sou · GTB381d3 · 2006-01-01 00:00:00 — 5Kvalitetsarbete i den sociala barn- och ungdomsvården Jag är en tjej på som har tänkt ringa till er men det känns bättre att skriva. Jag vet inte om jag är ensam om att ha det så här men jag känner att jag inte klarar mycket mer. tänker jag på att det kanske inte är någon mening med att leva men så vill jag ju inte försvinna. Ni kanske undrar vad mitt problem är? Jag har haft ganska mycket problem men känns det som om det är för mycket. Min soc.tant vill att jag ska göra en medicinsk undersökning och jag har ingen aning om varför???? Dessutom frågar hon mig en massa saker som jag är tvungen att svara på. Allt spelas in på band. Jag vill inte svara på frågorna och jag vill inte ha henne som soc.tant. Hon hjälper mej inte och jag HATAR henne. Kan man byta kontakt på soc? Av direktivet framgår att utgångspunkterna för kommitténs arbete bör vara att skapa förutsättningar för en bättre sammanhållen vård av god kvalitet grundad på kunskap och beprövad erfarenhet för att bättre kunna utnyttja de resurser som avsätts inom området. Utredningen skall också ange hur frågor om kvalitet inom området skall utvecklas och bibehållas. Kvalitetsarbete i den sociala barn- och ungdomsvården 5.1Reglering av kvalitet inom En bestämmelse om kvalitet infördes i socialtjänstlagen 1998. Av 3 kap. 3 § framgår att insatser inom skall vara av god kvalitet. För utförande av socialnämndens uppgifter skall det finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. Kvaliteten i verk- samheten skall systematiskt och fortlöpande utvecklas och stärkas. utfärdade allmänna råd (SOSFS 2000:15) om kvalitetssystem inom individ- och familje- omsorg. I förarbetena till lagförändringen (prop. 1996/97:124) konstateras att kvalitet är ett svårfångat begrepp och att vad som är god kvalitet inte låter sig fastställas på ett entydigt och enkelt sätt. Regeringen framhåller faktorer som rättssäkerhet, den enskildes medinflytande samt en lätt tillgänglig vård och service som viktiga kvalitetsindikatorer. Vidare sägs att en lämplig sammansättning av ett arbetslag, ett genomtänkt arbetssätt som understryker behovet av uppföljning och utvärdering av olika insatser är också förutsätt- ningar för att god kvalitet skall kunna uppnås. Regeringen uttalar också att begränsade ekonomiska resurser och nya principer för styrning och ledning av verksamheter aktualiserar frågor om kvali- tet och kvalitetsutveckling. Betydelsen av att kunna värdera effek- ter och resultat av verksamheter har ökat. I allmänna råd anges ungefär samma faktorer, som i propositionen, som exempel på god kvalitet. Där lyfts också fram vikten av att barnperspektivet särskilt beaktas som en kvali- tetsfaktor. I de allmänna råden anges vilka områden som ett kvali- tetssystem minst bör omfatta. Dessa områden är arbetsprocesser, kompetens, förhållningssätt och metoder, internt och externt sam- arbete och köp av tjänster. Vidare bör kvalitetssystemet innehålla rutiner för utvärdering, klagomåls- och avvikelsehantering samt egenkontroll och dokumentation. Länsstyrelserna hade i sina regleringsbrev åren 1997–99 tydliga uppdrag att följa upp hur arbetet med kvalitetsutveckling inom fungerade. Resultatet visade att kvalitetsarbete påbörjats inom vissa områden. Flera kommuner tycks ha inlett sitt kvalitetsarbete med att upprätta system för avvikelsehantering. Kvalitetsarbete i den sociala barn- och ungdomsvården 5.2Kvalitetsarbete inom hälso- och sjukvården Krav på kvalitet inom hälso- och sjukvården infördes , således tidigare än inom . Inom hälso- och sjukvården finns utvecklade inom cirka 50 olika diagnos- områden. Registren har initierats av representanter inom en viss specialitet och byggts upp som stöd för kvalitetsutveckling vid de enskilda klinikerna. Registrens förankring inom specialistförening- arna är av stor betydelse. Registren har utvecklats med hjälp av statliga pengar, Dagmarmedel, som administreras av . Verksamheter som är verksamma inom registrerade områden