sou · GTB375d2 · 2006-01-01 00:00:00 — 5Behov av och tillgång till tjänstehundar (Jo 2004:04) skall enligt direktivet (Dir. 2004:80) bland annat kartlägga följande: Behovet av tjänstehundar i under den närmaste tioårs- perioden, vem som är mottagare av hundarna och för vilket än- damål de används. Tillgången till lämpliga hundar i , om det finns nå- gon brist och i så fall vad den beror på. Den uppfödning som finns för framtagande av tjänste- hundar för samtliga sektorer. För detta ändamål har genomfört ett flertal intervjuer med uppfödare, företrädare för olika myndigheter, organisationer och företag och med andra initierade personer, samt studerat olika rapporter, utredningar med mera. Vidare har flera olika frågematerial/enkäter sänts till bland andra de största statliga användarna av tjänstehundar, makten, samt till () och . Slutligen har ett antal analyser gjorts, bland annat av schäfer- och labradorrasernas mentala egenskaper jämfört med vilka egenskaper användarna vill ha hos sina hundar. Tjänstehundar har vid det kartläggningsarbete som presenteras i detta kapitel definierats som: Av SRF godkända ledarhundar för synskadade. Övervakningshundar (övs-hundar) och specialsökhundar (nar- kotika-, bomb-, kriminal- och brandhärdssökhundar) som an- vänds i polisverksamheten. Dessa ägs antingen av en polis- myndighet (A-kontrakterade hundar) eller av enskilda polis- män (B-kontrakterade hundar). Bevakningshundar och ammunitionssökande hundar (amsök- hundar) som ägs av . Behov av och tillgång till tjänstehundar Narkotikasökhundar som ägs av . Jämfört med övriga delar av betänkandet ingår alltså inte kriminal- vårdens hundar eller de privatägda kontrakterade bevaknings- och räddningshundarna i vad som behandlas i detta kapitel. Vad gäller polisens hundar så behandlas specialsökhundarna i detta kapitel genomgående som en gemensam hundtyp, det vill säga de delas inte upp i bombsökhundar, narkotikasökhundar och så vidare. Inte heller skiljs annat än i undantagsfall på A- respektive B-kontrakte- rade hundar. I kapitel 3 redovisas de olika tjänstehundstypernas användning mer i detalj, hur rekryteringsförfarandet och dressyren ser ut och är organiserad med mera. I kapitel 4 beskrivs vilka egenskaper - men- talitet, hälsa, storlek, ras och så vidare - som är önskvärda hos tjänstehundar. 5.1.1Nuvarande bestånd av tjänstehundar Enligt den i inledningen givna definitionen finns () drygt 900 tjänstehundar i . Polisen har flest hundar (430 stycken) följt av SRF (290), Försvarsmakten (140) och (50). En fjärdedel av alla tjänstehundar är tikar, resten är hanar. Den enda av tjänstehundsanvändarna som avviker från denna ojämna könsfördelning är SRF; andelen ledarhundar som är tikar är . Se tabell 1. Antal tjänstehundar i och andel hanar respektive tikar år över alla typer av tjänstehundar framträder tre raser som be- tydligt vanligare än andra. Drygt hälften av hundarna är av rasen , en knapp tredjedel labradorer och var tionde hund en vari- ant av belgisk vallhund, malinois. Det finns skillnader i vilka raser Behov av och tillgång till tjänstehundar som är mest förekommande hos de olika användarna. Försvars- makten har framför allt just de tre nämnda raserna. Polisen har en- dast ett fåtal labradorer, och och har få malinois. En fjärdedel av narkotikasökhundar är av rasen springer spaniel. Se tabell 2. Tabell 2 De svenska tjänstehundarnas rasfördelning hos de olika använ- darna Okänd ras alt. blandras Åldersfördelningen hos den svenska populationen tjänstehundar är relativt likartad mellan alla typer med undantag för ledarhundarna, av vilka ett förhållandevis stort antal tjänstgör upp i hög ålder (fi- gur 1). Värt att notera beträffande ledarhundarna är även att det finns förhållandevis många hundar i åldrarna . Det finns en överrepresentation bland polisens specialsökhundar av hundar i åldrarna med som dock kan förklaras med att man utökat verksamheten med denna typ av hundar de se- naste åren. När det gäller