sou · GTB367 · 2006-01-01 00:00:00 — Dessa egenskaper kan också inbegripa lufttät- het, värmeanläggningar och varmvattenförsörjning, inbegripet deras isoleringsegenskaper, inbyggda belysningsinstallationer (huvudsakligen de byggnader som inte är avsedda för bostadsändamål), placering och orientering av byggnaderna, inklusive utomhus- klimat, passiva solvärmesystem och solskydd, naturlig ventilation (självdrag), samt förhållanden avseende inomhusklimatet, inklusive planerat inomhusklimat. Positiv påverkan av följande aspekter skall tas med i beräkningen i tillämpliga fall: aktiva solvärmesystem och andra värme- eller elsystem som baseras på förnybara energikällor, el från kombinerad värme- och elproduktion, Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag fjärr-/närvärmesystem och fjärr-/närkylsystem, naturligt ljus (dagsljus). En reflektion är att ett hänsynstagande till parametrarna i den första gruppen, dvs. de som åtminstone skall integreras, ställer krav på beräkningsprogram som kan hantera byggnadens energibalans sammantaget och inte enbart energianvändningen i enskilda delar var och en för sig. Detta understryks även av den första punkten under EG-direktivets artikel 1, där en beräkningsmetodik för byggnaders integrerade energiprestanda särskilt omnämns. Beräk- ning av integrerad energiprestanda, dvs. då en energi- balans studeras och analyseras på ett integrerat sätt, låter sig inte korrekt göras genom att studera delar av byggnaden och dess del- system var för sig för att sedan summera de olika delarna. Särskilt viktigt är detta då analyser görs av vilka konsekvenser som olika åtgärder i en byggnad får på byggnadens energianvändning. Efter- som delarna ofta påverkar varandra, t.ex. åtgärder i ett belysnings- system kan avsevärt påverka elbehovet hos en kylmaskin, är det synnerligen viktigt att de kan studeras i ett sammanhang. En pro- gramvara, som är anpassad för att kunna hantera den inverkan åtgärder på olika delsystem har på varandra, är därför nödvändig. En sådan mjukvara måste kunna hantera byggnadens olika delsystem (såväl klimatstyrande som verksamhetsberoende), samverkan med byggnadskroppen samt hur byggnaden används. När det gäller programmens sätt att räkna finns alternativa vägval. Ett är att föreskriva användning av mjukvara som helt följer de algoritmer och metoder som tagits fram i de preliminära standarder som föreligger. Det är ingen enkel och entydig väg, eftersom standardtexterna ofta ger olika möjligheter för en given frågeställning. Förslagen talar t.ex. om modeller som baseras på månadsdata och varianter av modeller som baseras på timdata. Vissa av standardtexterna är mycket detaljerade, medan andra är mera övergripande. Sannolikt kommer en del standardförslag att genom- gå omarbetningar som ett resultat av remissförfarandet. Att ställa krav på beräkningsprogram som helt baseras på de prelimi- nära standarderna är därför vanskligt. En annan möjlighet är att berörd myndighet ger ramarna för vad ett sådant beräkningsprogram minst skall klara och även ger anvis- ningar för hur program skall kunna genomgå test för att godkännas som tillåten energiprestandamodell. Det kan därefter lämnas fritt för leverantörer av mjukvara att i konkurrens utveckla och Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag tillhandahålla en sådan modell. Det existerar ett antal accepterade testförfaranden som kan användas. En möjlighet är att ställa krav på att de skall klara en validering enligt prEN wi 17 Thermal performance of – Calculation of energy use for space heating and cooling – General criteria and validation procedures. Den modellen omfattar inte produktionsenheter av något slag, utan kontrollerar endast byggnadens energianvändning. Ytterligare ett testförfarande är framtaget av IEA (). En annan möjlighet är att berörd myndighet direkt ställer krav på vad programmet skall klara och tillhandahåller programvaran själv. Den nationella programvaran kan också utformas för att ta hänsyn till CEN-standarder i önskad utsträckning. Vi bedömer att det senare alternativet kan bli nödvändigt, åtminstone i ett över- gångsskede, eftersom tiden knappast medger att avvakta eventuella initiativ från kommersiella aktörer. Programvaran bör nämligen vara klar innan utbildningsmaterial kan tas fram som underlag för den utbildning som krävs för certifiering av experter. Arbetet med beräkningsprogram bör därför påbörjas omgående. Oavsett vilka krav som ställs och vad dessa krav baseras på, bör de utformas så att de främjar möjligheten att studera effekten av alternativa lösningar, både när det gäller byggnadskropp, tekniska installationer och apparater. Detta för att möjliggöra att mjukvaran kan användas som ett instrument för att analysera