sou · GTB366d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Sysselsättningspolitiken är nationell och ansvaret för såväl utformningen som genomförandet ligger således hos medlemsstaterna. De riktlinjer som berör jäm- ställdhet behandlar: att integrera ett jämställdhetsperspektiv i stra- tegins alla pelare, att minska klyftan mellan könen och aktivt främja sysselsättningsgraden hos kvinnor, att se till att kvinnor och män är jämt representerade inom alla sektorer och yrken, arbeta för lika lön för lika arbete och att överväga nya åtgärder för att främja kvinnors ställning samt att möjliggöra kombinationen av arbete och familj. ska av kvinnorna vara sysselsatta och 2010 ska siffran ha ökat till i enlighet med stats- och regeringschefernas beslut. Stats- och regeringscheferna har också fastställt målet att ska av barn mellan och skolålder ha tillgång till barnomsorg. Likabehandlingsdirektivet innehåller förbud mot direkt och indi- rekt diskriminering på grund av kön. Trakasserier, sexuella trakas- serier och instruktion att diskriminera definieras som diskrimine- ring och omfattas av diskrimineringsförbudet. Förbuden mot dis- kriminering gäller inom arbetslivet i vid mening. Detta innebär bl.a. att villkor för tillträde till anställning, tillträde till yrkesutbildning och yrkespraktik, anställnings- och arbetsvillkor och medlemskap och medverkan i arbetstagarorganisationer och arbetsgivarorgani- sationer omfattas. Undantag från diskrimineringsförbuden får göras för verkliga och avgörande yrkeskrav, för att skydda kvinnor under graviditet och mammaledighet samt för positiv särbehand- ling. Lagar och andra författningar som strider mot principen om likabehandling ska upphävas. Vidare finns bestämmelser om bl.a. förebyggande åtgärder mot diskriminering, skydd mot repressalier, tillgång till rättsliga och/eller administrativa förfaranden, sanktio- ner, organ för främjande av likabehandling och dialog mellan arbetsmarknadens parter. Direktivet om varor och tjänster Direktivet behandlar diskriminering utanför arbetslivet. Syftet är att genomföra principen om likabehandling av kvinnor och män när det gäller tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster. Direktivet kan tillämpas på alla personer som tillhandahåller varor och tjänster som är tillgängliga för allmänheten, såväl inom den offentliga som inom den privata sektorn, inklusive offentliga organ. eller tjänsten ska erbjudas utanför området för privat- och familjeliv för att kunna träffas av diskrimineringsförbudet. Direkti- vet gäller inte medie- och reklaminnehåll eller utbildning. Det påverkar inte heller individens frihet att välja avtalspart så länge avtalet inte grundar sig på avtalspartens kön. Liksom likabehand- lingsdirektivet är detta ett s.k. minimidirektiv. Medlemsstaterna får alltså införa eller behålla bestämmelser som går längre än direktivet. Det skydd som redan finns på de områden som omfattas av direk- tivet får dock inte inskränkas. bildades av tio länder i , däribland . har 46 medlemsländer. Det innebär att alla förutom är medlemmar. Europa- rådets beslutsfattande och verkställande organ är minister- kommittén. Ordförandeskapet roterar halvårsvis mellan medlems- länderna. Den parlamentariska församlingen, som utgörs av representanter från alla medlemsländers parlament, spelar en roll som idégivare och debattforum. Den europeiska kongressen för lokala och regionala myndigheter har motsvarande uppgift för sam- arbetet på de lokal- och regionalpolitiska planen. om de mänskliga rättigheterna trädde 1953. har samtliga medlemsländer undertecknat Euro- pakonventionen. Kontrollen att konventionen efterlevs sker genom för mänskliga rättigheter där enskilda personer ges möjlighet att i en internationell instans få prövat om en stat brutit mot sina förpliktelser. för jämställdhetsfrågor (CDEG) har till uppgift att inom verksamhetsområde främja jäm- ställdhetsfrågorna. sammanträder två gånger per kalenderår. CDEG prioriterar främjandet av