för- väntas ansluta sig till befintliga register. En registerhållare, ofta en specialist inom området i den kliniska verksamheten, utses av specialistföreningen att vara ansvarig för registret. En styrgrupp bestående av specialister med förankring inom specialiteten utses. Syftet med registren är att fördjupa kunskapen om behand- lingsformer, effekter, risker och utfall avseende patienters och när- ståendes mående och vårdtillfredsställelse. Kvalitetsregistren inne- håller individbundna data om diagnoser, åtgärder och utfall. Statistik- sammanställning sker enbart på aggregerad nivå och redovisas dels klinikvis dels på nationell nivå. Registren förväntas ge ökad trygg- het vid läkemedelsbehandling liksom en kunskapsbas för att ut- veckla nationella riktlinjer för diagnostik och behandling. Register- hållaren och styrgruppen fastställer kvalitetsindikatorer för att mäta vårdprocessen (processmått) och resultat (resultatmått). Varje register förväntas avlämna en årlig rapport till om hur arbetet fortlöper. 5.3Försök att utveckla kvalitetskriterier inom missbrukarvården. startade arbete med att utveckla rikt- linjer för missbrukarvården inom kommunernas socialtjänst och landsting. I arbetet ingår att ta fram kvalitetskriterier och indikato- rer. Arbetet har bedrivits i fyra delar. I den första delen genom- fördes en litteraturstudie. I den andra delen intervjuades verksam- hetsansvariga, politiker, övrig personal, och brukare inom missbru- karvården för att identifiera kvalitetsdimensioner i verksamheterna. Materialet analyserades för att kunna formulera kvalitetspåståenden och kvalitetskriterier. De kriterier som framkom kategoriserades i Kvalitetsarbete i den sociala barn- och ungdomsvården Dessa huvudområden är säkerhet, tillgänglig- het, rådgivning, samverkan, dokumentation, uppföljning, klient- /patientprocess, specialiserade/riktade vårdformer och personal- frågor. I del tre prövades detta underlag i en nationell enkät som riktade sig till ett representativt urval av enheter inom missbrukar- vården. I del fyra sammanfattas och diskuteras hur kvalitetskriteri- erna kan användas för att mäta kvaliteten inom missbrukarvården. Arbetet kommer att avslutas och rapporteras . Har man en massa regler och inget ansvar så blir det till slut att man inte kan ta ansvar. Då jag kommit till behandlingshemmet så bröt jag mot regler som jag inte visste om. Dom vuxna säger: Vi förväntar du ska veta det. Så svarar jag: Hur ska jag veta det, när ingen sagt något. Då svarar dom: Men det är så det är, det är så vi tänker. Det är tjafset som tär. Allt är fejk här. Så fort man visar tecken på problem så blir man permitterad. Då får man till exempel åka bort en helg och tänka över det man gjort. Ur Dåligt med behandlingshem, Rädda Barnens höringar Kvalitet är ett svårfångat begrepp Den vanligaste definition av kvalitet är alla sammantagna egenska- per hos ett objekt eller en företeelse som ger dess förmåga att till- fredsställa uttalade och underförstådda behov (ISO 9000). Social- styrelsen har anslutit sig till denna definition. Kvalitetsarbete i den sociala barn- och ungdomsvården oklar då den inte talar om vems behov som tillgodoses. Att fast- ställa kvalitetskriterier i så kallade vårdande organisationer är för- modligen svårare än i organisationer som producerar varor. Bedöm- ning av kvalitet är oftast grundad i en värdering och olika individer har olika värderingar. När man skall undersöka en verksamhets kvalitet är det framför allt två frågor som behöver ställas: vad är viktiga områden för att bedöma verksamhetens kvalitet och hur skall den mätas? Viktiga områden behöver identifieras och relevanta mått utvecklas. Inom vård och omsorg har relationen mellan vårdgivaren och klienten varit centrala för bedömning av kvaliteten på verksamheten. Det är ganska vanligt inom både sjukvården och olika verksamheter att kontinuerligt mäta brukarens subjektiva upplevel- ser av vården för att få en bedömning av kvaliteten. Problem med subjektiva