sou · GTB333 · 2006-01-01 00:00:00 — Bestämmelsen innehåller en defi- nition av begreppet kraftvärmeverk som redaktionellt avviker något från den som presenterades i nämnda delbetänkande och i regering- ens proposition om genomförande av EG:s direktiv om gemen- samma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m.7 Ett kraftvärmeverk är en anläggning som medger att el och värme produceras i en och samma process samt där vär- men tas till vara för uppvärmningsändamål i stället för att släppas ut i luften eller i vattendrag. Produktionen sker genom att vatten hettas upp och blir till ånga. Ångan driver under stort tryck turbi- ner som i sin tur driver generatorer där elen produceras. Sedan ångan passerat turbinerna kondenseras den till hetvatten i samband 2004/05:62. med att den överför värme till det värmebärande mediet, huvud- sakligen vatten, i ett fjärrvärmenät. För att det skall vara fråga om ett kraftvärmeverk krävs enligt första ledet i definitionen att el och värme kan produceras i en och samma process. Det ställs alltså inte upp något krav på att så skall ske. Ett kraftvärmeverk omfattas därför av definitionen även om elen och värmen inte produceras vid varje givet till- fälle. Det räcker med att el och värme kan produceras . Det bör också uppmärksammas att definitionen inte tar sikte på ett helt kraftvärmeverk utan en anläggning. Det förekommer att kraft- värmeverk har flera separata anläggningar, som är olika till sin tek- niska utformning. Endast de anläggningar där el och värme kan framställas i en och samma process och där värmen tas till vara i fjärrvärmeverksamhet faller under definitionen. I praktiken är det så att ett kraftvärmeverk kan vara så tekniskt utformat att man ibland kan producera el utan att ta till vara vär- meinnehållet i ångan eller bara producera värme. Detta förhållande avspeglas också i andra ledet av definitionen, nämligen att den vär- meenergi som uppstår vid produktionsprocessen, helt eller delvis, används i fjärrvärmeverksamhet. 5 § Regeringen skall utse en myndighet som skall handlägga de frågor som enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ligger på tillsynsmyndigheten. Bestämmelsen har behandlats i betänkandet Skäligt pris på fjärr- värme, se kapitel åtta.8 Enligt paragrafen skall regeringen utse en myndighet att vara tillsynsmyndighet. Denna myndighet har inte bara tillsynsuppgifter utan även andra uppgifter, t.ex. de som nämns i 11 § andra stycket om insamlande av information till grund för beräkning av finansiella och andra nyckeltal. är central förvaltningsmyn- dighet på fjärrvärmeområdet och utövar tillsyn enligt rörlednings- lagen. 8 SOU 2004:136. 6 § Vad som föreskrivs om fjärrvärmeverksamhet skall äga motsva- rande tillämpning i fråga om fjärrkyleverksamhet. Paragrafen har behandlats i Skäligt pris på fjärrvärme9, avsnitt 7.4. I förslaget till fjärrvärmelag ges ett antal bestämmelser vilka den som bedriver fjärrvärmeverksamhet skall beakta i sin verksamhet. Reglerna skall dock även gälla för den som bedriver fjärrkyleverk- samhet. För att öka överskådligheten och undvika otymplig lagtext har den lagtekniska lösningen valts att i den aktuella bestämmelsen samlat ange att bestämmelserna om fjärrvärmeverksamhet även skall gälla för fjärrkyleverksamheten. Bestämmelsen klargör således att vad som föreskrivs för den som bedriver fjärrvärmeverksamhet, bl.a. om särredovisning, juridisk och funktionell åtskillnad, m.m., även skall gälla för den som bedriver fjärrkyleverksamhet. Krav på den som bedriver fjärrvärmeverksamhet 7 § En juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet får inte bedriva elnätverksamhet eller produktion av eller handel med el. Bestämmelsen i första stycket gäller bara om fjärrvärmeverksamhe- ten bedrivs på affärsmässig grund. Utan hinder av första stycket får produktion och försäljning av el bedrivas tillsammans med fjärrvärmeverksamhet, om elen har produ- cerats i ett eget kraftvärmeverk och, om elen säljs, detta sker till