sou · GTB356 · 2006-01-01 00:00:00 — Det kan inte heller uteslutas att partierna ser möjligheter till att locka personer att rösta som annars inte röstar genom att visa upp politiker med (synlig) invandrarbakgrund på affischer och val- listor. Tyvärr verkar det dock som att dessa personer som aktivt rekryteras placeras långt ner på nomineringslistorna och att det i praktiken inte finns stora chanser för politiker med invandrar- bakgrund att nå en plats. I bästa fall når dessa personer ett mandat och görs ofta till talesmän för hela invandrarkollektivet, eller hänvisas till mindre attraktiva uppdrag och därmed förhindras från en reell möjlighet att påverka politikens utformning. I amerikansk forskning är detta fenomen väldokumenterat. Man pratar om tokenism. Partierna visar upp synliga minoriteter för allmänheten som symboliska artefakter. Begreppet började använ- das i och beskrev praktiken att anställa eller nominera en handfull symboliska representanter från under- representerade grupper för att visas upp. Avsikten anses främst vara att undslippa anklagelser om att bara rekrytera vita snarare än ambitioner om verklig förändring. Det kritiseras som ett verk- tyg för att upprätthålla status quo och därmed vit makt och vita privilegier. (Cashmore, 1996). Den feministiska teologen har beskrivit funktionen så här: Tokenism [does not] change stereotypes of social systems but works to preserve them, since it dulls the revolutionary impulse (, 1971). 4.4.4Bilder av en ideal politiker? försöker förstå hur och varför den systematiska exkluderingen av invandrare skapas och återskapas i de politiska partierna. Genom att analysera de empiriska resultaten i ett makt- perspektiv, tycker sig se att de historiskt och socialt skapade bilderna av den ideala partimedlemmen styr partiernas no- menar att nationalstatens framväxt där gemensamt språk, kultur och religion utgör ramen för bilden av dagens svenska demokrati, vilket (åter)skapar bilden av den ideala politikern som välutbildad, medelålders svensk man. Detta gör att de(n) som avviker från denna norm exkluderas till förmån för den grupp som utgör norm, vilket resulterar i att ojämlikhet och privi- legier kan bestå (1999:19f). Resultaten av en intervjustudie med (i huvudsak svenska) po- litiker i kan sägas indikera hur föreställningen om vem som är lämpad som politiker ser ut. Många av de intervjuade (om integ- ration generellt och specifikt) om orsaker till låg representation av invandrare i politiken uttryckte återkommande förklaringar som fokuserar på brister hos invandrare. Invandrare omtalas ofta som problematiska (Khakee & , 2003:37). Författarna menar också att de politiska partierna (i exemplet ) har ka- raktären av en familj och att rätt attityd och kontakter är cen- trala, samt att det finns en skepsis gentemot nya och de som upp- fattas som annorlunda partikamrater (, 2002:30). Khakee och ser liknande bilder av invandrare i en policyanalys av kommuns policydokument på fem politik- områden (arbete, boende, skola, kultur och omsorg). Författarna menar att policydokumenten uttrycker en oreflekterad och själv- klar beskrivning av invandrare som problem. Ord som passiva, bidragsberoende, segregerade, arbetslösa och sjuka återfinns ofta i policydokumenten (Ibid:79). De brittiska statsvetarna sö- ker orsaken till den låga representationen av etniska minoriteter och (vita) kvinnor i det brittiska parlamentet i rekryterings- processerna. Utgångspunkten i är att 1991 identifie- rades av befolkningen som tillhörande en etnisk mino- ritet enligt självidentifieringsmetoden (, 1995:106) och andelen parlamentsledamöter () 1992 var . Andelen kvinnliga MPs var 1992 (Ibid:103f). Genom intervjuer med ansvariga för partiernas urval till kandi- dater urskiljs olika faktorer som avgör urvalet; vältalighet, politisk erfarenhet, sakkunskap, åsikter i linje med partiet, sannolikhet att vinna röster m.m. De intervjuade ombads sedan att ranka vikten av egenskaperna. Här visar det sig att sannolikhet att