lika möjligheter och rättigheter, friheter och ansvar för kvinnor och män, att förebygga och motverka våld mot kvinnor och handel med människor samt utvecklandet av jämställdhetsintegrering inom och på nationell nivå. Insatser för att få männen delaktiga i jämställdhets- arbetet prioriteras också. anordnar en ministerkonferens i med inriktning på jämställdhet . Det samnordiska jämställdhetsarbetet sker främst inom det och . Nordiska minister- rådet som bildades , är de nordiska regeringarnas samarbets- organ. Samarbetet koordineras av de nordiska samarbetsminist- rarna. är – trots namnet – inte ett utan flera minister- råd. Flertalet nordiska fackministrar möter sina nordiska kollegor i ministerråd . , bildat , är parlamentarikernas samarbetsforum. Rådet har 87 valda medlem- mar, representerande de fem länderna och de tre självstyrande områdena. Rådsmedlemmarna sitter i ländernas parlament och utses av parlamenten efter förslag av partigrupperingar. Jämställdhetsarbetet i sker inom femårs- program som kompletteras med handlingsplaner. Åren 1995–2000 prioriterades kvinnors och mäns lika tillgång till de politiska och ekonomiska beslutsprocesserna, kvinnors och mäns lika ekonomiska ställning och förbättrade möjligheter för kvinnor och män att förena yrkesarbete och föräldraskap. –2005 prioriteras köns- och jämställdhetsperspektiv i nordisk ekonomisk politik, män och jämställdhet samt kvinnofrid. Nordiska ministerrådets målsättning för jämställdhet under innevarande period är att: integrera ett köns- och jämställdhetsperspektiv i Nordiska ministerrådets verksamhet, utveckla metoder för att utvärdera vilken effekt Nordiska ministerrådets budgetar har för jämställdheten mellan könen, etablera ett samarbete med ländernas finansministerier och andra aktuella aktörer kring metoder för att jämställdhets- bedöma den ekonomiska politiken, säkerställa att köns- och jämställdhetsperspektivet blir synligt inom ramen för förändringar i de nordiska välfärdsstaterna, lägga fram de erfarenheter som har gjorts vid integreringen av ett könsperspektiv i den ekonomiska politiken. antogs en ny plan för jämställdhetsarbetet i för åren 2006–2010. I planen betonas att det mångkulturella samhället ställer nya krav på jämställdhetsarbetet och att det nordiska jäm- ställdhetsarbetet ska omfatta fler områden med maktstruk- turer och ungdom som viktiga prioriteringsområden. Jämställdhetsarbetet i de Nordiska länderna I sorterar jämställdhetspolitiken under Socialdeparte- mentet. Den ansvariga ministern är både socialminister och jäm- ställdhetsminister. Vid sidan av departementets jämställdhetsenhet finns en jämställdhetsnämnd som utövar tillsyn i enlighet med de danska jämställdhetslagarna. tillämpar liksom övriga nordiska länder strategin jäm- ställdhetsintegrering. Det innebär att alla offentliga institutioner har en förpliktelse att arbeta för jämställdhet. presen- terar jämställdhetsministern en redogörelse samt en handlingsplan för . I svarar Social- och hälsovårdsdepartementet för jämställd- hetspolitiken. Delegationen för jämställdhetsärenden utses av social- och hälsovårdsministern. Rådets uppgift är att allmänt främ- ja jämställdhetsfrågor. Den är ett aktivt diskussionsforum i sam- hället för jämställdhetspolitiken och främjar jämställdheten bland annat med initiativ och utlåtanden. Delegationens mandattid är lika lång som mandattid. Även i finns en jämställdhetsombudsman. Jämställdhets- ombudsmannens uppgift är att vaka över att jämställdhetslagen och i synnerhet diskrimineringsförbudet och förbudet mot diskrimine- rande annonsering iakttas, att främja lagens syften genom initiativ, råd och anvisningar, att ge information om jämställdhetslagen och dess tillämpning och att följa hur jämställdheten mellan kvinnor och män förverkligas på samhällslivets olika områden. är en i anslutning till social- och hälso- vårdsministeriet fungerande lagövervakande myndighet. En dom- stol kan begära utlåtande av jämställdhetsnämnden i mål som gäller