mark- nadsmässigt pris. Paragrafen har behandlats i avsnitt 4.4.3 i delbetänkandet Tryggare fjärrvärmekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverksamhet10. Den tar även sikte på fjärrkyleverksamhet genom hänvisningen i 6 §. Vad som i det följande sägs om fjärrvär- meverksamhet skall alltså äga motsvarande tillämpning på fjärrky- leverksamhet. I bestämmelsens första stycke införs ett krav på att fjärrvärme- verksamhet inte får bedrivas tillsammans med elmarknadsverksam- het, dvs. elnätverksamhet samt produktion av och handel med el, i samma juridiska person. Syftet med bestämmelsen är att öka trans- parensen i fjärrvärmeverksamheten och därigenom förhindra bl.a. att fjärrvärmekunderna genom t.ex. överprissättning eller liknande åtgärder får bekosta elmarknadsverksamhet som bedrivs inom samma juridiska person. Det bör uppmärksammas att något hinder mot att bedriva annan verksamhet än elmarknadsverksamhet till- sammans med fjärrvärme- eller fjärrkyleverksamhet alltså inte ställs upp. Från kravet på juridisk åtskillnad i första stycket undantas i andra stycket fjärrvärmeverksamheter som inte bedrivs på affärs- mässig grund. För kommunala förvaltningar och företag gäller som utgångspunkt att de skall bedrivas med beaktande av bl.a. den kommunala självkostnadsprincipen. I 15 § åläggs dock kommunala fjärrvärmeföretag att bedriva verksamheten på affärsmässig grund. Vad som närmare avses med affärsmässig grund berörs under kommentaren till 15 §. Genom begränsningen i andra stycket undantas alltså verksamheter som bedrivs i förvalt- ningsform från åtskillnadskravet i första stycket. Av tredje stycket följer att kravet på juridisk åtskillnad inte gäller i den mån produktionen eller försäljningen av el avser el som produ- cerats i ett kraftvärmeverk som tillhör den som bedriver fjärrvär- meverksamhet. Vad som avses med ett kraftvärmeverk har behandlats under specialmotiveringen till 4 §. Som en ytterligare kumulativ förutsättning för att ett undantag från åtskillnadskravet skall få göras, uppställs ett krav på att den i kraftvärmeverket pro- ducerade elen, om den säljs, detta sker till marknadsmässigt pris. Med marknadsmässigt pris avses ett pris som ungefärligen motsva- rar det som skulle erhållas vid försäljning mot den nordiska elbör- sen, NordPool. 8 § I en juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet får inte fler än hälften av ledamöterna i styrelsen vara styrelseleda- möter i en och samma juridiska person som bedriver elnätverksamhet eller produktion av eller handel med el. Om hälften av ledamöterna i styrelsen för en juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet är styrelseledamöter i en och samma juridiska person som bedriver elnätverksamhet eller produk- tion av eller handel med el får inte styrelsens ordförande i den förra juridiska personen vara styrelseledamot i den senare juri- diska personen. I en juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet får inte den som är verkställande direktör vara verkställande direktör i en juridisk person som bedriver elnätverksamhet eller produktion av eller handel med el. Bestämmelserna i första–tredje stycket gäller bara om fjärrvärme- verksamheten bedrivs på affärsmässig grund. Bestämmelsen har behandlats i delbetänkandet Tryggare fjärrvär- mekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärr- värmeverksamhet11, avsnitt 4.4.4. Paragrafen markerar ytterligare den i 7 § avsedda åtskillnaden mellan fjärrvärme- och fjärrkyleverk- samhet på ena sidan och verksamhet på elmarknaden på andra sidan. Syftet med bestämmelsen är att försäkra att den juridiska åtskillnaden enligt 7 § inte endast blir formell utan kommer att genomföras även i praktiken genom att personer med bestäm- mande inflytande i ett fjärrvärmeföretag eller annan juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet inte får ha ett sådant inflytande i ett elmarknadsföretag. I första stycket ställs huvudregeln upp om ett förbud mot att en majoritet av