sou · GTB340d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Ett sätt att göra detta är att klart markera från samhällets sida att minoritetsspråken har ett värde och att enskilda skall ges möj- lighet att använda språken i offentliga sammanhang. Det handlar således inte om att enskilda skulle ha behov av att tala det egna mi- noritetsspråket därför att han eller hon har bristande kunskaper i svenska språket. Vissa kommuners resonemang rörande sverigefin- nars kunskaper i svenska, är därför inte helt relevant i samman- hanget, eftersom det primära syftet med ett förvaltningsområde är att statusen på finska språket skall höjas och den sverigefinska Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket gruppens strävanden att bevara sitt språk skall främjas. Det finska språket skall därmed även göras mer synligt i det svenska samhället, vilket gynnar språkets fortlevnad. I en del kommuner sammanblandar man även minoritetspoliti- kens syfte med de integrationspolitiska målen. Syftet med minori- tetspolitiken är inte att integrera de nationella minoriteterna i det svenska samhället. Syftet är att främja de nationella minoriteternas möjligheter att bevara sitt språk och sin kultur. Ett tydligt majori- tetsperspektiv går att utläsa av flera av kommunernas yttranden. Man gör en intresseavvägning mellan det man anser är den sverige- finska gruppens behov av samhälleligt stöd och andra gruppers be- hov av stöd. Jämförelsen görs delvis på felaktiga grunder eftersom andra etniska gruppers behov, i vart fall delvis, grundar sig på integ- rationspolitiska mål. Integrations- och minoritetspolitiska behov skall således inte ställas mot varandra. Begränsade kunskaper rörande de nationella minoriteternas situ- ation och deras behov förefaller också ha påverkat kommunernas yttranden. Väldigt få kommuner har kartlagt de nationella minori- teternas behov. Trots detta anser flera kommuner att det inte är lämpligt att skilja ut och segregera en språkgrupp i verksamhet inom förskolan och äldreomsorgen. Mot detta står dock att det särskilt i förskolan är viktigt att minoritetsbarn ges möjligheter att utveckla sitt modersmål i en miljö där minoritets- språket ges ett stort utrymme. Då kan minoritetsspråkiga miljöer vara ett stort stöd och mycket positivt för barnens språkutveckling. Frågan huruvida förskolebarn skall ges möjlighet att stärka det egna modersmålet i en minoritetsspråkig miljö bör därför inte hel- ler avfärdas på den grunden att det skulle vara segregerande. Före- trädare för nationella minoriteter uppfattar inte helt eller delvis mi- noritetsspråkiga förskole- och skolmiljöer som segregerande utan som stödjande för barns möjligheter att lära sig och utveckla det egna modersmålet. Tvärtom kan en helsvensk förskolemiljö av språkmedvetna föräldrar snarare uppfattas som en starkt assimilativ miljö för barn i förskoleåldern som försvårar barns möjligheter att tillägna sig det egna språket. Jag vill även hänvisa till de resone- manget som för i avsnitt 7 om undervisningens betydelse för barns möjligheter att tillägna sig aktiv additiv tvåspråkighet. I den nuvarande minoritetsspråkslagstiftningen har lagstiftaren även ansett att förskola faktiskt skall erbjudas helt eller delvis på det egna minoritetsspråket och att detta skall kunna ske i särskilda Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket Regeringen skriver rörande förskoleverksamhet i proposi- tionen: Omfattningen av verksamheten kan variera beroende på hur många barn den omfattar och tillgången på språkkunnig personal. Finns det tillräckligt många barn och tillräckligt mycket personal som behärskar språket kan verksamheten på finska eller meänkieli bedrivas mer orga- niserat i särskilda grupper eller på särskilda tvåspråkiga daghemsavdel- ningar eller helt tvåspråkiga daghem.11 En av utgångspunkterna för minoritetspolitken är att de nationella minoriteterna skall ges möjlighet till inflytande i frågor som berör dem och att som stat åtagit sig