sou · GTB3100d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Det handlar inte enbart om att tillgodose grundläggande behov. Det är också viktigt hur assistansen utförs. Kvalitetsarbete vid personlig assistans bör syfta till att säkerställa att vissa mål uppfylls och att vissa krav tillgodoses, bl.a. genom systematisk uppföljning, och att förutsättningar för det skapas. När det gäller kompetens avses att anordnaren skall arbeta för att de personliga assistenterna har tillräcklig kunskap, bl.a. om LSS och , och i övrigt är lämpliga som personliga assistenter åt den assistans- berättigade. Kraven kan skifta. Utgångspunkten är alltid varje enskild assistansberättigads särskilda behov och önskemål. Anordnaren och den assistansberättigade skall i avtal klargöra hur anordnaren skall arbeta med kvalitet och kompetens i den mening som beskrivits. Av avtalet skall också framgå hur dokumenta- tionen av detta arbete skall skötas. Tredje punkten behandlar den assistansberättigades inflytande över utförandet av den personliga assistansen. Detta hänger nära samman med kraven enligt punkten två, men formerna för beslutet om när, var, hur assistans skall utföras och av vem skall regleras i avtal mellan den assistansberättigade och anordnaren. Fjärde punkten behandlar frågan om hur stödbehovet tillgodoses under tid då ordinarie personal saknas. Ersättning för tillfällig personal (vikarier) under t.ex. sjukdom är inte medräknad i Försäk- ringskassans beslut om assistansersättning. Detta är inte ett varaktigt stödbehov. Det är kommunen som skall täcka detta stöd- behov (jfr prop. 1992/93:159, s. 73 och 177). Kommunens ansvar kan realiseras på två sätt. Antingen genom att en vikarie tillsätts eller genom att anordnaren ersätts ekonomiskt. Avsikten med detta villkor är att det av avtalet skall framgå vem som ansvarar för att det alltid finns personal som kan utföra assistansuppgifterna utifrån den assistansberättigades stödbehov. Femte punkten behandlar frågan om de personliga assistenternas arbetsmiljö. Genom arbetsmiljöinsatser kan förutsättningarna för en god arbetsmiljö stärkas. Ansvaret för detta ligger generellt hos arbetsgivaren, t.ex. för att möjliggöra intag av mat och skötsel av hygien i de fall det finns skäl för att kunna göra sådant på en arbetsplats. I vilken mån en arbetsgivare har sådana skyldigheter framgår av annan författning och genom överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter. Likaså är det viktigt att i möjligaste mån undanröja oklarheter, som kan leda till konflikter, och skapa förut- sättningar för en uppföljning av sådana situationer. Sjätte punkten behandlar frågan om anställningsvillkor och ansvarsförsäkringar. I den assistansberättigades inflytande ingår bl.a. en möjlighet att påverka de personliga assistenternas anställ- ningsvillkor. Det handlar t.ex. om löner och arbetstider, men också övriga frågor som har med assistenters anställning att göra. För att skapa förutsättningar för ett bra förhållande mellan den assistans- berättigade och dennes personliga assistenter skall den assistansbe- rättigade kunna påverka assistenternas anställningsvillkor (jfr 5– 7 §§). Hur detta säkerställs skall framgå av avtalet mellan den assistansberättigade och anordnaren. Likaså skall det framgå av avtalet om anordnaren har ansvarsförsäkring och med vilket belopp anordnaren är försäkrad. Sjunde punkten behandlar frågan om hur den assistansberättigade kan se hur assistansersättningen använts. Anordnaren redovisar till respektive finansiär hur ersättningen för personlig assistans använts. Det innebär att anordnaren måste skapa förutsättningar att åtminstone kollektivt, för alla assistansberättigade som denne har avtal med, kunna följa upp till vad ersättningen använts. Ett stort antal anordnare kommer troligen också att kunna redovisa användningen individuellt för varje assistansberättigad. Varje anordnare bestämmer emellertid själv i vilken utsträckning redo- visningen gentemot den assistansberättigade