vinna röster till partiet rankas högst. menar författarna att det finns en föreställning om den ideala politikern som vit man: The existing characteristics of MPs may define the dominant role mo- del used for evaluating new applicants, which can build an inherent conservatism into the process (Ibid:127). De kommer fram till att en viktig förklaringsfaktor till låg repre- sentation av svarta/minoriteter är att de som styr urvalet tror att partiet kommer att tappa röster genom att nominera svarta, vilka inte anses uppfylla bilden av den ideala politikern (). The main reason why black applicants were not adopted, many sug- gested, was imputed discrimination (ung. dold diskriminering, min översättning): party members feared an electoral penalty (Ibid:129). Intervjuer med svarta och/eller kvinnliga kandidater som inte valts bekräftar bilden: Therefore, this provides some support for the argument that women and black list applicants felt they were treated unfairly by the selection process (Ibid:131). I andra politiska arenor än den partipolitiska utövas förstås också makt. I det civila samhället finns en uppsjö av föreningar som dri- ver olika intressen. Sociologen undersöker i Paradoxes of Multi- culturalism (, 1991) utformningen och premis- serna för stöd till s.k. invandrarorganisationer, så som de utveckla- des i till . Inledningsvis konstaterar att det finns ett ökande behov av en bred rö- relse mot diskriminering mot bakgrund av den försämrade situa- tionen för invandrare i . Han konstaterar att invandrare i har bland den högsta organisationsgraden i hela , men att dessa organisationer har en svag politisk kraft och knappast kan liknas vid en rörelse mot diskriminering. Schierup finner först och främst att de befintliga organisatio- nerna är bildade ovanifrån, att , (numera ) har uppmuntrat organisering på basis av etnici- tet. Det är alltså inte fråga om att människor själva definierar sin grupptillhörighet och organiserar sig utifrån detta. Vidare finner Schierup att satt upp riktlinjer för att kunna få ekonomiskt stöd som t.ex. styr vilken organisationsform föreningarna ska ha och påverkar innehållet i föreningarnas tidningar. På nationell nivå har skapat riksförbund där de lokala Jugo- slaviska, Turkiska, Kurdiska (osv.) föreningarna kan organiseras. För att få det (långsiktiga verksamhetsinriktade) ekonomiska stö- det enligt SIV:s regler3, måste organisationen prove that it has no connection with vested religious or political interests, in or in the country of origin (Ibid:119). Staten erbjuder också olika platser i rådgivande organ till repre- sentanter i olika invandrarorganisationer. Schierup menar att staten därmed har ett alibi och uppvisar good will men att resultatet blir att organisationerna, utan egentligt inflytande, görs medansvariga till den förda politiken (Ibid:116). Schierup menar att staten härigenom skapat ett system för poli- tisk kontroll som genom avpolitisering och etnifiering hämmar in- flytandet hos den invandrade befolkningen. (2000) har undersökt samspelet mellan kön och etnicitet och hur kvinnor med invandrarbakgrund underordnas inom kvinnorörelsen. Detta tar sig bl.a. i uttryck att någon upple- ver att diskussioner om förtryck och makt inom rörelsen ses som ett hot mot solidariteten mellan kvinnorna och andra känner för- väntningar att de ska diska de svenska kvinnornas kaffekoppar. Ytterliga någon menar att det finns en hierarkisk syn på kunskap. Om en kvinna med invandrarbakgrund uttalar något vid ett möte tas det inte på lika stort allvar som om en av de svenska kvinnorna hade sagt samma sak. som kvinnorna med invandrarbakgrund upplever vad som beskrivs ovan, rasism i kvinnorörelsen, menar flera att sexis- men i den antirasistiska rörelsen fungerar på samma sätt och att de därför känner en kluvenhet inför arbetet i de båda rörelserna. En av de intervjuade säger: Vill man jobba i en antirasistisk omgivning, med folk som förstår anti- rasism, då får man vara utanför kvinnoföreningarna, men då får man en massa annan skit (sexism). Och vill man arbeta feministiskt så får man en massa sketen rasism, och för sin överlevnads skull så får man ta styrka ur den ena för att jobba i den andra och viceversa (Ibid:68). 