att aktivt främja minoritets- språkens fortlevnad. Det innebär att majoritetssamhället har en skyldighet att beakta minoriteternas behov. Dessa behov måste kartläggas innan man med bestämdhet kan uttala sig om på vilket sätt samhället bör eller kan bistå respektive grupp. Det strider således mot andan i minoritetskonventionerna att majoritetssamhället anser sig ha tolkningsföreträde rörande de na- minoriteternas språkliga och kulturella behov. En del av de tankegångar som kommer fram i kommunernas yttranden är likar- tade med de bemötandeproblem som framkommit i utvärdering- arna från och som kommenterats i avsnitt 6, dvs. en ifrågasättande attityd som utgår från majoritetens behov. Frågan om antalet sverigefinnar har också vållat problem i ett antal kommuner. Som redogjort för i avsnitt 8.2 går det inte att ange antalet sverigefinnar. Däremot finns de statistik på första och andra generationens sverigefinländare. Däremot syns inte deras barn och barnbarn på något sätt i statistiken över personer av finsk härkomst. I vissa kommuners yttranden talas om antalet finska medborgare, vilket saknar betydelse i sammanhanget. Den bristande statistiken blir således ett stort problem när kommunerna skall ta ställning till frågor som berör den sverige- finska minoriteten i den egna kommunen, när man inte ens vet hur många som kan komma att beröras. De uppgifter som finns till- gängliga är de siffror utredningen fått fram. Dessa siffror redovisas närmare för respektive kommun i avsnitt 11. 1998/99:143 s 87 Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket Det finns befintlig finskspråkig verksamhet och finskspråkig personal i många av kommunerna. Kommunerna har således en viss beredskap för att hantera ett utvidgat förvaltningsområde både . Goda möjligheter finns för att er- bjuda förskola och äldreomsorg helt eller delvis på finska. Viss finskspråkig personal finns även i de kommunala förvaltning- arna. Kommunerna bör även kunna samarbeta för att kunna er- bjuda en kostnadseffektiv verksamhet. Av kommunernas yttranden framgår att flera kommuner i regionen erbjuder förskola och äldreomsorg helt eller delvis på finska språket i viss omfattning. I 14 kommuner finns redan möj- lighet till finskspråkig förskola och i ytterligare en förs diskussio- ner om att starta en sådan förskola. Om finskspråkig äldreomsorg inte anordnas försöker man i flera kommuner ordna så att enskilda blir bemötta och får omsorg av finskspråkig personal. Det finns hos många kommuner således en medvetenhet och en vilja att bistå enskilda med service på minori- tetsspråket. En sammanställning av kommunernas svar framgår av följande tabell. I tabellen har befintlig förskola och äldreomsorg, som be- drivs helt eller delvis på finska språket, angetts. Vidare redovisas uppgifter om finskspråkig personal inom förskola, äldreomsorg och annan . Slutligen framgår även om kommunen gjort någon kartläggning av personalens språkkunska- per. = kommunen valt att inte yttra sig = kommunen köper tjänst av annan kommun = finns i någon form o= kommunen försöker lösa med befintlig personal alt. möjliggör att tjänst i annan kommun kan användas Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket Befintlig finskspråkig service och personal i de aktuella kom- munerna 12möjligt, finns inte 14familjedaghem, placeras i annan kommun 15skulle kunna utvecklas om efterfrågan finns 16möjligt om intresse finns 17Nykvarns kommun har lämnat ett yttrande men har inte svarat på de frågor utredningen ställt: kommun är en liten kommun, som saknar resurser att klara den servicenivå eller verksamhet som anges i Er begäran om yttrande. 