kan göras. Det skall dock framgå av avtalet vilken redovisning gentemot den assistans- berättigade som skall göras. Den assistansberättigade kan välja att låta en anordnare som erbjuder en fördjupad redovisning utföra assistansen. Åttonde punkten behandlar särskilt att anordnarens kostnader för administrationen skall framgå av avtalet. Vilka kostnader som får påföras administrationen framgår av . Kommunen kan ha liknande krav. När det gäller den assistansberättigades rätt i denna del kan samma resonemang som finns under sjunde punkten tillämpas. Nionde punkten behandlar regler för omkostnader och sparande av assistansersättning samt ekonomiska konsekvenser vid byte av assistansanordnare. Det skall i avtalet bestämmas hur den assistans- berättigade kan förfara med den del av ersättningen som skall gå till omkostnader för den personliga assistenten. För den assistansbe- rättigade är det viktigt att veta hur mycket medel som kan användas för omkostnader av detta slag och hur detta skall redovisas till anordnaren. Det är också viktigt att det klargörs vad som skall hända med kvarvarande medel för omkostnader vid byte av assistansanordnare. Tionde punkten behandlar frågor om bindningstid, uppsägnings- tid och former för tvistlösning. För den assistansberättigade är det viktigt att veta vad som gäller vid byte av assistansanordnare. Det är också avgörande för den assistansberättigade att veta hur en tvist skall lösas. I detta fall avses tvist mellan den assistansberättigade och anordnaren/personliga assistenter. För det fall det hänvisas till någon särskild domstol som medför kostnader för den assistansbe- rättigade bör detta framgå av avtalet. Det skall också framgå att anordnaren utrett att det är möjligt att föra processen i den angivna domstolen. Andra stycket handlar om att assistansanordnaren skall informera om reglerna om anmälnings- och tystnadsplikt. I en assistansverksamhet bör det finnas klara och tydliga rutiner för hur den personal som arbetar i verksamheten skall gå till väga för att föra vidare en fråga som omfattas av anmälningsplikten (24– 24 d §§). Reglerna om tystnadsplikt i 29 § omfattar inte den assistansberättigade. Det står heller inte klart huruvida en assistans- berättigad som också är arbetsledare omfattas av 29 §. Det kan av dessa skäl finnas anledning för anordnaren att ha en ordning för hur personer som finns inom verksamheten skall agera kring tyst- nadsplikt ur olika aspekter. Tillägget i bestämmelsens första stycke innebär att också enskild verksamhet, som avser personlig assistans, inte får bedrivas yrkes- mässigt om inte gett tillstånd till detta. För att skapa likvärdiga förhållanden för alla assistansanordnare skall staten ha hela tillsynen. Därför omfattar inte fjärde stycket personlig Angående enskild assistansanordnare se vidare i kommentaren till 13 a §. Att assistansberättigade, som själva anordnar sin personliga assistans, skall anmäla detta till förs in i ett nytt tredje stycke. har rätt att inspektera också sådan verksam- het. Av 13 § framgår att regeringen är behörig att meddela före- skrifter om tillstånd. Dessa föreskrifter bör särskilt behandla frågor om vem som kan ansöka om tillstånd för att bedriva assistansverk- samhet och förutsättningar för att få tillstånd för detta. En ansökan om tillstånd bör innehålla en beskrivning av vem som skall bedriva verksamheten. Det är den juridiska personen som bedriver verksamheten. Utgångspunkten är de krav som ställs i 5– 7 §§. En enskild anordnare bör beskriva hur verksamheten skall bedrivas, t.ex. i vilken omfattning man har för avsikt att anordna assistans, om man har någon speciell inriktning och hur man i så fall planerar att arbeta med denna eller hur man planerar att nå assistansberättigade personer. Med ansökan bör också bifogas ett exemplar av det avtal som anordnaren erbjuder den assistansberät- tigade person som vill ha assistans utförd av anordnaren. Det är dock inget krav att anordnares individuella avtal skall överens- stämma