristen. I rapporten plats för ungdomar (RRV 2002:13) konstaterar RRV att det är viktigt att frågan om platsbrist inte reduceras till en teknisk fråga om antalet platser inom . Förslag till lösningar måste ta sin utgångspunkt i att även vårdkvalitet och rättssäkerhet tillgodoses och att insatserna för unga präglas av lång- siktighet. Insatser måste sättas in , i den unges närmiljö, för att skapa bättre förutsättningar för en lyckad vård och ett effektivt utnyttjande av samhällets resurser. Diskussionen om lösningar måste också omfatta det faktum att vården och ansvaret för barn och unga i utsatta situationer är fördelat på ett flertal aktö- rer. En grundförutsättning är, enligt RRV, att det finns resurser i kommunerna, såväl inom skola och barnomsorg som inom social- tjänstens barn- och ungdomsvård. Det finns annars risk för att insatser sätts in för sent för den unge, vilket i sin tur medför kraf- tigt ökade samhällsekonomiska kostnader. RRV lämnar flera förslag till åtgärder som i vissa delar är rele- vanta för hela den sociala barn- och ungdomsvården. Övriga förslag berör enbart Statens institutionsstyrelses interna verksamhet och kommer att behandlas i särskild ordning. På förslag av socialutskottet har revisorer granskat . Rapporten Med tvång och god vilja – vad gör ? 2002/03:RR9) är in- riktad på tre övergripande och sinsemellan sammanhängande områden – behandling, forskning och utvecklingsarbete samt upp- följning och kontroll. Till viss del berör resultatet och förslagen av revisorernas granskning den sociala barn- och ungdomsvården som helhet. Övriga förslag berör enbart institutionsstyrelsens interna verksamhet och kommer att behandlas i särskild ordning. om läget inom individ- och familjeomsorgen I rapporten och familjeomsorg 2002 – en lägesrapport redovisar kunskapsluckor inom den sociala barn- och ungdomsvården. menar att det finns en relativt stor grupp barn som uppvisar svårigheter i förskola och skola. Föräldrarna har svårt att ge dessa barn det stöd som behövs och den pedagogiska personalen har inte tillräckliga resurser för att hjälpa dem till rätta. blir de aktuella inom social- tjänsten på grund av hög frånvaro i skolan, kriminalitet och drog- problem. Här behöver berörda myndigheter och aktörer mer kun- skap för att identifiera och hjälpa barnen på ett tidigt stadium. I gruppen ingår även barn med psykiska problem. En del av dessa barn är mycket utagerande, andra är självdestruktiva. Vidare är det enligt nödvändigt att öka kun- skaperna om den sociala barn- och ungdomsvårdens innehåll och resultat. menar också att statistiska basfakta saknas på nationell nivå, t.ex. om hur många anmälningar och ansökningar som görs , vad de innehåller och vad de leder till. I rapporten redogör även för iakttagelser som särskilt rör problem i glesbygdskommuner respektive storstadsområden. () konstaterar i sin rapport nell utveckling – Tidiga riskfaktorer och förebyggande insatser (2001:15) att det finns uppenbara brister i arbetet med barn som har allvarliga psykosociala problem som kan kopplas till en ökad risk för kriminell utveckling. Det torde därför, enligt BRÅ, finnas ett stort utrymme för att utveckla de inslag i det sociala brottsförebyggande arbetet som syftar till att begränsa nyrekryteringen till den grupp av allvarligt kriminella individer som svarar för en stor del av den samlade brottsligheten. Internationellt har vikten av tidiga psykosociala insatser för att förebygga brott uppmärksammats allt mer. Ett exempel är de rekommendationer om tidiga psykosociala åtgärder för att före- bygga brottslighet som antogs av (Rec. En parlamentarisk kommitté tillkallas med uppdrag att ta fram underlag till en nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. FN:s konvention om barnets rättigheter och SoL:s grundläggande principer och karaktär av ramlag skall vara styrande i arbetet. Utredningen skall utgå från dagens kunskap om barnets behov och rättigheter, innefattande flickors och pojkars villkor och behov samt de särskilda behov som utländsk bakgrund eller sexuell läggning/könsidentitet kan ge upphov till. De granskningar och rapporter som har presenterats av bl.a. RRV, revisorer, kring den sociala barn- och ungdomsvården skall utgöra underlag för kommitténs arbete. I uppdraget ingår att genomföra en samlad analys av den sociala barn- och ungdomsvårdens mål, innehåll och resultat samt organi- sation. I detta ingår såväl förebyggande som utredande och behandlande insatser inom både öppen- och sluten vård. Barn och ungdomar vars utveckling riskeras skall följas med särskild upp- märksamhet. Utifrån denna analys skall utredningen eventuellt föreslå förändringar i målens innehåll och utformning samt ge för- slag om hur den sociala barn- och ungdomsvården bäst bör organi- seras för att kunna uppnå målen. Utifrån dessa förslag skall utred- ningen även ange hur frågor om kompetens och kvalitet inom området skall utvecklas och bibehållas. Mål, innehåll, resultat och organisation SoL:s karaktär av ramlag gör att verksamhet inte är klart preciserad. Utredningen skall beskriva den