18kartläggning har gjorts inom äldreomsorgen SOU 2005:40 Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket Rörande förskoleverksamhet kan det konstateras att befintlig finskspråkig förskola finns i 14 av kommunerna och diskussion rö- rande bildandet av en finskspråkig förskola pågår i en kommun. Två kommuner köper denna tjänst från andra kommuner. Det in- nebär att det finns eller kommer att finnas möjlighet till finsk- språkig förskoleverksamhet i av kommunerna som ytt- rat sig i frågan. Finskspråkig personal uppges finnas i 37 av kom- munerna, vilket utgör av de kommuner som svarat. Min bedömning är att det bör finnas goda förutsättningar att an- ordna förskola på finska, om sådant behov skulle finnas i kommu- nerna. Enligt nuvarande lagen om rätt att använda finska skall kommuner inom förvaltningsområdet erbjuda förskola helt eller delvis på finska. Finskspråkig förskoleverksamhet bör kunna er- bjudas om befintlig personal placeras så att finskspråkig förskole- verksamhet koncentreras till viss eller vissa platser i kommunen. Detta bör kunna vara möjligt både . 19Mer än av äldreomsorgen drivs på entreprenad i kommunen. Kommunen har inga uppgifter på personalens (entreprenörens) språkkunskaper. 20nej, uppskattningsvis av person. 21Diskussioner pågår i kommunen rörande möjligheten att starta en finskspråkig förskola . Kommunen har varit initialt positiv till frågan. Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket hoven visa sig vara stora i en kommun, bör mer finskspråkig perso- nal kunna rekryteras . Av kommunernas yttranden framgår vidare att möjligheterna att erbjuda äldreomsorg på finska är ganska goda om verksamheten organiseras på rätt sätt. I 13 kommuner finns redan finskspråkig äldreomsorg och diskussion om detta pågår i en kommun. Sex kommuner köper äldreomsorgsplatser från andra kommuner och i 11 kommuner försöker man lösa situationen med placering av be- fintlig finskspråkig personal. Dessa möjligheter finns således i av de kommuner som yttrat sig. Finskspråkig personal inom äldreomsorgen finns i någon mån i av kommu- nerna. Mot denna bakgrund finns det, enligt min mening, relativt goda möjligheter att anordna äldreomsorg helt eller delvis på finska i regionen. Även här bör man kunna använda sig av befintlig finskspråkig personal i verksamheten. På finns det gi- vetvis möjlighet att rekrytera mer finskspråkig personal. När det gäller framför allt äldreomsorg bör det även finnas stora möjligheter för kommunerna i regionen att samarbeta och köpa tjänster av varandra. Om kommunen är liten och även behovet är litet kan det vettigaste och mest kostnadseffektiva vara samarbeta med andra kommuner. Det finns sannolikt även en del effektivi- tetsvinster att göra genom samarbete mellan kommunerna genom gemensamma upphandlingar. Det viktigaste är att enskilda ges möjlighet att få äldreomsorg på finska. Om det innebär att den en- skilde måste flytta en kortare sträcka för att kunna få äldreomsorg på finska, kan det vara ett realistiskt alternativ. görs detta val av många familjer där äldreomsorgstjänster köps i en an- nan kommun. Inom den övriga kommunala verksamheten uppger kommunerna att det finns viss finskspråkig personal. I av kommu- nerna (som yttrat sig) finns det finskspråkig personal inom för- valtningen. Lagen ger möjlighet att koncentrera service på minoritetsspråken till vissa platser och vissa tider. Detta innebär att resurserna kan koncentreras vid behov. Även här gör jag bedöm- ningen att service bör kunna ges på finska, särskilt om man väljer att koncentrera verksamheten i en uppbyggnadsfas. Erfarenheterna från visar också att efterfrågan kan vara relativt begrän- sad i början. skriver i sitt yttrande att kommunens med- borgarkontor kan fylla en viktig funktion när det gäller service till Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket Medborgarkontorens uppdrag är att företräda kom- munens alla förvaltningar som första instans. Många frågor kan lö- sas direkt på och resten kan föras vidare i strukturerad form till rätt instans. Det innebär, enligt kommunen, att medborgarkontoren kan få en nyckelroll om efterfrågan ökar vid ett eventuellt införande av ett förvaltningsområde. På det sättet är kommunens beredskap god. Jag noterar att väldigt få kommuner (7 stycken) har kartlagt per- sonalens