med varandra. Skyldigheten grundar sig på att tillsynsmyn- digheten skall kunna granska hur anordnaren generellt arbetar med avtalen och få möjlighet att gå igenom de olika avtalen vid tillsyn. En förutsättning för tillstånd bör också vara att det av ansökan framgår att den som skall bedriva verksamheten har god kunskap om den lagstiftning som styr verksamheten (jfr 13 c §), inklusive lagstiftning om arbetsmiljö och hantering av ersättning för personlig assistans, samt kunskaper om förhållningssätt, bemötande och ekonomi. Av ansökan bör också framgå hur personalens kunskaper skall säkerställas och hållas aktuella när det gäller lagstiftning, andra gällande regler samt vad som i övrigt krävs för att ge den assistansberättigade personlig assistans. En ansökan bör innehålla en beskrivning av anordnarens rutiner för kontakter med de assistansberättigade som väljer anordnaren, med anställda och med berörda myndigheter. Anordnaren kan beskriva verksamhetens struktur för kommunikation mellan bl.a. tillstånds-/tillsynsmyndighet och anordnare samt mellan anordnaren och verksamheten i övrigt. Anordnaren skall ange vilken person som skall ansvara för kontakten mellan Detta ansvar omfattar även andra myndighets- kontakter i anslutning till personlig assistans och frågor kring utförandet, som t.ex. arbetsmiljöfrågor. Den personen ansvarar också för kontakten mellan anordnaren och de övriga i verksamhet (t.ex. assistansberättigade, ställföreträdare/anhöriga, personliga assistenter och lokala arbetsledare). I huvudsak handlar det om en presentation av hur anordnaren arbetar med frågor som inte kan lösas direkt mellan assistansberättigade och assistenter. Men också om att det finns rutiner för hur frågor som berör anmälnings- plikten behandlas inom verksamheten. En anordnare skall ansvara för personalen och dess kompetens. Anordnaren bör i ansökan ange hur man går till väga för att den assistansberättigades behov av stöd skall tillgodoses och hur man planerar att arbeta med rekryteringsfrågor. Dessutom kan anordnaren uppge formerna för att identifiera och tillgodose behov av kompetensutveckling. Personakter i verksamheter med personlig assistans skall enbart innehålla uppgifter om den assistansberättigades personliga assistans. Det innebär att den assistansberättigade alltid har rätt att få se uppgifterna i sin personakt. Även i verksamheter med personlig assistans kan det finnas dokumentation med uppgifter om personliga assistenters förhållanden. Sådan dokumentation skall hållas åtskild från den assistansberättigades personakt. Reglerna i bestämmelsen har flyttats från gällande 24 §. skall i fortsättningen kunna återkalla tillstånd för verksamhet som beviljats tillstånd enligt 23 §. kan också genom förändringen i 23 § återkalla tillstånd för assistans- verksamhet. När det gäller annan verksamhet än assistans innebär ändringarna ingen ny tillämpning. skall också i fråga om assistansverksamhet före- lägga den som bedriver verksamheten att avhjälpa ett missför- hållande. Om föreläggandet inte följs får återkalla till- ståndet. Hur en assistansanordnare med tillstånd arbetar med och tillgo- doser assistansberättigades stödbehov kan följas upp mot det avtal som anordnaren är skyldig att ha med den assistansberättigade. Är det brister i detta hos en anordnare kan återkalla till- ståndet för assistansverksamheten. En annan grund för återkallelse kan utgöras av beslut om att betala ut assistans- ersättningen till någon annan än betalningsmottagaren. Denne kan, mot denna bakgrund och med hänsyn till de krav som i författ- ningen generellt ställs på en anordnare, av bedömas inte längre uppfylla förutsättningarna för att bedriva assistansverk- samhet. Likaså kan beslut efter utredning med anledning av en anmälan enligt 24–24 d §§, precis som när det gäller annan LSS-verksamhet, leda till att tillståndet skall återkallas. Läns- styrelsen får inför ett beslut om återkallelse göra en samlad bedömning av om den aktuella anordnaren uppfyller