bedömningar Det finns dock problem med att låta kvalitet bedömas enbart utifrån klienters subjektiva bedömningar. Individer kan befinna sig i en svag ställning och ha svårt att uttrycka sina preferenser och de kan befinna sig i beroendeställning till vårdgivaren. Klientens nöjd- het måste också ställas i relation till vilket resultat en insats är avsedd att ge. Inom den sociala barn- och ungdomsvården kan det antas att insatser av mycket god kvalitet inte alls värderas positivt av den unge själv i de sammanhang där insatsen sker på någon annans initiativ och kanske till och med tvång. Därför måste även andra viktiga områden för att mäta kvalitet identifieras. Det kan vara svårt att veta vad som gav resultatet I vården av barn och unga kan det ibland vara svårt att veta vad som ger resultat. Faktorer som ligger utanför vårdgivarens möjlighet att påverka kan vara avgörande för resultatet. Sådana faktorer kan vara personlig utveckling och mognad, en stark känslomässig upplevelse av något slag eller något annat inom den unge som inte kan identi- fieras förrän i vuxen ålder. Dessa företeelser kan förmodligen aldrig kvalitetssäkras. Däremot är det angeläget att söka identifiera det som är synligt och som leder till önskvärda resultat och att syste- matisera den kunskapen. Det är detta behov som motiverar ett nationellt arbete med kvalitetsregister. 6Utbildning, kompetens och forskning Låt mig flyta men låt mig inte sväva. Låt mig sjunka men låt mig inte drunkna. Låt mig vara i balans men låt mig inte vara i obalans. Låt mig inte dyrka men låt mig inte sluta tro. men låt mig inte vara ensam. I direktiven konstateras att olika rapporter visar att kompetensen inom den sociala barn- och ungdomsvården inte är tillräcklig samt att haft svårigheter att rekrytera och behålla kompetent personal. arbete med att ge nationellt stöd till kunskapsutvecklingen inom bör utgöra utgångspunkt för eventuella förslag som avser utveckling av kunskap och kompetens i syfte att uppnå en enhetlig utveckling med bred förankring. Dessutom poängteras att utredningens förslag när det gäller hur barn- och ungdomsvården ska organiseras även bör kunna motivera förslag till hur vetenskaplig kunskap och kompetens inom området ska utvecklas. Utbildning, kompetens och forskning 6.1Utbildning för socialt arbete Inledningsvis kan konstateras att är ett land med jäm- förelsevis många yrkesverksamma socionomer. Enligt SCB fanns 25 000 yrkesverksamma socionomer i . Enligt aktu- ella uppgifter (2005) från kommuner och landsting arbetar ca 9 300 av dessa socionomer som socialsekreterare inom individ- och familjeomsorgen. Hur många av dessa som återfinns i den sociala barn- och ungdomsvården är svårt att uppskatta med hjälp av tillgänglig statistik. av landets socionomer är och under de närmast åren beräknas i genom- snitt 1 250 sluta sin anställning. Handläggare på kommunernas socialförvaltningars olika enheter är till övervägande delen socionomer. I de kontakter kommittén haft med representanter i landets kommuner har det visat sig att det fortfarande finns socialsekreterare som inte har socionomutbild- ning. I en intervjuundersökning som SCB fick i uppdrag av Social- styrelsen att genomföra i 63 kommuner 2002 framgick det (För en kunskapsbaserad socialtjänst, 2004) att samtliga kommuner efterfrågade medarbetare med socionomutbildning. I praktiken visade det sig dock att av de tillfrågade kommunerna hade anställt socialsekreterare med annan utbildning än socionomutbildning . Detta var vanligare i de små kommunerna. Inom hela den sociala barn- och ungdomsvården finns åtskilliga yrkeskategorier representerade och de har olika grundutbildning. Särskilt gäller detta för den personal som är knuten till behand- lingsinstitutioner, förebyggande arbete och öppenvårdsverksam- heter. I de kontakter utredningen haft med representanter för sådana verksamheter har det ibland framhållits att den personliga lämpligheten kan vara långt viktigare än en formell utbildning. För