styrelseledamöterna i en juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet innehar samma uppdrag i en och samma juridiska person som bedriver verksamhet på elmarknaden. I andra stycket regleras det förhållandet att det inte föreligger något i första stycket avsett majoritetsförhållande. Styrelsen för den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har i detta fall ett jämnt antal ledamöter och hälften av dessa är styrelseledamöter i ett och samma elmarknadsföretag. I styrelser med ett jämnt antal ledamöter kan det inträffa att en majoritet för ett förslag inte kan uppnås. I den situationen har styrelsens ordförande utslagsröst. Därför stadgas i andra stycket att, i den situation som beskrivs där, styrelsens ordförande inte får vara styrelseledamot i elmarknadsföretaget. På så sätt uppnår man samma syfte som i första stycket, nämligen att de ledamöter som har det bestäm- mande inflytandet i en juridisk person som bedriver fjärrvärme- verksamhet inte är styrelseledamöter i elmarknadsföre- taget. Bestämmelsens tredje stycke förbjuder en juridisk person som bedriver fjärrvärmeverksamhet att ha gemensam verkställande direktör med ett elmarknadsföretag. Även denna bestämmelse avser 11 SOU 2003:115. att tjäna samma syfte, dvs. att förhindra att någon har bestäm- mande inflytande i såväl en juridisk person som bedriver fjärrvär- meverksamhet som ett elmarknadsföretag. Fjärrvärmeverksamhet bedrivs i praktiken bara i form av aktie- bolag, ekonomisk förening eller i förvaltningsform. Genom att det i 15 § föreskrivs att kommunala företag skall bedriva fjärrvärmeverksamheten på affärsmässig grund undantas sådana företags fjärrvärmeverksamhet från den kommunala självkostnads- principen. Kommunalt bedriven fjärrvärmeverksamhet i förvalt- ningsform bedrivs inte på affärsmässig grund och skall därför, enligt fjärde stycket, inte omfattas av regleringen i första–tredje stycket. I båda förstnämnda typer av juridiska personer förekom- mer styrelse och verkställande direktör. Bestämmelser om detta finns i 8 kap. aktiebolagslagen respektive 6 kap. lagen om ekono- miska föreningar. Det bör noteras att komplikationen med att det gemensamt för fjärrvärmeverksamheten och elverksamheten kan finnas ett kraft- värmeverk omhändertas genom 7 §. Någon juridisk åtskillnad behöver under där angivna förutsättningar inte ske och därmed inte heller åtskillnad i fråga om olika ledningsfunktioner. 9 § Den som bedriver fjärrvärmeverksamhet är skyldig att förhandla om tillträde till fjärrvärmenätet med den som vill leverera hetvatten eller annan värmebärare för uppvärmningsändamål. Framställningar om tillträde och besked som lämnas i samband med en förhandling skall vara väl motiverade. Paragrafen har behandlats i avsnitt 4.7 och innebär att en förhand- lingsskyldighet för innehavare av fjärrvärmenät slås fast. Om någon vill leverera hetvatten eller annan värmebärare för uppvärmnings- ändamål till nätägaren eller annan är nätägaren skyldig att för- handla. Om parterna inte kommer överens om annat torde för- handlingsskyldigheten i de flesta fall innebära att nätägaren är skyl- dig att låta den som vill ha tillträde till fjärrvärmenätet muntligen redovisa sin syn på saken. Om framställan emellertid framstår som orimlig kan dock något krav på muntlighet inte anses föreligga. I sådana fall är det tillräckligt med skriftväxling. I paragrafen slås även fast att både en framställan från en ny aktör som vill ha till- träde till fjärrvärmenätet och besked från ägaren av nätet måste vara Kravet ökar möjligheten till förståelse mellan par- terna och därmed möjligheten att nå ett avtal. Redovisning av fjärrvärmeverksamhet m.m. 10 § Fjärrvärmeverksamhet skall ekonomiskt redovisas skilt från annan verksamhet. Vid redovisning av fjärrvärmeverksamhet enligt första stycket skall den elproduktion som skett i ett kraftvärmeverk och försäljningen av denna el anses ingå i fjärrvärmeverksamheten. Regleringen har behandlats i Tryggare fjärrvärmekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverksamhet12, avsnitt 4.4.2, samt i Skäligt pris på fjärrvärme13, avsnitt 6.2.1. Bestämmelsen ställer i första stycket upp ett krav på att fjärrvär- meverksamheten skall redovisas skilt från annan verksamhet som bedrivs inom samma juridiska person. Kravet gäller enligt 6 § även fjärrkyleverksamhet. Det sagda innebär att ett företag som bedriver både fjärrvärme- och fjärrkyleverksamhet skall avge i vart fall två särredovisade verksamhetsområden. Det är för transparensens skull av vikt att redovisningarna av fjärrvärme- och fjärrkyleverksamheterna sker på ett enhetligt sätt. Bestämmelsen anger av lagtekniska skäl inte närmare vilka grund- läggande principer, t.ex. allokerings-, värderings- och avskrivnings- principer, eller andra utgångspunkter som skall tillämpas vid redo- visningen. För att få till stånd en effektiv och, så långt möjligt, enhetlig form för redovisning av aktuella verksamheter bör sär- skilda föreskrifter utformas. Bestämmelsen kompletteras därför av bestämmelsen i 13 § som ger en möjlighet att delegera till reger- ingen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela sådana föreskrifter. I andra stycket ges en bestämmelse om redovisning av verksam- het i ett kraftvärmeverk. När det i fjärrvärmeverksamheten ingår ett kraftvärmeverk skall den elproduktion som skett i anläggningen och försäljningen av denna elenergi anses ingå i fjärrvärmeverksam- heten. 11 § Den som bedriver fjärrvärmeverksamhet skall utan anmaning ge in redovisning över verksamheten till tillsynsmyndighe- ten. Utöver redovisning enligt första stycket skall den som bedriver fjärrvärmeverksamhet ge in uppgifter om fjärr- värmeverksamhetens leveransvillkor samt produktions- och driftför- hållanden till tillsynsmyndigheten. Uppgifterna skall lämnas för varje fjärrvärmesystem för sig. Paragrafen har behandlats i Tryggare fjärrvärmekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverksamhet14, avsnitt 4.4.2, och i Skäligt pris på fjärrvärme15, avsnitt 6.2.2. Den har även berörts i regeringens proposition om genomförande av EG:s direktiv om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m.16 Bestämmelsen tar med stöd av 6 § sikte även på fjärrkyleverk- samhet. Det som föreskrivs om fjärrvärmeverksamhet skall alltså gälla även för fjärrkyleverksamhet. I första stycket klargörs att den som bedriver fjärrvärmeverksam- het skall ge in redovisning av den verksamheten i den juridiska per- sonen, dvs. särredovisningen, till tillsynsmyndigheten. Redovis- ningen av fjärrvärme- respektive fjärrkyleverksamheten bör kunna samlas in elektroniskt. Redovisningen skall ges in utan anmaning. Av bestämmelsen i andra stycket följer ett krav på den som bedriver fjärrvärmeverksamhet att, utöver särredovisningen enligt första stycket, redovisa vissa uppgifter om dennes affärs- och driftförhållanden. Uppgifterna skall medge att jämförbar, adekvat och aktuell information kan lämnas om tjänsternas kvalitet m.m. De skall ligga till grund för jämförelsevärden i form av nyckeltal som skall beräknas av tillsynsmyndigheten och bör därför avse verksamhetens effektivitet i produktion och distribution, kost- nadseffektivitet, finansiella nyckeltal, kvalitet och priser. Informationen enligt andra stycket skall lämnas separat för varje enskilt fjärrvärmesystem. Med fjärrvärmesystem bör avses ett fys- iskt sammanhängande system av produktionsanläggningar, rör- ledningar m.m. för distribution av fjärrvärme som innehas av den som bedriver fjärrvärmeverksamhet. För det fall att ett fjärrvärme- system är sammanbundet med ett annat sådant system som innehas 2004/05:62. av annan än verksamhetsutövaren, t.ex. genom en överföringsled- ning eller transitledning, bör naturligtvis endast den egna system- delen omfattas av uppgiftsskyldigheten. Kravet på separat redovis- ning av fjärrvärmesystem tar endast sikte på dessa uppgifter och träffar alltså inte den särredovisning som avses i 10 § och som skall ges in i enlighet med första