kraven för att vara assistansanordnare. skall av meddelas att myndig- heten påbörjat en utredning om att assistansersättning kan betalas ut till annan anordnare och om att en anordnare kan få återbetala assistansersättning. kan också meddela läns- styrelsen om misstanke om att det råder andra allvarliga missför- hållanden i en assistansverksamhet. En åtgärd enligt bestämmelsen mot en anordnare kan få allvarliga konsekvenser för de assistansberättigade, som låter anordnaren utföra deras assistans. Åtgärden skall inte drabba verksamheten och anordnaren är under alla händelser som avses i denna bestämmelse fortfarande skyldig att följa de avtal som upprättats enligt 13 c §. Mot denna bakgrund införs en regel om att den anordnare som förelagts skall meddela de assistansberättigade, som anordnaren utför assistans åt, om föreläggandet och vad detta innebär. De assistansberättigade skall göras delaktiga i hela processen. Läns- styrelsen skall också meddela detta till så att myndigheten får möjlighet att överväga om det finns anledning att påbörja en utredning om att assistansersättningen skall betalas ut till annan anordnare än den som är föremål för handläggningen. Regeringen har enligt 13 § behörighet att meddela ytterligare föreskrifter om frågor som rör tillstånd. Enligt bestämmelsen skall var och en som fullgör uppgifter enligt LSS och vaka över att de personer som får insatserna får ett gott stöd och god service och lever under trygga förhållanden (angående innebörden i övrigt, se förarbetena till den nu upphävda 24 a §, prop. 2004/05:39). Enligt bestämmelsen skall var och en som handlägger ärenden enligt LSS och anmäla allvarliga missförhållanden. I fråga om personlig assistans gäller det bl.a. situationer då den assistansberät- tigade inte erbjuds ett avtal i enlighet med lagen och då den assi- stansberättigades rättigheter enligt avtal inte följs (angående inne- börden i övrigt, se förarbetena till den nu upphävda 24 a §, prop. 2004/05:39). Enligt bestämmelsen skall var och en som arbetar i enskild verk- samhet som rör en enskild som får insats enligt 9 § 1 eller 3–10 och som uppmärksammar eller får kännedom om ett allvarligt missför- hållande anmäla detta. Här avses de som är anställda i verksam- heten (angående innebörden i övrigt, se förarbetena till den nu upphävda 24 a §, prop. 2004/05:39). Eftersom kommunerna föreslås att inte längre ha tillsyn över verk- samhet med personlig assistans är det nödvändigt att reglera anmäl- ningsplikten gällande assistansverksamhet i en särskild bestäm- melse. Innebörden av bestämmelsen har beskrivits i förarbetena till den nu upphävda 24 a § (prop. 2004/05:39). Regeln flyttas från den nu upphävda 24 a § till en egen bestäm- melse. (Innebörden framgår av prop. 2004/05:39.) Ändringen i första stycket innebär att det klargörs att har tillsyn över all verksamhet med personlig assistans, oavsett finansiär och anordnare, liksom över annan verksamhet enligt LSS. Hur skall arbeta enligt den nya punkten 5 kan regeringen bestämma. Det handlar om hur skall verka för informationsutbyte och samverkan med och mellan t.ex. kommuner, , arbetsmiljömyndigheter och landsting. Genom att reglerna om återkallelse flyttas till 23 d § införs en konsekvensändring i denna bestämmelses punkt 7. 8.2Författningskommentar till ändringarna i Genom ett nytt tredje stycke i bestämmelsen framgår det att LSS i tillämpliga delar gäller för personlig assistans enligt . Detta är ingen förändring utan ett förtydligande i lag och gäller såväl regler om själva rätten till ersättning som andra regler, t.ex. om utförande, avtal mellan assistansberättigade och assistansanordnare, vem som kan vara betalningsmottagare av ersättning för personlig assistans, dokumentation, anmälningsplikt, tillsyn och tillstånd. Den som handlägger ett ärende enligt , den som har personlig assistans, är anordnare av assistans eller har tillsyn över assistansverksamhet måste därför söka vägledning i all normering om personlig assistans i båda