3 fördelas stödet av . Den verksamhet som prioriteras är arbete för ökad jämställdhet inom organisationen, arbete för att öka medlemmarnas möjligheter till egenförsörjning och arbete för att synliggöra etnisk diskriminering i samhället. Det finns omfattande undersökningar om valdeltagande i olika de- lar av befolkningen. Bl.a. har genom ett särskilt uppdrag redovisat en mängd rapporter om detta. Vad som verkar tydligt är att valdeltagandet bland väljare med utländsk bakgrund är lågt och att det dessutom sjunker (, 2000:96). Intervjuundersökningar antyder att det inte är fråga om okun- skap eller bristande intresse. Svaren visar på reaktioner mot den förda politiken – delvis i form av ett aktivt avståndstagande. Det handlar alltså inte om brist på kunskap (Ibid:98). Intervjuade människor uttrycker en frustration och en syn på den svenska de- mokratin som en retorisk konstruktion vars praktik lämnar mycket i övrigt att önska. Upplevelser av diskriminering och ra- sism leder till bristande tilltro till sig själv, det politiska systemet och hela samhället. (Ibid:104). Att människor inte röstar för att de saknar kunskap avfärdas. Intervjuerna visar snarare att människor inte röstar för att de inte känner att de är del av samhället, de känner inget förtroende för de politiska partierna. Intervjuerna visar också att många undviker att rösta som ett aktivt ställningstagande (Ibid.). Det finns många invandrare, däribland jag, som aldrig röstar. Varför skulle de rösta om de inte kan påverka? Det betyder ingenting! Men vad skulle hända om politiker lyssnade på oss? Då skulle det bli helt annorlunda. Jag skulle delta mer om jag visste att jag i praktiken, till- sammans med politiker, kan påverka. (intervju i , 2005:214) Att överhuvudtaget söka förklaringen till ett lågt valdeltagande hos invandrare själva ifrågasätts starkt av . Han menar att detta sätter fokus på fel sak. Orsakerna ska hellre sökas i (det svenska) majoritetssamhället. (2005) pekar också på den medialisering som politiken genomgått, med särskild fokus på valrörelsen, vilket lett till en speciell relation mellan medier och politik. Han pekar på det problematiska i att partierna/politikerna (endast) under valrörel- serna exponerar sig själva i förorterna, sannolikt med syfte att fiska röster. Att detta leder till en (ökad) misstro hos väljarna i dessa områden är en logisk konsekvens av detta menar . Jag kan därför konstatera att den kunskap som finns på området antyder att valdeltagandet är avhängigt förtroendet för det svenska samhället. Detta innebär att mer forskning borde fokusera på marginaliserande mekanismer, snarare än dess praktiska konse- kvenser (, 2000:106). Här lyfts också frågan om erfarenheter som viktiga kunskapskällor: Det gäller att synliggöra marginaliserade gruppers egna perspektiv och erfarenheter (Ibid:106). har gjort en undersökning där förtroendet för det politiska systemet mäts hos olika grupper i Sverige4. Resultaten visar att personer födda i med utomeuropeiska föräldrar har något lägre förtroende för det politiska systemet. Mest kritiska är dock personer födda i med europeiska föräldrar samt in- vandrare från de nordiska grannländerna (bilaga 3: , 2005) har undersökt hur det politiska deltagandet för- delar sig mellan individer ur olika sociala och demografiska skikt (2003). resultat bekräftar att invandrade personer har lägre benägenhet att rösta än andra men att denna effekt försvinner om hänsyn tas till medborgarskap. Han visar vidare att invandrars- kap har en positiv effekt på såväl föreningsengagemanget som det politiska intresset. Med ovan resultat som utgångspunkt är det intressant att beakta resultaten från och rapport annonsering eller nätverkande (2004). Rapporten är en utvärdering av de särskilda informationssatsningar