personal i socialt arbete finns dessutom ett stort utbud av utbild- ningar och kurser, kortare och längre i såväl offentlig som privat regi med anknytning till olika fält av socialt arbete. I varierad grad använder sig också kommunerna av detta utbud för att höja kompetensen hos sina medarbetare. De krav som ställs på personal i behandlas i avsnitt 6.2. Utbildning, kompetens och forskning bildades bland annat på initiativ av , utbild- ning och forskning i , som en fristående stiftelse. Detta institut utgjorde grunden till dagens socionomutbildning. tillkom flera socionomutbildningar. Utbildningarna fick högskolestatus 1964 då socialinstituten blev socialhögskolor. införlivades socialhögskolorna med universiteten och högskolorna och socionomutbildningen regler- ades av en central utbildningsplan. Vid den högskolereform som genomfördes upphörde de centralt fastställda utbildningsplanerna att gälla. De ersattes av en så kallad examensordning som anger vilka examina högskolorna har rätt att utfärda. Avsikten med en sådan ordning var att statens styrning skulle vara inriktad på såväl kvalitet och kvantitet när det gäller resultatet av den utbildningsverksamhet som bedrivs vid respektive högskola. Till varje examen som anges i examens- ordningen anges de krav som skall vara uppfyllda av den som av- lägger examen. Denna målbeskrivning skall vara vägledande för hur utbildningen läggs upp. har 16 universitet och högskolor utbildning som leder till socionomexamen. Enligt examensordningen uppnås socionom- examen efter fullgjorda 140 poäng. För att få socionomexamen skall studenten: ha de kunskaper och den praktiska förmåga som krävs för socialt arbete på individ-, grupp och samhällsnivå, ha kompetens att medverka i förebyggande socialt arbete och socialt förändringsarbete på olika nivåer, ha förmågan att analysera och förstå sociala processer och problem samt kunna identifiera och strukturera behov av lös- ningar och åtgärder på olika nivåer, ha kännedom om sådana samhälls- och familjeförhållanden som påverkar kvinnors och mäns livsbetingelser, ha förmåga att relatera olika typer av åtgärder inom verksam- heten till de rättsregler och till de övergripande principer som styr lagstiftningen, bland annat inom det sociala området. Utöver detta gäller de mål som respektive universitet och högskola bestämmer. Inom socionomutbildningen finns inriktningar mot äldre- och handikappomsorg, social omsorg, och mot social- Utbildning, kompetens och forskning Dessutom finns också möjlighet att bygga på grundutbildningen med magisterexamen. Vid de flesta högskolor har socionomprogrammet lagts upp så att studenterna utöver socionomexamen också kan avlägga magisterexamen. Detta innebär att det krävs studier i huvudämnet om sammanlagt minst 80 poäng samt ett självständigt arbete omfattande minst 20 poäng. Magister- programmen kan ha olika inriktningar, till exempel handikapp- vetenskap, psykosocialt arbete, socialt utrednings- och handlägg- ningsarbete, barn, ungdom, familj, internationell och mångkulturell inriktning, sociala problem samt inriktning mot ledarskap. När det gäller kursavsnitt och kurslitteratur som direkt anknyter till den sociala barn och ungdomsvården visar det sig svårt att få någon egentlig överblick över omfattning och inriktning. Det finns inom ramen för grundutbildningen ett flertal olika valmöjligheter, dessutom med stora lokala variationer för studenterna, när det gäller längre och kortare avsnitt med speciell anknytning till olika områden av socialt arbete. presenterades en nationell utvärde- ring som genomlyser ett akademiskt ämne från grundutbildning till forskning och forskarutbildning (Socialt arbete, en nationell genomlysning av ämnet, för arbetsliv och social- vetenskap och , rapportserie 2003:16R) Initiativet till denna samordnade utvärderingsinsats togs av och för arbetsliv och social- vetenskap, FAS. Här följer en sammanfattning av bedömargruppens intryck av den genomgång som gjordes av Socionomutbildningens