gottgörelse på grund av diskriminering. Också jämställdhetsom- budsmannen och arbetsmarknadens organisationer kan hänvisa frå- gor till att behandlas av jämställdhetsnämnden. Även på sorterar jämställdhetspolitiken under Socialdeparte- mentet. och jämställdhet driver frågorna på tjänstemannanivå. består av nio medlemmar utsedda av socialministern. Rådet ska främja jämställdheten främst på arbetsmarknaden men även på andra områden. Klagomålskom- mittén och Jämställdhetscentret är samlokaliserade. Jämställdhets- centret administrerar jämställdhetslagen och erbjuder rådgivning och utbildningar för statliga myndigheter, regeringen, kommu- nerna, institutioner, företag, enskilda individer and ideella organisa- tioner. I bedrivs jämställdhetspolitiken från Barn- och familjedepar- tementet. Till sin hjälp har Barn- och familjeministern en enhet på departementet. Jämställdhetscentret (Likestillingssenteret) arbetar för reell jämställdhet mellan kvinnor och män på alla samhällsområ- den. Centret leds av en styrelse och en direktör. Det är Barn- och familjedepartementet som fattar beslut om vem som ingår i styrel- sen. (Ligestillingsombudet) handhar jämställdhetslagen och ger råd och vägledning kring lagens bestäm- melser. Till ombudsmannen kan alla vända sig med klagomål men ombudsmannen tar också upp saker på eget initiativ. Jämställdhets- ombudsmannen ska arbeta för ökad jämställdhet mellan könen genom information och aktivt deltagande i samhällsdebatten. har beslutat att slå samman Jämställdhetscent- ret, jämställdhetsombudsmannen och Centret mot etnisk diskrimi- nering . hölls FN:s fjärde världskonferens om kvinnor i . har genomfört årliga uppföljningsmöten samt två specialsejourer, en efter och en efter . 1979 antog FN konventionen om avskaffandet av all slags diskri- minering av kvinnor (CEDAW). trädde ett tilläggsproto- koll i kraft som inför en möjlighet för enskilda individer eller grup- per att klaga inför den kommitté som övervakar efterlevnaden av konventionen. undertecknade kvinnokonventionen 1981 och tilläggsprotokollet 2003. I en rad tidigare utredningar har frågan om jämställdhetspolitikens organisering och inrättandet av en särskild jämställdhetsmyndighet väckts. Rådet för jämställdhet i transporter och IT () pekar i sitt slutbetänkande Jämställdhet – transporter och IT9 på behovet av en myndighet för jämställdhetspolitiken. Regeringens jämställdhets- politiska ställningstaganden är, enligt , kraftfullt uttryckta i olika policydokument men likafullt genomsyrar inte jämställdhet verksamheterna i tillämpningen. Det behövs metodutveckling, goda exempel, utbildning och praktisk handledning för att jäm- ställdhet ska komma att integreras i myndigheternas externa verk- samhet. Det saknas ett institutionellt stöd för myndigheternas arbete med att integrera ett jämställdhetsperspektiv i verksamhe- ten. har funnit att rådet har arbetat har det uppstått en stark efterfrågan på att ska medverka i en rad 9 SOU 2001:44. olika sammanhang – som samtalspartner, som kunskapsförmedlare, som mötesplats, som kunskapsframtagare, som ifrågasättare etc. Det är enligt uppenbart att det finns ett stort behov av en sådan aktör och frågan har väckts om hur denna verksamhet kan utvecklas på ett mera permanent och gediget sätt sedan avslu- tat sitt arbete. Samma behov av institutionellt stöd finns i alla poli- tikområden varför det är mera naturligt att skapa en myndighet med ett brett ansvar. Både näringsliv och myndigheter har gett uttryck för behov av goda exempel som stöd för fortsatt utveckling. Därför behövs enligt en projektdatabas och en ansvarig organisation som svarar för uppdatering och informationsspridning. föreslår att en myndighet inrättas med uppdrag att verka som ett nationellt pådrivande kunskaps- och resurscentra för sam- hälle och näringsliv. Myndighetens uppgift bör vara att: Samla befintlig kunskap inom området. Ansvara för kunskapsförmedling om jämställdhet genom semi- narier och annan opinionsbildande