gentemot invandrare som de riksdagspolitiska partierna fick särskilda pengar av regeringen för att genomföra inför valet . Utvärderingen visar att flera partier knappt kan redovisa vad pengarna använts till och att i något fall har pengarna inte använts för avsedda ändamål. Det är också intres- sant att utvärderingen visar att den till invandrare särskilt riktade politiska annonseringen inte haft någon effekt för valet , trots att målgruppen i stor utsträckning nåddes av informationen. Det kanske mest intressanta är emellertid utgångspunkten för regering- ens tillskjutande av de 29 miljonerna, att det låga valdeltagandet skulle bero på frånvaron av information och bristande kunskap. 4 Antalet personer i vissa grupper i denna undersökning är lågt. Därför har beräkningarna gjorts genom att slå ihop alla undersökningar mellan 1996–2004. Det kan uppfattas som tvivelaktigt att slå ihop resultat på detta sätt, men inga markanta skillnader antyds i materialet. Det totala antalet tillfrågade uppgår då till 40 800 personer. 4.7Att göra De Andra i politiken Forskare som undersöker differentieringsprocesser i samhället har lyft fram betydelsen av stereotypa beskrivningar som gör vissa grupper till De Andra. Sådan forskning har undersökt normer och föreställningar i politiska debatter och dokument, för att få en djupare förståelse för hur uppfattningar om annorlunda och un- derlägsna andra skapas, vidmakthålls och cementeras (jfr engels- kans othering). Skapandet av De Andra är därför är ett viktigt element i exkludering och inkludering på den politiska arenan. I finns dock försvinnande lite forskning som undersöker detta. för arbetsliv och socialvetenskap (FAS) kommer i sin översikt av den svenska IMER-forskningen (Interna- tionell migration och etniska relationer) till slutsatsen att det i Sve- rige finns bristande kunskap om hur retoriken och argumentatio- nen hos de svenska riksdagspartierna (re)producerar stereotypa uppfattningar om invandrare (FAS, 2003:35). Än mindre finns det forskning som belyser konsekvenserna, inte minst för demo- kratin, av denna stereotypisering. Det finns emellertid undantag och det är forskning som analyse- rar retoriken i invandrar-, integrations- och migrationspolitiken. Begreppet kulturell och/eller etnisk mångfald har debatterats flitigt och fram till . Ordet härstammar från det Nordamerikanska arbetet med diversity. I , där stora delar av inspirationen för det svenska arbetet har hämtats, är mångfalds- arbetet ett resultat av en utveckling som drivits fram främst av la- garna mot diskriminering samt andra verktyg som antidiskrimine- ringsklausuler i offentliga upphandlingar. Det har varit närings- livets sätt att omvandla det som kan uppfattas som negativa krav till positiva framtidsmöjligheter. har motverkande av dis- kriminering utgjort en viktig grund i det praktiska arbe- tet som utförs. I har dock begreppet ofta kommit att särskiljas från ar- bete mot diskriminering (se t.ex. regeringens uppdrag till Integra- tionsverket i regleringsbrev att stimulera etnisk mångfald i arbetslivet). Forskare har analyserat och kritiserat begreppets innebörd och tillämpning. Ekonomhistorikern de los (2001) har undersökt hur begreppet mångfald används och förstås inom svensk forskning och samhällsdebatt. Både myndigheter och ar- betsmarknadens parter tycks eniga om vinsten (såväl samhälleliga som ekonomiska) av ökad mångfald i arbetslivet. de los me- nar dock, trots mångfaldsidéns till synes optimistiska budskap, att mångfaldsretoriken såsom den tar sig uttryck inom forskning och debatt riskerar att permanenta ojämlikheten längs etniska linjer i samhället istället för att upphäva den. Hon visar att mångfaldsreto- riken skapas utifrån förgivettagna föreställningar om etnicitet, olikhet och kultur utan att beakta människors komplexa identiteter eller maktrelationer som skapar diskriminering och segregering. Slutsatsen är att den politik som försöker uppvärdera olikhet, ge- nom att den inte tar hänsyn till