omfattning och inriktning . Studenttillströmningen till socionomprogrammet ökade och är fortfarande hög. Arbetsmarknaden för blivande socionomer bedöms vara god. Studerandegruppen har relativt hög medelålder och kommer till stor del från ursprungsfamiljer där föräldrarna saknar högre utbildning. De allra flesta studerande på socionomprogrammet är kvinnor, . Denna snedför- delning har man på en del håll försökt korrigera med viss förtur för män. Detta och antagning genom personliga intervjuer har inte medfört några större förändringar. Utbildning, kompetens och forskning Inom socionomprogrammet finns det framförallt två huvud- inriktningar dels den allmänna inriktningen dels inriktningen mot social omsorg. Sociala omsorgsprogrammet låg tidigare under vårdhögskolorna men har , på vissa platser, integrerats med socionomprogrammet för att ges en bättre forskningsanknyt- ning. En sammanfattning av bedömargruppens värdering av den socionomutbildning som genomförs ger vid handen att utbild- ningsklimatet har genomgått påtagliga förändringar till det bättre i jämförelse med tidigare utvärderingar. utvärderingar har betonat den låga kravnivån inom socionomutbildningen. Denna kritik gällde i stort alla utbildningsprogram även om tyngden i kritiken var olika stark för olika utbildningar. Bedömargruppen har vid den förnyade utvärderingen funnit att samtliga utbildnings- program tagit den tidigare kritiken på allvar. Man har till exempel utvecklat formerna för examination, man har effektiviserat återfö- ringen av bedömning av studenterna i de mjuka utbildnings- momenten. Vid samtliga utbildningsorter har man fört diskussio- ner om vilken betygsskala som är den adekvata. När det gäller studenterna är dessa dock vid de flesta institutioner fortfarande övervägande kritiska när det gäller kravnivån, som de menar är för låg. En av anledningarna till att socialhögskolorna inlemmades i universitetssystemet var tanken om att högre utbildning i skall vila på vetenskaplig grund och vara forskningsanknuten. Detta innebär att undervisningen skall vila på vetenskaplig grund vilket skall styra valet av litteratur och det sätt på vilket undervisningen bedrivs. Bedömargruppen fann att forskningsanknytningen varie- rade väsentligt mellan högskolorna. I vissa fall föreligger en balans mellan forskning vid den egna institutionen och grundutbild- ningen. I andra fall dominerar grundutbildningen starkt med en tämligen svag forskningsanknytning. Bedömargruppen menar att forskningsanknytningen vid de forskningssvaga institutionerna behöver förstärkas avsevärt. 6.1.4Förslag på ny socionomutbildning fick i uppdrag att i samverkan med göra en översyn av den sociala omsorgsutbildningen och socionomutbildningen. (Social omsorgsutbildning och socio- Utbildning, kompetens och forskning nomutbildning en översyn, 2003) Uppdraget innebar att: analysera om nuvarande målbeskrivningar i examensordning för socionomexamen och social omsorgsexamen behöver ändras med hänsyn till ändrade kompetenskrav, analysera om de båda examina skall finnas kvar i nuvarande form eller om de skall sammanföras till en gemensam examen, genomföra en översyn av utbildningarnas längd, föreslå hur målformuleringarna i examensordningen bör utformas så att kompetenskraven tillgodoses. De båda utbildningarna har enligt utredarna med tiden kommit att bli alltmer lika och i viss mån överlappande. Sociala omsorgs- utbildningen har blivit alltmer lik socionomutbildningen och social omsorg har kommit att utgör en inriktning bland socionomutbild- ningarna. För de utbildade från båda utbildningarna utgör social- tjänstområdet det huvudsakliga arbetsfältet. utgör ett komplext arbetsområde som ställer ett flertal mycket stora och varierande krav på de professionella vilket medför att utbildning- arna inte får vara för specialinriktade. I den översyn av den sociala omsorgsutbildningen och socio- nomutbildningen där förutsättningar för en sammanslagning dis- kuteras, sammanfattas de kompetenser som är de