stycket. Bestämmelsen syftar till att skapa ökad transparens genom ökad kunskap om fjärrvärmeverksamheternas kostnadsstrukturer och förutsättningar. Därmed skapas också starkare och bättre upplysta kunder som genom att använda informationen kan göra jämförelser mellan olika fjärrvärmeverksamheter eller uppvärmningsalternativ och även göra medvetna och rationella val. Målet är i förlängningen att den ökade kunskapen och möjligheterna till jämförelser skall påverka fjärrvärmeproduktionen m.m. på ett för kunderna gynn- samt sätt genom lägre priser, t.ex. till följd av effektiviseringar. Vilka kategorier av uppgifter som skall lämnas in till tillsyns- myndigheten framgår av bestämmelsen. Dock preciseras det inte hur informationen skall utformas och vad den närmare skall avse för uppgifter. Bestämmelsen bör därför betraktas i ljuset av bestämmelsen i 13 § där regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ges möjlighet att närmare precisera vilka uppgifter som skall redovisas m.m. I allmänmotiveringen i Skäligt pris på fjärr- värme, avsnitt 6.2.2, har förslag lämnats på vad nyckeltalen bör behandla för att tjäna sitt syfte. uppgift är att ta emot den aktuella infor- mationen, bearbeta den till jämförbara och adekvata nyckeltal samt se till att dessa lagras och förvaras elektroniskt tillgängliga i kund- ernas intresse. Det är alltså inte fråga om någon tillsynsuppgift. De uppgifter som verksamhetsutövarna enligt bestämmelsen är skyldiga att lämna rör deras affärs- och driftförhållanden. Uppgif- terna blir allmänna handlingar när de kommer in till tillsynsmyn- digheten och därmed blir offentliga. Sådana uppgifter kan dock vara av känslig natur och avse t.ex. bränslekostnaden i verksam- heten. För känsliga uppgifter kan sekretess komma att gälla hos tillsynsmyndigheten.17 Även om sekretess skulle gälla för de insam- lade uppgifterna innebär den bearbetning av dessa som tillsyns- myndigheten utför att nya uppgifter i form av nyckeltal skapas. Nyckeltalen skall inte innehålla någon känslig information utan endast avspegla vissa relationer med grund i olika värden. 17 Se 6 kap. 1 § samt 8 kap. 6 § sekretesslagen jämförd med 2 § sekretessförordningen och punkten 9 i bilagan till den förordningen. hinder att föreskriva att de framarbetade nyckeltalen skall göras allmänt tillgängliga utan att också föreskriva om undantag i sekre- tesslagen eller sekretessförordningen torde alltså inte föreligga. Att resultatet av tillsynsmyndighetens bearbetning, dvs. nyckeltalen, informationsvis skall göras allmänt tillgängligt utan föregående begäran om att få ut uppgiften bör lämpligast anges i förordning, t.ex. med instruktion för tillsynsmyndigheten. 12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om redovisning av fjärrvärmeverksam- het. Paragrafen har behandlats i Tryggare fjärrvärmekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverksamhet18, avsnitt 4.5 och i Skäligt pris på fjärrvärme19, avsnitt 6.2.2, samt berörts ovan under kommentarerna till 10 och 11 §§. Den har även berörts i regeringens proposition om genomförande av EG:s direk- tiv om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m.20 Fjärrvärme- och fjärrkyleverksamhet utgör näringsverksamhet och bedrivs nästan uteslutande i ett aktiebolag, en ekonomisk före- ning eller i ett kommunalt verk. Verksamheterna träffas därför av bokföringslagens regler. Därutöver gäller även de för associations- formen gällande redovisningsbestämmelserna i årsredovisnings- lagen, lagen om vissa ekonomiska föreningar och lagen om kom- munal redovisning. Utöver de angivna bestämmelserna behövs det vissa särskilda bestämmelser för redovisning av fjärrvärme- och fjärrkyleverksam- het. Av bestämmelsen följer därför att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer skall ha rätt att meddela närmare föreskrifter om redovisning av fjärrvärmeverksamhet utöver de som följer av bestämmelser i t.ex. ovannämnda lagar. Föreskrifterna kan ta sikte bl.a. på vad särredovisningen av fjärrvärme- och fjärr- kyleverksamhet skall innehålla för uppgifter samt vilka avskriv- nings- och värderingsprinciper, tidsfrister och former för ingivande av handlingar som skall gälla. Vidare tar föreskriftsrätten även sikte på att närmare precisera vilka uppgifter om fjärrvärmeverksamhe- 2004/05:62. ten som skall rapporteras i syfte att möjliggöra en form av bench- marking och rapporteringen i övrigt. 