språkkunskaper. En del av det arbete som kommunerna kommer att behöva göra för att hantera minoritetsfrågorna är just att kartlägga personalens språkkunskaper. När detta är gjort kom- mer kommunen att få en bättre bild av läget och kan medvetet för- bättra språkkunskaperna där det finns behov. Befintlig språkkunnig personal kan även styras till viss verksamhet så att service kan läm- nas på finska. Nuvarande lagstiftning ger också möjlighet att styra kontakter med myndigheter till vissa tider och platser. Det möjlig- gör att man redan på kort sikt bör ha förutsättningar att lämna ser- vice på finska. Om man väljer att begränsa servicen till vissa tider och bestämda platser är det mycket viktigt att allmänheten ges tyd- lig information om var sådana tjänster lämnas. Kommunerna kommer även att behöva inventera sverigefinnar- nas behov av tjänster. Detta bör lämpligen ske i samarbete med lo- kala sverigefinska organisationer eller församlingarnas finsksprå- kiga verksamhet. Inventering av behoven ger kommunerna bättre möjligheter att planera och även organisera sin verksamhet på ett ändamålsenligt sätt . Det måste även påpekas att behovet av finskspråkig äldreomsorg kommer att uppstå och har redan uppstått i många kommuner i regionen, när många av första generationens sverigefinländare blir äldre. Som visats i avsnitt 8.2 var av antalet första gene- rationens sverigefinländare i landet (120 987 personer) och (46 116 personer) . Ett stort framtida behov av äldreomsorg på finska kommer således att upp- stå, oberoende av om ett förvaltningsområde för finska språket in- rättas i /. Inrättandet av ett förvaltningsom- råde skulle dock ge kommunerna möjlighet att få ytterligare stats- bidrag för de merkostnader som kan uppkomma med anledning av finskspråkig äldreomsorg. När det gäller kommunernas uppfattningar om framtida mer- kostnader för verksamhet med anledning av ett förvaltningsområde måste följande påpekas. Vissa kommuner uppger att inrättandet av Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket helt egna förskole- eller äldreomsorgsavdelningar kommer att kosta x antal kronor. I det sammanhanget vill jag först påpeka att alla de sverigefinska förskolebarnen och de äldre i äldreomsorgen redan utgör en kostnad för kommunerna i den svenskspråkiga verksam- heten. Denna kostnad skall inte täckas av statsbidraget. Tanken är att endast merkostnader som kan tillkomma med anledning av att verksamheten bedrivs på ett minoritetsspråk skall täckas med statsbidraget. Det skulle t.ex. kunna vara merkostnader för om- strukturering av verksamhet, kartläggning av språkkunskaper, framtagning av informationsmaterial, översättningskostnader, ut- bildningsinsatser etc. En del av grundinformationen och översätt- ningarna rörande minoritetsfrågorna är dock de samma för samtliga kommuner och sådana kostnader måste i möjligaste mån kunna hållas nere genom samordning av insatserna. Som ett exempel i sammanhanget kan nämnas att kommun erbjuder service på finska i kommunen och att denna verksamhet enligt kommunledningen inte blir dyrare än svensk- språkig service. kommun skriver i sitt yttrande: Kommunen ser sverigefinnarna som en tillgång och som en naturlig del av kommunens befolkning. De bör få samma service på för med- borgarna viktiga områden som den svenskspråkiga befolkningen. Kommunen vill också värna om och använda invandrarnas kompetens i sin strategi för tillväxt i . I samband med företagsetable- ringar har det exempelvis visat sig vara en fördel att det finns god till- gång till finskspråkig arbetskraft och finsktalande personal i kommun.22 När det gäller landstingens roll i minoritetspolitiken berörs endast den del av verksamheten som utgör myndighetsutövning gentemot enskild. Verksamhet inom hälso- och sjukvården som bedrivs t.ex. på vårdcentralerna omfattas inte av minoritetsspråkslagarna. Utredningen har begärt att få skriftliga yttranden från de fyra landstingen i regionen. De frågor som ställts till landstingen