polisens övs-hundar kan man av figuren ana att det finns oproportionerligt få hundar äldre än . Slut- ligen är fördelningen mellan ålderskategorierna hos Behov av och tillgång till tjänstehundar Det beror sannolikt på att man ända tills (2005) befunnit sig i en expansionsfas, något som inneburit ett ojämnt tillflöde av nya hundar. Figur 1 Fördelning av tjänstehundar av olika typer i olika åldrar (0–) /2005 Försvarsmakten, bevaknings- och amsökhundar Behov av och tillgång till tjänstehundar har bett de statligt finansierade tjänste- hundsanvändarna att uppskatta det framtida behovet av hundar, dels på kort sikt (1–), dels på lång sikt (flera tiotals år). Samtliga har svarat på ungefär samma sätt, nämligen att det fram- tida rekryteringsbehovet är svårt att bedöma. Detta beror bland annat på att budget och arbetsmetoder varierar över tiden. Samtliga har också angett att man förväntar sig att behovet av hundar kommer att vara minst lika stort som . Under förut- sättning att hundarna har samma tjänstgöringstid som (se av- snitt 5.2.2) innebär detta att totalt kommer minst 180 – 210 hundar att behöva rekryteras (tabell 3). Efter- som behovet av nya hundar varierar måste denna siffra ses som ett medelvärde sett . Det kan till exempel, ut- ifrån figur 1, konstateras att det finns oproportionerligt många ledarhundar i åldrarna , vilket sannolikt kommer att innebära ett större rekryteringsbehov än normalt . Vidare saknar Försvarsmakten ett stort antal bevakningshundar; man vill ha 160 men äger endast 100. Tabell 3 Ungefärligt årligt rekryteringsbehov av tjänstehundar åren 2006– 2015 Ingen av användarna är beredd att ange hundbehovet specificerat som antal hundar på ; det är helt enkelt för många okända faktorer inblandade för att det skall vara möjligt. Däremot gör både och polisen bedömningen att nya typer av sök- hundar kommer att utvecklas. Inom polisen har man tidigare till exempel gjort försök med så kallade ID-hundar med gott resultat, och rent generellt anses hunden vara mycket svår eller till och med omöjlig att ersätta vad gäller spår- och sökarbete. Behov av och tillgång till tjänstehundar nämner man vapen- och ammunitionssökande hundar, sprängäm- nes-, tobaks-, penning- och stridskemhundar som tänkbara fram- tida sökhundstyper. Även Försvarsmakten tror att man kommer att utveckla olika typer av sökhundar utöver de amsö- kande hundar man har . Försvarsmakten nämner även möjlig- heten att använda hundar som bärare av tekniska sensorer, till ex- empel kameror, i olika sammanhang. SRF påpekar att det finns ett behov av service-, assistans- och rehabhundar, men att dessa inte är SRF:s ansvar att tillhandahålla. Under förutsättning att man kommer att använda samma raser i samma proportioner som , ger tabellerna 2 och 3 vid handen att det årliga rekryteringsbehovet av schäfrar kommer att vara cirka 110 stycken, av 50 och av malinois 20. I kapitel 4 redogörs för vilka egenskaper olika typer av tjänste- hundar bör ha. Av detta framgår att Polisens, Försvarsmaktens och hundar är mycket likartade. föredrar dock andra raser än polisen och Försvarsmakten. Om man ändå tänker sig att vill ha ungefär hälften av sina hundar av samma ras som polisen och Försvarsmakten, kan man utifrån det i tabell 3 redovisade årliga rekryteringsbehovet dra slutsatsen att de statliga tjänstehundsanvändarna kommer att behöva rekrytera cirka 140 hundar med mycket likartade egenskaper. Det finns ytterligare en statligt finansierad tjänstehundsanvän- dare, kriminalvården, som har ett drygt tiotal narkotika- sökhundar. Denna verksamhet är dock ännu så pass liten att den inte studerats i detalj och därför inte heller redovisas i detta kapitel. Det finns ändå skäl att nämna kriminalvårdens hundverksamhet eftersom de har för avsikt att utöka sin hundanvändning till att omfatta ungefär det dubbla antalet hundar, det vill säga ungefär 25 stycken. De kommer därmed att ha ett rekryterings- behov motsvarande ungefär hälften av . Vid