maktrelationer, riskerar att dölja dessa maktrelationer och göra det naturligt att tänka på människor i fasta, snäva och oföränderliga grupper. Försöken att uppvärdera olikhet resulterar därför i en cementering av olikhet och ojämlik- het. Mångfaldsbegreppet (cultural diversity) har kritiserats på ett lik- nande sätt i andra länder. Här menar man att cultural egentligen är en ersättning för racial diversity (Gilroy, 1991; Barker, 1981; Balibar & , 1991). Om mångfald främst handlar om representation i statistisk bemärkelse och inte (också) om hur t.ex. miljön på en arbetsplats upplevs, finns litet utrymme för ett förändringsarbete mot en jämlikare arbetsplats. Mångfald måste därför, hävdar många, också inbegripa alternativa röster och framför allt röster om utanförskap och marginalisering. (, 2005) , statsvetare i , har analyserat officiella retorik kring jämställdhet. Towns analyserar bl.a. webbsidan för ordförandeskap i EU och debattartiklar och uttalanden från svenska ministrar och . Här finns flera direkta påståenden om att är det mest jämställda landet i världen och att andra stater (som anses efter) har mycket att lära av den svenska jämställdhetsmodellen. menar att denna typ av retorik från staten tjänar som en enande identitet för gentemot andra stater. Paradoxalt nog har denna enighet skapat en motsatt effekt inom , en tudelning av invånare i svenskar och in- vandare. I Towns analys framträder nämligen en bild av att de som konstrueras som representanter för det jämställda är vita svenskar och de som konstrueras som patriarkala (omoderna, ode- mokratiska) är (rasifierade) invandrare. Bland flera exempel på detta nämns ett seminarium som anordnade 1997 på te- mat integration av invandrare och jämställdhet mellan könen. I analysen av dagspress framträder bilder av att orsaken till kvinno- förtryck hos invandrare stod att finna i deras kultur, medan (vita) svenskars förtryck betraktas som undantag i en jämställd kultur (Towns, 2002). Politik som bygger på särskiljande och säråtgärder har också på andra håll kritiserats för att vara utpekande och stigmatiserande (, 2005; , 2000). i ljuset av jämställdhetsretoriken tycker jag att det är sym- tomatiskt att kravet att bedriva ett aktivt jämställdhetsarbete mer eller mindre är en förutsättning för att få statligt verksamhets- bidrag5 för föreningar bildade på etnisk grund (s.k. invandrarorganisationer) (, 2005), men inte för statsbidrag för föreningar utan direkt koppling till invandrare, t.ex. på det sociala området eller till handikapporganisationer (Socialsty- relsen, 2004a, 2004b). Kulturgeografen (1998, 2001) har under- sökt föreställningar om hot i bilden av migration genom diskurs- analys av politisk debatt och mediers nyhetsrapportering. Tesfahuney visar att trots att migrationen från den s.k. tredje värl- den till är betydligt mindre än den inomeuropeiska och den som sker mellan länderna i den s.k. tredje världen, får migrationen från den s.k. tredje världen till mest uppmärksamhet. Mi- gration från den s.k. tredje världen till beskrivs också på ett annat sätt. Rubriker som hotas av massinvandring och kan bli invaderat är exempel på denna skillnad. 5 Aktivt jämställdhetsarbete inom organisationen är ett av tre verksamhetsområden som prioriteras. Resultatet av Tesfahuneys analys leder till slutsatsen att forskare och politiker beskriver ett på gränsen till kollaps. Persons of a certain skin colour and/or bodily features are seen as car- riers of certain undesirable qualities, and are ipso facto identified with terrorism, drugs, crime, diseases (Tesfahuney,1998:48). Tesfahuney menar att rasism och eurocentrism spelar en viktig roll i skapandet av dessa hotbilder. kan med denna logik aldrig utgöra en hotbild. Det är De Andra länderna som utgör hotet mot . Detta hänger ihop med klassiska koloniala bilder av motsatser mellan Väst och De Andra; civiliserad-barbarisk, ra- tionell-nyckfull, intelligent-emotionell, ordning-kaos etc. the capacity to identify, label and define who