sociala barn- och ungdomsvårdens innehåll, resursfördelning, resultat och omfattning samt analysera och ta ställning till om det är möjligt att precisera målen för den sociala barn- och ungdomsvården som helhet samt för de olika insatser som använder sig av i sitt arbete. Utredningen skall i alla delar av utredningsarbetet tillämpa ett jämställdhetsperspektiv. Det innebär bland annat att utgångspunkt skall tas i den sociala barn- och ungdomsvårdens skyldighet att på lika villkor utgå från flickors och pojkars behov, utan att befästa traditionella könsmönster. Även relationen mellan och andra huvudmän bör belysas. Särskild fokus bör läggas vid familjehemsvården i enlighet med socialutskottets betänkande (bet. 2002/03:SoU10) samt vid privatiseringens omfattning, villkor och effekter. Utredningen skall inte utvärdera de olika arbetsmetoder som förekommer inom den sociala barn- och ungdomsvården. Vilka arbetsmetoder som bör användas i olika sammanhang är snarare en fråga för professionen och de centrala expert- och tillsyns- myndigheterna. Regeringen har givit en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av det allmännas ingripande vid ungdomsbrott (dir. 2002:95). I de delar av utredningens arbete som gäller insatser som rör social- tjänstens arbete med unga lagöverträdare skall samråd ske med den särskilda utredaren. Utredningen skall heller inte behandla Statens institutions- styrelses uppdrag och funktion i annat avseende än hur den vård som myndigheten bedriver står i relation till övriga insatser inom området och relationen mellan institutionsstyrelsen och social- tjänsten. Insatser inom den sociala barn- och ungdomsvården innebär ofta ett stort ingrepp i barns och ungdomars liv samt för deras familj. Samhället tar i detta sammanhang på sig ett stort ansvar. Det måste därför ställas stora krav på insatsernas säkerhet och kvalitet liksom på rättssäkerheten i handläggning och dokumentation. De olika granskningar som nämnts ovan berör bl.a. hur tillsynen inom den sociala barn- och ungdomsvården bör utformas. Regeringen över- väger hur tillsynsförslagen bör behandlas och åter- kommer i denna del med tilläggsdirektiv eller i annan form. Olika rapporter visar att kompetensen inom den sociala barn- och ungdomsvården inte är tillräcklig. har haft svårigheter att rekrytera och behålla kompetent personal. Utredningens förslag till hur den sociala barn- och ungdoms- vården skall organiseras kan motivera förslag till hur vetenskaplig kunskap och kompetens inom området skall utvecklas. Det pågår såväl inom och Statens institutions- styrelse som vid de forsknings- och utvecklingsenheter som är knutna till ett arbete som syftar till att skapa bättre förutsättningar för att utveckla, följa upp och utvärdera behand- lingsmetoder och insatser i barn- och ungdomsvården. Högskole- verket fick regeringens uppdrag att i samråd och samverkan med göra en översyn av den sociala omsorgsutbildningen och socionomutbildningen. Uppdraget skall rapporteras till regeringen . har regeringens uppdrag att ge nationellt stöd till kunskapsutvecklingen inom . Arbete bedrivs i bred samverkan med aktörerna på området. Detta arbete bör utgöra utgångspunkt för eventuella förslag som avser utveckling av kunskap och kompetens i syfte att uppnå en enhetlig utveckling med bred förankring. Utredningens utgångspunkter bör vara att skapa förutsättningar för en bättre sammanhållen vård av hög kvalitet grundad på kun- skap och beprövad erfarenhet för att bättre kunna utnyttja de resurser som avsätts inom området. Utredningen skall tillgodogöra sig kunskaper om placerade barns och ungdomars uppfattning om sin situation. Utredningen skall i sitt arbete samverka med , , länsstyrelserna, , och utredningen (Ju 2002:14) om det allmännas ingripande vid ungdomsbrott (dir. 2002:95). Det står i övrigt utredningen fritt att samråda med övriga aktörer inom området. Utredningen skall lämna ett underlag till en nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. Om utredningen anser att det finns behov av författningsändringar skall förslag till sådana lämnas. Det står utredningen fritt att inom ramen för uppdraget ta upp även andra frågor som aktualiseras under utredningsarbetet. Förslagens konsekvenser skall redovisas enligt vad som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474) varvid särskild vikt skall läggas vid att redovisa förslag till finansiering i de delar förslagen innebär ökade kostnader eller minskade intäkter för det allmänna. Utredningen skall redovisa uppdraget till regeringen . Tilläggsdirektiv till Sociala barn- och ungdomsvårdskommittén (S 2003:06) Förlängd tid för uppdraget Med stöd av regeringens bemyndigande (dir. 2003:76) har statsrådet tillkallat en parlamentarisk kommitté (S 2003:06) med uppdrag att ta fram underlag till en nationell hand- lingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. Kommittén har antagit namnet Sociala barn- och ungdomskommittén. Kommittén skall enligt direktiven slutföra sitt arbete . Med ändring av denna tidpunkt skall kommittén istället slutredo- visa sitt arbete .