sidan av de statliga användarna finns även en rad privata, varav väktarbranschen torde vara den största. För att ett väktar- bolag skall få använda en hund i sin verksamhet måste hunden, en- ligt föreskrifter och allmänna råd (RPSFS 1994:12) till lagen (1974:191) om bevakningsföretag och förord- ningen (1989:149) om bevakningsföretag, ha godkänts vid pröv- ning och därefter ha godkänts av för användande i bevakningstjänst. Prövningen, som omfattar mentaltest och dres- syrprov, får enligt föreskrifter och allmänna råd om Polisens hundverksamhet (RPSFS 2003:2) genomföras av en Behov av och tillgång till tjänstehundar besiktningsman inom polisens hundverksamhet. Eftersom pröv- ningarna görs av besiktningsmän inom de enskilda polismyndighe- terna, och myndigheterna inte har någon skyldighet att rapportera resultaten vidare till , finns det inte inom polisen någon fullständig sammanhållen statistik över antalet väktarhundar i landet. Men efter sammanställning av rapporter från ett antal polismyndigheter och en kompletterande rundringning rapporterar att det finns mellan 450 och 500 väktarhundar som används i tjänst. Antalet som nyrekryteras bedöms vara ett hundratal. Detta förtjänar att nämnas efter- som de privata tjänstehundsanvändarna, till exempel just väktar- bolagen, söker hundar med liknande egenskaper som framför allt polisen och Försvarsmakten, och rekryterar hundar på samma marknad som dessa. 5.2Tillgång till hundar lämpliga för tjänst har inte uppfattat att själva utbildningen av tjänstehundar skulle utgöra någon allvarligt begränsande faktor för den statligt finansierade tjänstehundsförsörjningen. I detta av- snitt, som behandlar tillgången till hundar lämpliga för tjänst, foku- seras därför på tillgången till lämpliga tjänstehundsämnen, det vill säga hundar som är lämpliga för dressyr men ännu odresserade i den meningen att de inte är utbildade för sin uppgift i tjänst. Denna inriktning motiveras ytterligare av det faktum att såväl som polisens och Försvarsmaktens hundar numera utbildas inom respektive myndighet, i de två förra fallen av hundförarna själva och i det senare av anställda dressörer. Följaktligen förefaller det logiskt att de olika statliga tjänstehundsanvändarna på egen hand avgör hur hundarnas utbildning skall skötas på bästa sätt. Tillgången till hundar lämpliga för tjänst kan uppskattas på olika sätt. Den mest uppenbara metoden är att helt enkelt fråga använ- darna hur de upplever situationen i detta avseende. En annan vari- ant, som i viss mån är en utveckling av den första metoden, är att mer i detalj kartlägga hur de olika användarna arbetar med rekryte- ring, kassation med mera av tjänstehundar. Att en hund kasseras innebär att den av något skäl bedöms vara olämplig för tjänst, och att man därför väljer att inte köpa, utbilda eller längre använda den. har valt att även använda begreppet pen- sionering. Pensionering innebär att en hund tas ur tjänst på grund Behov av och tillgång till tjänstehundar av hög ålder, i vissa fall trots att den skulle kunna fungera i tjänst ytterligare . Att kartlägga antalet kassationer och orsakerna därtill motiveras, något förenklat, av att ju bättre hundämnen man kan få tag i desto färre blir kassationerna. Ytterligare ett sätt att bedöma tillgången till lämpliga hundar är att kartlägga hur uppföd- ningen av tjänstehundar ser ut. En fjärde metod är att studera den potentiella rekryteringsbasen, det vill säga vanliga svenska hundar av relevanta raser, med avseende på mentala egenskaper och sedan jämföra resultatet med användarnas krav. Inget av dessa sätt att bedöma tillgången till tjänstehundsämnen är fritt från brister. Var för sig beskriver de dessutom bara delar av situationen. Tillsammans torde de emellertid ge bästa möjliga bild. 5.2.1Tjänstehundsanvändarna uppger svårigheter med ämnesförsörjningen Polisen, Försvarsmakten och SRF har upprepade gånger uppgivit att de har mycket svårt att anskaffa tillräckligt många hundar av