is what and belongs where, are essential aspects of discursive power. Definitions of who the immigrants are, establish the general criteria for and contours of how immigrants are discursivelly imag(in)ed and institutionally managed (Ibid:103). Liksom Tesfahuney analyserar sociologen bilder av migration. fokuserar på den svenska politiska debatten om invandrings- och flyktingpolitik. Syftet med studien är att ge en översikt av debatten och göra en jämförelse (). Det undersökta materialet består av de- battprotokoll (om utskottsbetänkanden). Han drar slutsatsen att: Den allt överskuggande likheten består i problembildsfixeringen. Mi- gration och invandring upplevs genomgående som problem-i-sig-självt och mer eller mindre hotfullt. Risken här är att denna hotbildsfixering, med åtföljande politiska åtgärder och ingrepp, blir en självuppfyllande profetia (, 2000:40). tycker sig se problemfixeringen i både migrationsfrågor och integrationsfrågor. När det gäller migration och flykting- frågorna står idén om okontrollerad invandring och flyktinginva- sion i centrum, vilket besvaras med ett kontrollbehov av landets gränser. Integrationsfrågorna diskuteras utifrån bilder av flykting- koncentration och ökande social segregation, med konsekvensen att rasism/främlingsfientlighet skulle öka (ibid:47). avslutar med att fundera över vilka konsekvenser denna problembildsfixering kan få. Han menar att den fyller en viktig ideologisk funktion i dagens nationalstat då den skapar känslan hos majoritetsbefolkningen av att närvaron av (främst de synliga) invandrarna utgör ett problem. Att fokusera på de ut- landsföddas närvaro som problematisk, fel och onaturlig hindrar ett ifrågasättande av det mottagande samhällets brister, intressen och strukturella hinder (ibid:54). Huvudpoängen är att historieskrivningen, producerad och reproduce- rad av politiker, tjänstemän och forskare, tillhandahåller en tillsynes objektiv och neutral beskrivning av det egentliga problemet – pro- blemet med de nya icke-assimilerbara eller icke-integrationsbara in- vandrarna. (Ibid:56). Sett mot bakgrund av nämnda problembildsfixering är det inte att för- vånas över att vi i under har fått ett växande problem med främlingsfientlighet och rasism, eller att allt fler höjer sina röster och argumenterar för att måste sluta med att ta emot invandrare och flyktingar. (Ibid:54–55). (1997) kommer i sin medieanalys fram till att ett centralt element i den politiska debatten fokuserar på vad invand- rare kostar, vilket kopplas till krav om motprestationer och sänkta ersättningsnivåer som incitament för att skaffa arbete, t.ex. lån istället för bidrag och sänkning av a-kassan, liksom att invandrare framställs som annorlunda och att detta skulle hota den nationella homogeniteten (Ibid:53–54). exemplifierar med förslaget av (f.d. kabinettssekreterare och erkänd diplomat), presenterat på DN debatt, att en flyktings kultur och anpass- ningsmöjligheter därifrån till en svensk kultur delvis skulle ligga till grund för beslut om uppehållstillstånd (Ibid.). I andra analyser av den politiska debatten framkommer liknande resultat (se t.ex. , 2004). Dessa analyser bekräftas av internationell forskning. Maxim Sil- verman drar på basis av sin analys av den politiska debatten i Frank- rike följande sarkastiska slutsats om kultur(rasism) och annorlun- dahet: Previous immigrants (predominantly European) assimilated naturally and spontaneously; but recent (non-European) immigrants are either not able or refuse to assimilate. It is their inassimilability, which would create problems (not French racism). These problems are social pro- blems of cultural and ethnic relations. Their increasing numbers (due to a prolific birth-rate) will cause increased ethnic tension and will the- refore be a growing threat to social cohesion (Silverman, 1994:76). har i sin avhandling (2000) analyserat statliga ut- redningar, propositioner, motioner och tidningsdebatter . Hon finner att invandring (av flyktingar och asyl-