lagarna och till dem knutna förordningar, i domstolars avgöranden om LSS och samt i myndigheters föreskrifter och allmänna råd i olika former. Detta gäller också för den som anordnar personlig assistans som finansieras med stöd av ett beslut enligt . Bara om det särskilt anges i gäller den lagen istället för LSS. Den period, för vilken assistansersättning skall beviljas, förlängs enligt en ändring i första stycket till att vara som längst . Denna omfattar då uppgifter per . I något fall kan det innebära en slutavräkning för . I ett nytt andra stycke bestäms att ersättning enligt denna lag endast får användas till kostnader för personlig assistans (jfr 13 c § LSS). Det gäller löner och lönebikostnader samt andra kostnader för personlig assistans. Det är enbart den tid den anställde arbetat som personlig assistent som skall räknas med som löne- lönebe- kostnad. Övrig arbetstid skall redovisas bland de andra kostna- derna. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om till vilka kostnader ersätt- ningen får användas. Det gäller såväl nivån för löne- och lönebi- kostnader som för andra kostnader. När det gäller lönekostnader avses alla kostnader för beskatt- ningsbar inkomst som en assistansanordnare, som mottagit assistansersättning, har för de personliga assistenter som utfört assistans inom anordnarens verksamhet. Vad som är beskattnings- bar inkomst följer av författningar och föreskrifter som styr arbetsgivares redovisningsplikt till . berättigade är arbetsledare för sina personliga assistenter, och behöver assistans för detta, ingår denna kostnad i lönekostnaderna för personliga assistenter. Med lönebikostnader avses kostnader för arbetsgivaravgifter samt kostnader för olika försäkringar för personal som regleras i kollektivavtal eller andra sådana kostnader då kollektivavtal saknas. Varje kostnad utöver löne- och lönebikostnad skall assistansan- ordnaren kunna påföra något av de kostnadsslag som regeringen bestämmer, t.ex. assistansomkostnader, utbildningskostnader, arbetsmiljöinsatser, personalvård och administration. Assistansom- kostnader är alla de omkostnader som är direkt anknutna till assistansen. Utbildningskostnader är kostnader för utbildningar och fortbildningar av personal. Inga löne- och lönebikostnader för de personliga assistenterna ingår här. När administrativ personal deltar i utbildningar är deras lönekostnad en del av utbildningskostna- derna. Arbetsmiljöinsatser och personalomkostnader är kostnader för att stärka arbetet för en god arbetsmiljö för de personliga assisten- terna. I detta kostnadsslag ingår också de kostnader en arbetsgivare generellt har för personal, t.ex. för att möjliggöra intag av mat och skötsel av hygien i de fall det finns skäl för sådana åtgärder på en arbetsplats. Kostnadsslaget omfattar också kostnader för att befrämja goda villkor i assistenternas arbete som inte är en del av arbetsmiljöinsatserna. Hit kan räknas företagshälsovård, friskvård, olika former av personalarrangemang, personaldagar och övriga personalomkostnader som inte kan hänföras till lönekostnader. I vilken mån en arbetsgivare har sådana skyldigheter framgår till vissa delar av annan författning och genom överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter. Det är enbart sådana kostnader för de personliga assistenterna som hör till detta kostnadsslag. Assistans- ersättning skall inte finansiera hjälpmedel som fordras för att en assistansberättigad själv eller med hjälp av någon annan skall kunna tillgodose sina grundläggande behov (jfr 3 § denna lag och 9 a § LSS). Sparad assistansersättning är den del av assistansersättningen för nyttjade assistanstimmar som den assistansberättigade vill spara för omkostnader . Det kan gälla extra omkostnader för personliga assistenter under en resa som planeras till efter tidsperiodens utgång, t.ex. vid semester eller i samband med arbete eller uppdrag. Administration är kostnader för löne- och lönebikostnader för den administrativa