tillräckligt god kvalitet för att de skall kunna dresseras till och fungera som tjänstehundar. Försvarsmakten har till exem- pel för tillfället mindre än två tredjedelar av sitt behov av bevak- ningshundar. Orsaken till detta uppges av Försvarsmaktens Hund- tjänstenhet vara att man inte lyckats rekrytera tillräckligt antal be- vakningshundsämnen. SRF uppger att det vid varje givet tillfälle saknas mellan 20 och 30 ledarhundar beroende på att det inte finns tillräckligt många att köpa. har och i olika sammanhang fått situationen vad gäller anskaffningen av tjänstehundsämnen beskriven som extremt kritisk och fullständigt ohållbar; hundar med önskvärda egenskaper går inte att uppbringa i tillräcklig mängd, framför allt inte till priser man kan hantera, detta oavsett om man agerar på den svenska eller på den internationella marknaden, vare sig man försöker rekrytera från privatpersoner, från uppfödare eller från företag som köper och säljer hundar, så kallade hundhandlare. Den stora bristen upp- ges av polisen och Försvarsmakten få till följd att orimligt stora resurser läggs på att finna lämpliga hundar. Situationen försvåras ytterligare av att var och en av de 21 polismyndigheterna, Försvarsmakten och, i viss mån, konkurrerar om att få köpa samma hundar. Man konkurrerar även med privata tjänste- Behov av och tillgång till tjänstehundar hundsanvändare som väktarbolag samt, eftersom situationen är lik- artad också i andra länder, med utländska intressenter. anser sig inte ha lika stora problem med sin hundan- skaffning som polisen och Försvarsmakten, detta trots att man i stor utsträckning söker samma egenskaper hos hundarna. Skälet till detta uppges vara dels att man har jämförelsevis få hundar och därmed har ett förhållandevis litet årligt rekryteringsbehov, dels att man som en följd av det sätt på vilket hundarna används i tjänsten föredrar andra, mindre och lättare, raser. Det senare innebär att kan rekrytera sina hundar ur en population som ur ett tjänstehundsperspektiv är mindre konkurrensutsatt än de i dubbel bemärkelse stora tjänstehundsraserna , och mali- nois. Av liknande skäl uppger polisen och Försvarsmakten att det är enklare att rekrytera ämnen lämpliga att dresseras till specialsök- respektive amsökhundar än hundar lämpliga som övs- respektive bevakningshundar. 5.2.2De statliga hundsanvändarnas anskaffning och kassation av tjänstehundar Hundar som rekryteras för olika typer av tjänst kan ha olika ur- sprung. Bland annat för att få en mer heltäckande bild av hur rekryteringen av tjänstehundsämnen går till har ursprunget delats in i följande kategorier: Hundar ur egen uppfödning Valpar (ej ur egen uppfödning) Vuxna hundar av svenskt ursprung Vuxna hundar av utländskt ursprung Skillnaden mellan en valp och en vuxen hund har definierats som att en vuxen hund, i motsats till en valp, är tillräckligt mogen för att sättas i dressyr direkt efter inköp. I schematisk och något förenklad form kan man tänka sig att an- skaffning, dressyr, tjänstgöring och kassation fungerar enligt figur 2. Behov av och tillgång till tjänstehundar Schematisk bild av anskaffning, test, dressyr, kassation med mera av tjänstehundar Valp (ej ur egen har i enkätform begärt uppgifter från polisen, Försvarsmakten, , och om anskaffning, kassation med mera. Skälet till att även inkluderats i undersökningen är att de har SRF:s uppdrag att ta fram ledarhundar, och därmed har förutsättningar att kunna redogöra för anskaffning av ämnen och kassationer som inträffar innan hundarna trätt i tjänst. SRF köper sina ledarhundar från som har en begränsad uppfödningsverksamhet. Merparten av ledarhundarna härstammar dock från andra uppfödare och har köpts av hundskolan AB eller deras föregångare antingen som vuxna – dres- serade eller odresserade – eller som valpar som sedan placerats hos fodervärdar. I övrigt var det ingen av de statligt finansierade tjänstehundsanvändarna som bedrev någon egen uppföd- Behov av och tillgång till