verksamhet. Utveckla metoder för jämställdhetsanalyser. Bistå vid införandet av kunskap från genus- och jämställdhets- forskning i näringsliv, i utbildningar och i övrig berörd verk- samhet. Bygga upp en databas med goda exempel på jämställdhets- projekt och metodutveckling. Etablera samarbete med näringslivet och med arbetsmark- nadens parter. Regeringen bör skyndsamt utreda hur en sådan myndighet ska utformas och finansieras. Arbetsgruppen för metodutveckling i jämställdhetsarbetet gav i sin slutrapport ordning – strategisk utveckling för jämställdhet10 en samlad redovisning av de undersökningar och uppföljningar som har gjorts av arbetsformerna i jämställdhetsarbetet. Arbetsgruppen menade att erfarenheter visar att jämställdhetsintegrering kräver tydig styrning, utbildning, metoder för kartläggning och analyser samt stödfunktioner för arbetet. Arbetsgruppen instämde i Jämits 10 Ds 2001:64. uppfattning om behoven av utveckling, kunskapsspridning och erfarenhetsutbyte och ansåg att det är angeläget att utreda frågan och ta ställning till hur dessa behov ska tillgodoses. Utredningen om kvinnofridsuppdragen har i betänkandet11 Slag i luften – en utredning om myndigheter, mansvåld och makt undersökt hur frågorna om mäns våld mot kvinnor ska organiseras och lyfter fram behovet av att bättre organisera och systematisera arbetet. Därför bör, enligt utredningen, bl.a. en nationell expertgrupp för mäns våld mot kvinnor och barn inrättas. I gruppen ska ingå rep- resentanter för samhällsinstanser med ansvar för att motverka mäns våld mot kvinnor. Gruppen ska bestå av minst en årsarbetskraft för berörda myndigheter, det vill säga Riksåklagaren, , , , Brottsoffermyn- digheten, och samt , , och Försäkrings- kassan. Även ytterligare representanter föreslås ingå i gruppen som föreslås få i uppdrag att rådgöra med kvinnojourernas riksorganisa- tioner. Den Nationella expertgruppen ska sortera under det departement som har ansvar för jämställdhetsfrågorna. Utredningen om Rikskvinnocentrum (RKC) Utredningen om ombildning av Rikskvinnocentrum har haft i upp- drag att finna formerna för en ombildning av Rikskvinnocentrum (RKC) till ett nationellt centrum för kvinnor som misshandlats och våldtagits. I betänkandet12 Nytt nationellt – ombildning av RKC föreslås att en ny organisation ska ges ansvar att bedriva klinisk verksamhet och erbjuda vård, stöd och behand- ling för kvinnor som misshandlats och våldtagits inom läns landsting, sprida kunskap om och utveckla metoder för stöd och behand- ling av kvinnor som misshandlats och våldtagits, upprätta och driva en utbildningsverksamhet om mäns våld mot kvinnor och våld i samkönade relationer, bedriva forskning inom ramen för den kliniska verksamheten, följa och sammanställa forskning och projekt inom området mäns våld mot kvinnor samt våld i samkönade relationer samt främja utbyte av erfarenheter och idéer mellan forskare, myndigheter och andra organisationer, peka på behov av forskning och identifiera nya områden som inte uppmärksammats i hela sin vidd, vara ett stöd för lokala, regionala och centrala myndigheter och organisationer samt arbeta för samverkan mellan dessa, sprida information, fungera som opinionsbildare och aktivt delta i debatten om mäns våld mot kvinnor och våld i samkönade relationer. Den nya organisationen föreslås vara placerad vid universi- tet medan läns landsting blir uppdragsgivare för den kli- niska verksamheten. Som huvudman för verksamheten föreslås . Utredningen om statligt stöd för kvinnors organisering Utredningen om statligt stöd till kvinnors organisering13 föreslår att handläggningen av det nya statsbidraget för kvinnors organise- ring ska utföras av en särskild jämställdhetsmyndighet när en sådan inrättas. Myndighetsformen bedöms av utredaren vara nöd- vändig utifrån behovet av att kunna följa jämställdhetsperspektivet mer kontinuerligt och för att kunna göra strategiska uppföljningar. Eftersom det inte finns någon sådan lämplig myndighet före- slås att en särskild nämnd inrättas för detta arbete. När en jäm- ställdhetsmyndighet inrättas kan uppgifterna, enligt utredningen, överföras från nämnden till en avdelning på den nya myndigheten. 