personalen, lokalkostnader, olika former av företagsförsäkringar och avgifter i arbetsgivar- organisation eller branschorganisation, kostnader för rekrytering och marknadsföring samt investeringar. Kontantutbetalning inom detta kostnadsslag kan avse ersättning för utförda tjänster, kostnadsersättning för utlägg och del av överskott till medlem i kooperativ eller ägare av annat företag enligt de regler som gäller företagsformen i fråga. Som kostnad för personlig assistans anses aldrig kontantutbetal- ning från en assistansanordnare till någon, om kostnaden inte kan hänföras till utförandet av personlig assistans. Kontantutbetal- ningar skall redovisas i något av de av regeringen angivna kostnads- slagen. Det bestäms inte i lag att kostnaderna under respektive kost- nadsslag skall uppnå en viss nivå. Det kan innebära att det vid assistansanordnarens redovisning till under ett eller flera kostnadsslag inte förts in kostnader. Avsaknaden av sådana uppgifter behöver inte betyda att assistansersättningen har använts till kostnader för annat än personlig assistans. Det är dock inte möjligt att lägga alla kostnader utom löne- och lönebi- kostnader i kostnadsslaget administration. I det fallet är det tvek- samt om den lämnade assistansen uppfyller de villkor den assistans- berättigade och anordnaren avtalat om. Just denna assistans- anordnare kan då bli föremål för tillsyn. Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om möjlighet att anmäla allvarliga missförhållanden till tillsynsmyndigheten. För att garantera en viss stabilitet när det gäller vad ersättningen får användas till, kan inte behörigheten att meddela föreskrifter om löne- och lönebikostnader samt om kostnadsslagen delegeras till myndighet. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om tillämpningen av dessa regler. Genom ett tillägg i tredje stycket har regeringen behörighet att normera och delegera i olika frågor som har med ersättningen att göra. Se vidare i anslutning till kommentaren om respektive fråga. I bestämmelsen anges vissa villkor för att skall kunna betala ut assistansersättningen till en assistansanordnare. Övriga förutsättningar för att kunna vara betalningsmottagare framgår av LSS. En begäran av en assistansberättigad om att utbetalningen tillfälligt skall göras till annan anordnare, t.ex. under semester eller uppdrag på annan ort än hemorten, innebär inte byte av anordnare (jfr 13 a § LSS). Då den anordnare som tillfälligt utfört viss assistans avslutar sitt uppdrag skall däremot de regler som aktualiseras i sådan situation tillämpas, som t.ex. de som gäller slutavräkning. Om den assistansberättigade har för avsikt att tillfälligt under en resa ha en annan betalningsmottagare, skall den assistansberättigade anmäla detta till . Ändringen i bestämmelsens tredje stycke innebär att det är den betalningsmottagande assistansanordnaren som till Försäkrings- kassan lämnar in underlag för avräkningen. Underlaget skall vara verifierat av den assistansberättigade och innehålla uppgifter om i vilken omfattning de beviljade assistanstimmarna använts. Denna redovisning, som kallas räkning, utgör också underlag för vidare utbetalningar av ersättning . Ändringen innebär ingen förändring jämfört med hur utbetalningarna eller avräk- ningarna skett . Den slutliga avräkningen kommer dock i huvudfallet att ske en gång (jfr 6 §). Avräkningarna syftar till att kontrollera hur många assistans- timmar den assistansberättigade använt under en månad och . De timmar som inte använts kan inte sparas, utan skall återbetalas. Det är till den betalnings- mottagande anordnaren som riktar återkravet. Om den assistansberättigade använt fler timmar än beviljade ersätts timmarna om den assistansberättigade, efter ansökan om detta, bedöms haft stödbehovet. Assistansersättningen får dock inte lämnas tillbaka än en månad före den månad då ansökan eller anmälan gjorts (jfr 5 §). Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om utbetalnings- och avräkningsförfarandet (jfr 6 §).