tjänstehundar ning, varför heller inga hundar anskaffades på detta sätt. föddes det 75 valpar . Dessutom inköptes tre vuxna ämnen, samtliga med svenskt ursprung, och 45 valpar från andra uppfödare. Sexton ledarhundar som dresserats på skolan godkändes och köptes av SRF . De av dessa sexton hun- dar som kommer ur den egna uppfödningen eller köptes som valpar föddes givetvis . Uppgifterna som berör anskaffning av ledarhundsämnen är tyvärr inte jämförbara med övriga användares och har därför inte behandlats ytterligare. Tillsammans erbjöds Försvarsmakten, Polisen och att köpa ungefär 1 000 hundar. Av dessa bedömdes strax un- der 400 vara intressanta att undersöka närmare och togs därför in för test/arbetsprov. Av de knappt 400 testade hundarna var det till slut 112 som köptes. Det var med andra ord endast drygt tio pro- cent av det sammantagna antalet erbjudanden som ledde till köp. Det är rimligt att anta att ett antal av de 1 000 erbjudna hundarna, och även av de knappt 400 som testades, i själva verket gäller hun- dar som erbjudits flera myndigheter, och att det verkliga antalet individer därför är lägre. Dels förekommer det att säljare som fått ett negativt besked av en myndighet vänder sig till en annan och gör ett nytt försök. Dels tipsar användarna varandra om hundar som kan vara intressanta för den ena men inte för den andra. Det är dock omöjligt att ens gissa hur många dubletter eller tripletter det kan röra sig om. Det vanligaste ursprunget hos de hundar som inköptes av Försvarsmakten, Polisen och var vuxna svenska hundar. Samtliga dessa tre användare har även köpt ett mindre antal vuxna hundar med utländskt ursprung, och polisen har också köpt ett fåtal valpar. Hundanskaffningen redovi- sas i detalj, så långt underlaget tillåter, i tabell 4. Behov av och tillgång till tjänstehundar SOU 2005:75 Antal erbjudna - testade/arbetsprövade – anskaffade hundar fördelat på ursprung2 - Valpar, annans uppfödning - Vuxna svenska hundar - Vuxna utländska hundar - testade/arbetsprövade Andel testade/arbetsprövade av erbjudna Andel anskaffade av erbjudna (%) Andel anskaffade av testade/arbetsprövade 1 Endast A-kontrakterade hundar (ägs av polismyndighet). 2 De fall där uppgift om antal hundar saknas har angetts som iu – ingen uppgift. 3 Ytterligare 15–20 B-kontrakterade hundar (ägs av enskilda hundförare) anskaffades. Ingen av användarna har underlag för att på ett detaljerat plan ange vilka brister som fanns hos den stora majoritet hundar man erbjöds men valde att inte köpa. Som exempel på orsaker till att man tackat nej anger de emellertid olämplig ålder eller storlek (ras), medi- cinska eller mentala brister, olika problembeteenden, för högt pris eller att säljaren inte vill lämna ifrån sig hunden för arbetsprov. Medelåldern hos de vuxna hundar som inköptes var för såväl Polisen som och Försvarsmakten 24 månader. Detta innebär att dressyr av dessa hundar kan påbörjas i genom- snitt först ett drygt halvår senare än om hundarna fötts upp i en egen uppfödning eller om man köpt och fodervärdsplacerat valpar. Detta betyder i sin tur att tjänstbarhetstiden förkortas med mellan ett halvt och ; den ytterligare tidsförlusten kan hänföras till att inköpta vuxna hundar enligt användarna ofta har olika förvär- vade egenheter i större utsträckning än hundar man kunnat kon- Behov av och tillgång till tjänstehundar trollera sedan de var valpar, egenheter som måste hanteras av den som dresserar hunden och som stjäl tid. Vare sig SRF eller har kunnat lämna uppgifter om åldern på anskaf- fade hundar. Kassation av hundar under utbildning Både Försvarsmakten och Polisen anger att av de inköpta hundarna kasserades, beroende på hundtyp, mellan var femte och var tionde innan de trätt i tjänst. Detta innebär att av alla hundar som de er- bjöds var andelen bevakningshundar som godkändes för tjänst- , andelen amsökhundar och andelen övs- och specialsökhundar inom polisen . I poli- sens fall berodde dessa kassationer i stort sett