13 SOU 2004:59. Arbetsgruppen på museer14 har utrett hur genusperspektivet kan få större genomslagskraft i museers verksamhet. I sitt betänk- ande15 på museer framhåller arbetsgruppen behovet av att institutionalisera frågan om genus och att låta den få ett konkret och materiellt resultat i form av en resursenhet med kompetens inom och överblick över det genusvetenskapliga fältet. Resursenhe- ten måste vara permanent och långsiktig och bör vara pådrivande i genusfrågor gentemot museerna, men också mot det offentliga i form av staten och bidragsgivare. Till en resursenhet ska museerna dessutom kunna vända sig för att få konkreta råd och idéer samt hjälp med exempelvis ansökningar om medel till olika projekt. Arbetsgruppen föreslår att resursenheten placeras vid Arbetets museum i . I sammanhanget bör även nämnas att har tagit initiativ till att föra upp frågan om ett europeiskt jämställdhetsinstitut, Euro- pean (). En förstudie om förutsättningarna för ett europeiskt jämställdhetsinstitut har genomförts på uppdrag av och rapporten publicerades . Den visar att förslaget om ett europeiskt mottogs mycket positivt av såväl EU:s medlemsländer och EU:s institutio- ner som ideella organisationer. I förstudien pekar man bland annat på att institutet skulle kunna fylla en mycket viktig funktion genom att samla och sprida kunskaper och erfarenheter mellan medlemsländerna, att utveckla metoder för jämställdhetsintegre- ring, att fungera som ett stöd för EU:s institutioner i deras arbete med jämställdhetsintegrering samt att kunna ge en samlad beskriv- ning av de initiativ som tas i de olika medlemsländerna. kom frågan om att inrätta EGI in i ett mer avgö- rande skede. presenterade Kommissionen ett förslag angående inrättande av en europeisk jämställdhetsmyndig- het (Proposal for a regulation of Parliament and of the Council, establishing a fattade ministerrådet beslut om att inrätta denna myndighet. Statskontoret har på jämställdhetspolitiska utredningens uppdrag granskat organisationen och resultatstyrningen inom den statliga jämställdhetspolitiken samt lämnat förslag på hur den framtida organisationen och resultatstyrningen bör utformas.16 Statskontoret konstaterar att resultatstyrningen har begränsade effekter på myndigheternas arbete och resultat. för myndigheterna innehåller inte alltid jämställdhetsmål och de mål som förekommer är ofta allmänt formulerade. Målen före- skriver snarare hur jämställdhetsarbetet ska bedrivas, inte vilket resultat regeringen förväntar sig. Knappt tre av tio intervjuade myndighetsrepresentanter instämmer i att regeringens mål och uppdrag för det externa jämställdhetsarbetet har förbättrat detta. Många krav på myndigheternas jämställdhetsarbete har en stark koppling till myndigheternas interna jämställdhetsarbete. Uppföljningen av jämställdhetspolitiken är, enligt Statskontoret, mycket bristfällig. Regeringen får inte tillräckligt underlag för att bedöma om myndigheterna uppfyller de krav som regeringen stäl- ler. Även jämställdhetsmålen är oklara, enligt Statskontoret. Jäm- ställdhetsmål, uppdrag och åtterrapporteringskrav utgår inte ifrån övergripande gemensamma mål. Olika politikområden utvecklar olika förhållningssätt. Omkring en tredjedel av de jämställdhetsmål som har formulerats inom andra politikområden anknyter till de övergripande jämställdhetspolitiska målen. Övriga mål är allmänt vaga eller omöjliga att koppla till de övergripande målen. I rapporten påpekas att jämställdhetspolitiken saknar en sektor- myndighet vilket skiljer den från andra sektorövergripande politik- områden. Det finns emellertid myndigheter som fått ett utpekat ansvar för att genomföra och följa upp jämställdhetspolitiken inom sina respektive områden. JämO:s roll i den nationella jämställdhetspolitiken är enligt rap- porten oklar