har varit snarlika dem som ställts till kommunerna, bl.a.: Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket Vilka möjligheter och vilken beredskap har för att hantera en sådan här förändring? Finns det personal inom som arbetar med myndighetsutövande verksamhet som talar finska? Har lands- tinget tidigare gjort någon kartläggning av om det finns sådan personal? I det följande redovisar jag de synpunkter som inkommit från landstingen i , och . i län har inte inkommit med något yttrande trots påminnelse. i anför följande. Inom finns möjlighet och beredskap att han- tera rätten för enskild att använda finska språket muntligt och skriftligt i kontakt med myndigheten avseende ärenden som avser myndighetsutövning. Det finns personal som kan ge muntligt svar på finska i den här typen av ärenden. I första hand skall egen per- sonal som behärskar finska användas. Tolk och översättare skall bara anlitas om den egna personalen inte behärskar språket tillräck- ligt väl. För att sjukvårdsområdet skall kunna tillhandahålla denna service får den finsktalande hänvisas till särskilda tider och särskild plats för besök och telefonsamtal. i har prioriterat att ge språklig ser- vice i kärnverksamheten, framför allt inom vården. be- dömer att behovet av service på finska i samband med myndighets- utövning är mycket ringa. En inventering av olika språkgruppers efterfrågan av språklig service har gjorts. Finska språket kom på femte plats. har diskuterat frågan om språk i sjukvård- situationer bl.a. i kontakt med . finns information avseende patienters rättigheter och valmöjligheter i vårdsituationer översatt till finska på webbsida. Någon inventering av finskspråkig personal har inte gjorts. Vid akuta situationer tillhandahåller t.ex. tolk- hjälp också för myndighetsinformation. bedömer att dess möjligheter och beredskap att hantera ett uppdrag som inne- bär att tillhandahålla språklig service på finska i samband med myndighetsutövning är således liten . följer naturligtvis noggrant utvecklingen inom området. Uppdraget att utveckla tillgängligheten också för myndighetsdelen liksom att tillhandahålla myndighetsinformation på andra språk än svenska tas Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket på yttersta allvar. Det är ett utvecklingsområdet som ställer sig positivt till och gärna deltar i. i anser att det inte finns något behov av finskspråkigt förvaltningsområde. anlitar tolk vid behov. Efterfrågan på tolkservice på finska har minskat . På grund av att efterfrågan på finskspråkig myndighets- utövning är liten finns inte någon beredskap för att hantera ett för- valtningsområde. Finskspråkig personal finns. Landstingen har en viss beredskap för att hantera ett utvidgat förvaltningsområde. Viss finskspråkig personal finns och det finns möjlighet att anlita tolk vid behov. Erfarenheterna från visar att myndighetsutövning där minoritetsspråk använts har varit av liten omfattning. Min bedöm- ning är att efterfrågan initialt knappast kommer att skilja sig mar- kant från efterfrågan i . Mot bakgrund av det lands- tingen anfört i sina yttranden, bör landstingen klara av de uppgifter som ett utvidgat förvaltningsområde skulle innebära. Finskspråkig personal finns och har även möjlighet att anlita tolk vid behov. Skulle efterfrågan visa sig bli större , kan ytterligare finskspråkig personal rekryteras. Domstolar som skulle komma att beröras av ett utvidgat förvalt- ningsområde samt har fått möjlighet att lämna ytt- randen till utredningen. Följande frågor har ställts: Vilka möjligheter och vilken beredskap har domstolen för att hantera en sådan här förändring? Hur mycket skulle kunna lösas med tolk? Finns det personal som talar finska? Har domstolen tidi- gare gjort någon kartläggning av om det finns sådan personal? Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket Har domstolen vidtagit några åtgärder med anledning av den nationella minoritetspolitiken? Om domstolen skulle bli skyldig att tillhandahålla sådan service på finska som ges i nuvarande förvaltningsområde, bedö- mer ni att det skulle innebära ytterligare kostnader? Samtliga länsrätterna i de fyra länen har lämnat yttranden. Finsk- talande personal finns inte vid vare sig Länsrätten i , eller , däremot finns finsktalande kansliper- sonal vid Länsrätten i . Efterfrågan på finsk betjäning bedöms som liten. Domstolarna förordnar tolk vid behov och låter översätta handlingar som är skrivna på finska. Omfattningen upp- ges dock vara begränsad. har länsrätt haft ca 14 översättningar till en kostnad av ca och ca 6 tolkuppdrag till en kostnad av ca . Dom- stolen föreslår att man skall överväga om en fast anställd tolk/översättare kan anställas gemensamt för flera domstolar. Om efterfrågan på finskspråkig service skulle öka, bedöms kostnaderna för tolkning och översättning att öka. Länsrätten och tingsrätten i har lämnat ett gemensamt yttrande. De anför bl.a. att handläggningen i enskilda mål riskerar att fördröjas om tolk behö- ver användas i varje enskilt handläggningsmoment. Kammarrätten i uppger att den inte har någon beredskap att hantera en utvidgning av förvaltningsom- rådet. Finskspråkig personal finns endast bland administrativ per- sonal. Domstolen skulle behöva anlita tolk och/eller översättare i de flesta situationer. Ett utvidgat förvaltningsområde skulle inne- bära betydande kostnadsökningar för domstolen, beroende på hur många som skulle använda sig av denna möjlighet. Regeringsrätten uppger en utvidgning av förvaltningsområdet sannolikt inte kommer att påverka domstolen. Inlagor på minori- tetsspråken skickas omgående till översättning om de avser eller kan antas avse mål eller ärenden som domstolen har att handlägga. Inom domstolen finns finskspråkig personal, som kan bedöma om inskickade handlingar är inlagor. Muntliga kontakter kan hanteras av befintlig personal. anlitas tolk vid behov. En utvidg- ning bedöms inte medföra ytterligare kostnad för domstolen. Yttranden har inkommit från följande tingsrätter: , , Handen/, , , , , /Södra Roslags, , , samt . Domstolarna anger i allmänhet att beredskap för en Beredskap för att utvidga förvaltningsområdet för finska språket utvidgning inte finns . /Södra Roslags tingsrätt uppger att någon särskilt lång startsträcka för att tillgo- dose de finsktalandes önskemål inte skulle behövas. De krav som en utvidgning skulle innebära att det mesta skulle kunna lösas med anlitande av tolk. Tingsrätterna uppger över lag att det inte är vanligt förekommande att enskilda önskar service på finska i domstolarna. Efterfrågan på sådan service uppfattas som låg. Om behov uppkommer löses detta genom att tolk anlitas, men det är inte särskilt ofta förekommande. /Södra Roslags tingsrätt anger att dessa domstolar ofta har finsktalande parter i olika mål och ärenden, trots detta har man aldrig haft några svårig- heter att få ram kunniga tolkar på kort varsel. noterar att det bor en relativt stor andel finskspråkiga i dess domsaga och att det inte är ovanligt att parter är finskspråkiga och att finsk tolk används vid förhandlingar. Detta fungerar enligt tingsrätten för det mesta bra då det är relativt enkelt att anlita bra finska tolkar. anför uppger att översättningsbehoven på finska är mycket begränsade och att det nuvarande behovet löses enkelt och kostnadseffektivt genom anlitande av tolk eller över- sättningsbyrå. uppger att finskspråkig tolk för- ordnas i mål högst en till och i fem till . anför att anlitande av tolk är relativt vanligt förekommande vid förhand- lingar (anges inte om det är frågan om tolk i olika språk eller speci- fikt för finska) och tingsrätten anser sig ha goda möjligheter att hantera förändringen i den delen. Detta särskilt som en begäran om att använda finska skall framställas i samband med att målet inleds eller första gången parten skall yttra sig. Handläggningen kan dock komma att fördröjas om samtliga handlingar skall översättas skrift- ligen från finska före skriftväxling, uppger .