uteslutande på att hundarna visade sig inte räcka till i fråga om de mentala egen- skaperna, för Försvarsmakten handlade det i nästan samtliga fall om hälsoskäl som rygg- eller magproblem. Både Polisen och Försvarsmakten saknar underlag för att kunna ange de kasserade hundarnas ursprung. kasserade ingen hund inköpt innan den trätt i tjänst, SRF och har inte kunnat svara. Kassation och pensionering av hundar i tjänst Som genomsnittlig ålder på hundarna då de utgår permanent ur tjänst, det vill säga kasseras av någon orsak eller pensioneras, har Försvarsmakten angett (bevaknings- och amsökhundar), Poli- sen 6–(övs-hundar), (narkotikasökhundar) och SRF 10–(ledarhundar). Beträffande polisens specialsökhundar saknas underlag. Medelåldern på de tjänstehundar som togs perma- nent ur tjänst var för polisens övs-hundar 8 månader, för polisens specialsökhundar 1 månad, för Försvarsmaktens hundar , för hundar , och för ledarhundarna 3 månader (tabell 5). Ingen av användarna har kunnat specificera de kasserade/pensionerade hundarnas ursprung. De mindre skillna- der som finns mellan vad som angetts som normal pensions- /kassationsålder och de faktiska åldrarna 2004 torde kunna förklaras som slumpmässiga variationer. Behov av och tillgång till tjänstehundar Tabell 5 Antal tjänstehundar av olika åldrar och typer som togs ur tjänst Ålder (år) ålder (år) 1 Uppgifter om antal hundar som kasserats/pensionerats vid specifika åldrar saknas. i dessa fall på myndigheternas egna beräkningar. Som skäl till kassationerna har Försvarsmakten angett djurskydds- skäl, vilket innebär att man inte vill att hundar som på grund av ålder eller andra orsaker inte längre har fysisk eller psykisk förmåga att kunna fungera på ett bra sätt skall behöva belastas med an- strängande tjänstgöring. Försvarsmakten har dock inte kunnat pre- cisera orsakerna ytterligare. Polisen har angett att ungefär en tred- jedel av kassationerna av övs-hundar skett på grund av bristande mentalitet, en tredjedel på grund av medicinska orsaker – varav hälften ryggproblem - och en tredjedel på grund av hög ålder (pen- sionering). Av de hundar som togs ur tjänst på grund av rygg- problem klassificerades hälften som drabbade av det så kallade L7/S1-syndromet, en utvecklingsrubbning som inte är ovanlig vid krävande bruksarbete. Ett fåtal hundar - fyra stycken – har kasse- rats på grund av förarrelaterade orsaker, som dödsfall eller oskick- Behov av och tillgång till tjänstehundar Bland specialsökhundarna har fler än hälften utgått ur tjänst som en följd av hög ålder (pensionerats) och resterande av mentala, medicinska (varav ett olycksfall) eller förarrelaterade orsaker. Tull- verkets hundar har samtliga tagits ur tjänst på grund av hög ålder. Bland ledarhundarna är hög ålder orsaken till kassation i knappt hälften av fallen, i hälften av fallen är orsaken medicinska orsaker, ibland i kombination med hög ålder. Dessutom har fyra ledar- hundar tagits ur tjänst av förarrelaterade orsaker. Beträffande sjukskrivningar av hundar i tjänst har vare sig Poli- sen eller Försvarsmakten något heltäckande underlag. Försvars- makten har gjort bedömningen att av stam- hundarna var sjukskrivna vid minst ett tillfälle , och att genomsnittlig konvalescenstid var per tillfälle. har haft tre hundar sjukskrivna under i genomsnitt per hund. SRF rapporterar att ingen ledarhund var sjukskriven . Under en stor del av föddes de flesta svenska tjänste- hundarna upp vid den statligt ägda hundskoleverksamheten i Sol- lefteå. Regeringen uttryckte dock att den statliga avelsverksamheten var ineffektiv och olönsam, varför man såg till att konkurrensutsätta den. avvecklade staten slutligen sitt ägande i Hundskolan i , varefter den snart gick i konkurs (se kapitel 3.3.2 för en utförligare redogörelse för detta). Efter att den tjänsteinriktade hundaveln i mer eller mindre försvunnit finns det, såvitt kunnat finna, inga studier gjorda om varifrån de statliga användarna skaffar sina hundar.