och tenderar att inbegripa arbete med externt jäms- tälldhetsarbete, dvs. frågor som rör verksamhetens utformning sna- 16 Statskontoret 2005:1. rare än det inre personalinritade arbete som jämställdhetslagen tar sikte på. Vad avser länsstyrelsernas jämställdhetsarbete anser Statskonto- ret att uppdraget är alltför omfattande till sin natur och bör utfor- mas så att större uppmärksamhet kan ägnas färre prioriterade frå- gor. Vi återkommer till Statskontorets förslag rörande organisationen i det följande. Utredningen om regeringens stabsmyndigheter En särskild utredare har haft regeringens uppdrag17 att föreslå hur arbetet bör fördelas mellan de myndigheter som ska stödja rege- ringen och arbetet med att utveckla den statliga förvaltningen. Myndigheterna som avses är Statskontoret, Ekonomistyrnings- verket och en ny förvaltningspolitisk myndighet. Utredaren lämnade sitt betänkande Regeringens stabs- myndigheter.18 I betänkandet uppmärksammas frågan om organise- ringen av det framtida jämställhetsarbetet som betraktas som en viktig del i förvaltningspolitiken. Jämställdhetsfrågorna bör, enligt utredaren, hanteras i det dagliga arbetet inom de olika myndighe- terna och övriga verksamheter men därtill kan fortfarande främ- jande insatser behövas. Eftersom jämställdhetspolitiken är föremål för utredning föreslår utredaren att regeringen först senare tar ställ- ning till frågan om ett eventuellt överförande av dessa uppgifter till den nya förvaltningspolitiska myndigheten. Bidrag till projekt och organisationer Statliga medel till jämställdhetsprojekt och organisationer fördelas via olika politikområden och utan någon egentlig samordning och övergripande strategi. Förutom de medel som står till regeringens disposition till särskilda jämställdhetsinsatser inom jämställdhets- politiken som för omfattar finns medel till kvinnoorganisationer, som handläggs i Justitiede- partementet och regionalpolitiska medel som fördelas av . Dessa senare medel omfattar till medfinan- siering av projekt vid lokala och regionala resurscentra för kvinnor och i basfinansiering. Resurscentra för kvinnor finns på omkring 130 platser i . Därtill finns omkring 50 nätverk för kvinnor med kopplingar till olika resurscentra. Verk- samheten syftar till att utveckla jämställdhetsperspektivet inom de regionala tillväxtavtalen och de regionala tillväxtprogrammen. Av budgetpropositionen för framgår att fattat beslut om projektverksamhet som samlat bedöms uppgå till . Medfinansiärer i projekten är även EU, länsarbetsnämnder, länsstyrelser, kommuner, regionala självstyrel- seorgan och landsting. En stor del av projekten omfattar utbild- ningsinsatser och kompetensutveckling. Förutom de statliga medel som avsätts för jämställdhetsprojekt bidrar EU med medel via strukturfonderna. Europeiska socialfon- den som har till mål att främja sysselsättningen och utvecklingen av mänskliga resurser svarar för cirka nio av de totalt cirka 19 miljar- der kronor av strukturfondsmedel som får under program- perioden –2006. De övriga strukturfonderna är regional-, jordbruks- och fiskefonderna. Svenska är förvaltningsmyndighet för Europeiska socialfondens program Växtkraft Mål 3 och Equal i . För programperioden –2006 disponerar ca 875 mil- joner kronor för programmet Växtkraft Mål 3 respektive ca totalt för Equalprogrammet. För Mål 3 har 445 miljoner avsatts för jämställdhetsprojekt (åtgärd 3:2) för hela programperioden varav något mer än hälften är intecknade. Därut- över satsas en del medel på åtgärd 1:1 B, kompetensutveckling av nyckelpersoner inom jämställdhet, mångfald mm. För programmet Equal används av medlen för jämställdhetspolitiska åtgärder (Tema 4). Samtliga projekt ska ha ett jämställdhetsperspektiv och av medlen har avsatts för rena jämställdhetsprojekt. Utvär- deringar av hur medlen använts för jämställdhetsändamål visar att jämställdhetsperspektivet i hög grad begränsats till att handla om jämn könsfördelning och fokus på särskilda åtgärder för kvinnor.