13 § Revisor hos den som bedriver fjärrvärmeverksamhet skall göra en särskild granskning av redovisningen av verksamheten. Revisorn skall i ett särskilt intyg avge ett utlåtande i frågan om redovisningen av fjärrvärmeverksamhet skett enligt gällande bestämmelser. Intyget skall ges in till tillsynsmyndigheten av den som bedriver fjärrvärmeverksamhet. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om revision av fjärr- värmeverksamhet. Bestämmelsen har sin förebild i 3 kap. 5 § ellagen och har berörts i Tryggare fjärrvärmekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverksamhet21 i specialmotiveringen till den där föreslagna ändringen i den paragrafen och i regeringens proposition om genomförande av EG:s direktiv om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m.22 En revisor hos den som bedriver fjärrvärmeverksamhet skall enligt första stycket göra en särskild granskning av redovisningen av verksamheten. Bestämmelsen får sin största betydelse i de fall där en juridisk person bedriver även annan verksamhet än fjärrvärme- verksamhet. Revisorn skall då på sedvanligt sätt granska hela verk- samheten, men speciellt göra en granskning av redovisningen av fjärrvärmeverksamheten. Enligt vad som föreskrivs i andra stycket skall revisorn i ett särskilt intyg avge ett utlåtande i frågan om redovisningen av fjärrvärmeverksamheten skett enligt gällande bestämmelser. Ett sådant intyg skall ges in till tillsynsmyndigheten av verksamhets- utövaren och tjänar därmed som underlag för tillsynsmyndighetens åtgärder mot den som inte uppfyller kraven på redovisning av fjärr- värmeverksamheten. Av tredje stycket följer att regeringen får meddela närmare före- skrifter om revision av fjärrvärmeverksamhet. Denna föreskriftsrätt är inte delegerbar till annan. 2004/05:62. 14 § Ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16–18 §§ kommunallagen (1991:900) får, utan hinder av bestämmelsen i 2 kap. 1 § kommunallagen om anknytning till kommunens område eller dess medlemmar, utanför kommunens område bedriva fjärrvärmeverk- samhet i geografisk närhet till företagets fjärrvärmeverksamhet inom kommunen i syfte att uppnå en ändamålsenlig fjärrvärmeverksamhet. Bestämmelsen har behandlats i kapitel 3 i allmänmotiveringen ovan. I bestämmelsen föreskrivs att ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16–18 §§ kommunallagen och som bedriver fjärrvär- meverksamhet i den egna kommunen får bedriva sådan verksamhet även utanför kommungränsen. Undantaget från lokaliseringsprin- cipen gäller dock endast om syftet är att uppnå en ändamålsenlig fjärrvärmeverksamhet. Fjärrvärmeverksamheten får därför endast bedrivas i geografisk närhet till företagets fjärrvärmeverksamhet inom den egna kommunen. Detta betyder inte att de i frågavarande områdena under alla omständigheter måste gränsa direkt till var- andra. Däremot bör det inte vara tillåtet för ett kommunalt fjärr- värmeföretag att bedriva fjärrvärmeverksamhet i skilda delar av lan- 15 § Om ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16–18 §§ kommunallagen (1991:900) bedriver fjärrvärmeverksamhet, skall verksamheten drivas på affärsmässig grund. Bestämmelsen har överförts från 7 kap. 2 § ellagen med endast en redaktionell ändring. Av uttalanden i förarbetena till den paragrafen framgår att paragrafens reglering av kommunala fjärrvärmeföretag avser att omfatta såväl produktion i som distribution av fjärr- värme.23 Begreppet distribution av fjärrvärme i lagtexten byts därför ut och ersätts av begreppet fjärrvärmeverksamhet. Någon saklig ändring är alltså inte avsedd.