mest efterfrågade inom det arbetsfält som såväl den sociala omsorgsutbildningen och socionomutbildningen representerar dokumentation, uppföljning och utvärdering, förmåga att kunna följa kunskapsutvecklingen, förmåga att samverka med andra yrkesgrupper, förmåga att samordna insatser från olika myndigheter, grundläggande kunskaper om ledarskap, förmåga att skapa goda relationer till anhöriga, förmåga att se omsorgsmottagares/klienters sociala behov, förmåga att hantera maktrelationen till omsorgstagare/klienter, kunskaper om funktionshinder, kunskaper om barn och ungdomar, kunskaper om äldre, kunskap om kulturella skillnader, kön ålder och hur dessa inverkar vid olika situationer. Utbildning, kompetens och forskning Kompetens inom samtliga dessa områden kan enligt utredaren inte tillgodoses inom ramen för en grundutbildning. Strävan efter breda generalistkunskaper är påtaglig. Mer specialiserade kunskaper kräver fördjupning via påbyggnadsutbildningar. Efter översynen föreslås att en ny socionomexamen precis som tidigare uppnås efter fullgjorda kursfordringar om 140 poäng, men att målformuleringarna får följande utseende i en ny examens- ordning. För att få socionomexamen skall studenten ha de kunskaper och färdigheter samt den etiska medvetenhet som krävs för socialt arbete på individ-, grupp-, och samhälls- nivå, kunna förstå och beakta samspelet mellan individers och grup- pers sociala situation, levnadsvillkor, fysiska och psykiska hälsa i relation till bakomliggande faktorer och andra förhållanden i samhället, kunna förstå och analysera sociala processer och problem, kunna identifiera och strukturera hur insatser på individ-, grupp-, och samhällsnivå kan stödja och aktivera förändringar hos, eller underlätta livsvillkoren för, enskilda och grupper samt kunna följa upp och utvärdera dessa insatser, kunna förstå och beakta sådana samhälls - och familjeförhållan- den som påverkar kvinnors och mäns livsbetingelser samt barns uppväxtvillkor, kunna utveckla och medverka i förebyggande socialt arbete och socialt förändringsarbete på olika nivåer i samhället samt att följa upp och utvärdera de insatser som genomförs, kunna relatera olika typer av insatser inom verksamheten till de rättsregler och övergripande principer som styr lagstiftningen, ha förvärvat sådana kunskaper som förbereder för att leda lag- arbete och ger förmåga att samverka med andra yrkesgrupper, därutöver kunna inta ett professionellt förhållningssätt som bygger på självkännedom och personlig mognad. Härutöver skall enligt översynen gälla de mål som respektive hög- skola bestämmer. En jämförelse med målformuleringarna i gällande examensord- ningen ger vid handen att det nya förslaget till skillnad från tidigare bland annat inkluderar kunskaper kring barns uppväxtvillkor, för- mågan att leda lagarbete och samverkan med andra yrkesgrupper. Utbildning, kompetens och forskning Det nya förslaget behandlar även betydelsen av etisk medvetenhet, självkännedom och mognad för den som ska erhålla socionom- examen. förslag bereds i Utbildnings- och . 6.2Krav på kompetens och kvalitet Kan vara bra att prata med Det som är bra är att de lyssnar på en om man har något att berätta Kommer med olika förslag på hjälp De lyssnar förhoppningsvis på vad man har att säga Att bra resultat ibland sker snabbt efter mötet Pratar så man förstår Det är bra möten när man är överens med soc. Man kan säga vad man verkligen tycker När man får som man vill Man får många bra råd Man får kanske reda på något framsteg de tycker att man gjort Att man får reda på vad som händer och sker Man får fika när man kommer Ur Plusmöten med , Rädda Barnens höringar Utbildning, kompetens och forskning 6.2.1Bakgrund i lag och förarbeten Av 3 kap 3 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, framgår att insatser inom skall vara av god kvalitet och att det skall finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet samt att kvaliteten i verksamheten fortlöpande skall utvecklas och säkras.