och föreslå de mest effektiva lösningarna. Oavsett val krävs också att en mängd indata tas fram (se 3.5). I vårt första betänkande framförde vi en idé om att program- varan skulle vara tillgänglig via Internet. Ett slutsteg i den beräk- ningen skulle då kunna vara, att när energiexperten är nöjd med resultatet verifierar experten detta genom ett godkännande. Där- efter ansluter applikationen till energideklarationsregistret och uppdaterar databasen. Lösningen ställer dock stora krav på säker- hetsrutiner, dataöverföring och kontrollfunktioner. Med tanke på att detta sannolikt blir en tämligen begränsad marknad, kan den lösningen knappast motiveras av ekonomiska skäl. En mer realistisk lösning torde i stället vara, att beräknings- modulen installeras lokalt i en dator hos respektive energiexpert. Efter beräkning och när tillfredsställande resultat har uppnåtts, sparas resultatet ner i en särskild datafil enligt en på förhand definierad struktur. Energiexperten kopplar därefter upp sig mot Internet och applikationen registrering i energideklarations- registret. Applikationen läser över uppgifter i filen, genomför Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag vissa grundläggande kontroller och ber eventuellt energiexperten att komplettera eller ändra felande uppgifter. Innan uppgifterna slutligen lagras bör energiexperten ha möjlighet att kontrollera resultatet och eventuellt göra vissa justeringar. Därefter bör det finnas en funktion för definitivt godkännande. I detta skede lagras dels deklarationen i utskrivbar form, dels i strukturerade data för övriga behov. Denna sammanställning blir då det officiella dokument som utgör energideklarationen. Deklarationen skrivs ut på expertens egen skrivare och signeras. Alla uttag av kopior loggas. Den beskrivna applikationen (expertstödet) är dock inte enkel att införa praktiskt. Den bygger bland annat på att referensvärden som representerar byggnadsbeståndet (bland annat baserade på prestanda från byggnader som tidigare blivit energideklarerade) finns tillgängliga antingen direkt i energideklarationsregistret, eller i filer som programleverantören hämtat därifrån. Det slutliga resultatet måste också lagras på ett på förhand väl definierat sätt så att registreringsapplikationen i deklarationsregistret kan läsa av uppgifterna, tolka dem och slutligen lagra ner dem i databasen. Eftersom energiexperterna kan förväntas inneha skilda datatekniska plattformar, är det viktigt att integrationen med systemet bygger på standardiserade gränssnitt och plattformsoberoende applikationer. Det innebär att applikationerna i största möjliga utsträckning bör bygga på webb-gränssnitt och att det läggs fast en beskrivnings- modell om vilken information som utbyts så att både sändande och mottagande system gör samma tolkning av informationen. Bedömning: bör omgående ta fram nationella indata som kan användas vid beräkningar för energideklarationer. Vi har tidigare pekat på behovet av att ta fram nationella indata. Dessa schabloner, korrektionsfaktorer m.m. behövs för: beräkning av energianvändning för energikrav, beräkning av bidrag från förnybara energikällor, beräkningar för att upprätta energideklarationer, beräkningar av effekter av de åtgärder som föreslås, samt Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag De data som behövs för att korrekt kunna genomföra beräkningar av en byggnad blir också beroende av vilken mjukvara som används. Därför är det inte möjligt att exakt ange vilka indata som behövs för att genomföra en beräkning av byggnaders energiprestanda. Dock kommer alla beräkningsprogram att behöva likartade upp- gifter om byggnad, tekniska system och användning. En översiktlig gruppering ger en bild över omfattningen av indata som kommer att behövas för beräkning av en komplex byggnad med lokaler (för beräkning av bostäder fordras färre data). Tabell 3.1 Exempel på indata som behövs för programvara som skall användas vid beräkning av energiprestanda för en byggnad med lokaler Fasader, tak, Fönster, Tilluft, frånluft, portar, källare etc. Isolering (U-värden) Kylbatterier, kylmaskin, Krav på luftflöden i Datorer, kyldiskar, spisar etc. En energideklaration som bygger på beräkning kommer att kräva ett betydligt större indataunderlag än en som bygger på uppmätta värden, där eventuellt vissa förklarings- och korrigeringsfaktorer behöver beräknas som underlag för referensvärden eller åtgärdsför- slag. I CEN:s standardförslag rekommenderas att uppmätta värden förklaras med beräknade värden på större delposter, vilket kan medföra att resursåtgången blir lika stor för den uppmätta som den beräknade deklarationen. Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag Vi har uppdragit åt en extern expert att bedöma vilka indata som krävs för att de föreslagna standarderna skall kunna användas i , samt att översiktligt ange hur dessa kan tas fram och resursbehovet för detta. Summeringarna indikerar en tidsåtgång för framtagning av indata på 650–. För den mer detaljerade nivån behövs även systemdata, vilket delvis finns i standardförslagen men behöver kompletteras, översättas och sam- manställas. Detta medför att tidsåtgången grovt bedöms öka med 200–. 3.6Energideklarering av befintliga byggnader I ett av de för direktivet centrala förslagen till standarder, prEN wi 4, anvisas två i grunden olika möjligheter att bestämma energiprestanda för en byggnad. Dels talas om operational rating, dvs. uppmätt prestanda, dels om asset rating, dvs. teoretiskt beräk- nad prestanda. Utöver asset rating nämns även två andra varianter av beräknad prestanda, design rating och tailored rating. Av de tre beräknade prestandamåtten är det asset rating som föreslås för att beskriva en energiprestanda. Design rating föreslås kunna användas som underlag för att ge byggnadslov, medan tailored rating föreslås användas för att studera möjligheter till optimering, jämförelser och planering av åtgärder. Arbetsinsatsen för att inventera och analysera möjliga energi- effektiviseringsåtgärder utgör en betydande kostnad i arbetet med att upprätta en energideklaration. Vi har därför i vårt delbe- tänkande understrukit vikten av att utveckla kostnadseffektiva arbetsmetoder och hjälpmedel för de energiexperter som skall ansvara för resultatet. Stora ansträngningar bör göras för att mini- mera de nödvändiga resursinsatserna. bör besiktnings- metodiken, speciellt för bostäder, anpassas till att besiktningsför- rättaren inte besitter fullständig kunskap inom alla områden. Resursinsatsen torde kunna begränsas väsentligt med standardi- serade metoder och förfaranden, välutvecklade hjälpmedel och goda förberedelser i form av utbildning och handledning. Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag Förslag: Energiprestanda för småhus utgörs av levererad energi som tas fram genom beräkning vid normal användning av en bygg- nad. En teoretisk bedömning av energianvändningen genom beräkning av en byggnad innebär en viss osäkerhet på grund av osäkra indata. Det gäller t.ex. uppgifter om faktiska värmegenomgångsförluster, köldbryggor, byggnadskonstruktionens täthet, luftomsättning samt energianvändningens beroende av byggnadens form (omslutande area i förhållande till den area som kan utnyttjas). En stor del av dessa uppgifter kan dock inhämtas vid det besiktnings- tillfälle som är nödvändigt för att kunna identifiera och beräkna lönsamhet för åtgärder. Beräkningar har också den fördelen att svårbestämbara normaliseringar inte behöver genomföras. För småhus kan osäkerheter i den beräknade energianvändningen upp- stå t.ex. vid bedömning av areor, bedömning av klimatskärmens värmegenomgångsförluster och köldbryggor, om ventilations- flöden eller om möjligheten att utnyttja spillvärme och solinstrål- ning. Vidare kan osäkerheter uppstå vid jämförelse mellan beräknad energianvändning och verkligt använd energi. I detta fall är det främst parametrar som beror på hushållssammansättning, beteende och extra utrustning som extra kyl/frys, utomhusbelysning, bastu och swimmingpool. Enkla simuleringar av energianvändningen i ett vanligt svenskt småhus byggt kan exemplifiera de fel som kan upp- komma. Om fönsterarean felaktigt bedöms som för stor, innebär det ett fel i den totala, beräknade energianvändningen med . Med schablonvärden som används för bedöm- ning av transmissionsförluster genom klimatskalet, kan den beräk- nade energianvändningen avvika . Om beräkningen baseras på normenligt ventilationsflöde, men en bygg- nad ventilerad med självdrag i verkligheten enbart har halva norm- flödet, kan avvikelsen i den beräknade energianvändningen uppgå till för ett småhus. Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag Den verkligt använda energin, registrerad genom mätning av den levererade energin, kan i vissa fall ge en mer rättvisande bild av byggnadens faktiska energiprestanda än en teoretiskt beräknad energianvändning. Den verkligt använda energin som ett mått på byggnadens energiprestanda kan också vara lättare att kom- municera till småhusägare. En betydande nackdel med att använda den verkligt använda energin är emellertid att det är ett värde som starkt återspeglar brukarens beteende. Skillnaden i energianvänd- ning till följd av brukarvanor i två identiska småhus kan vara avse- värd. En annan nackdel är att många småhus värms upp med energi som är svår att mäta, såsom vedeldning. Ytterligare ett problem kan vara att mätdata inte är lättillgängliga. Vi anser därför att mätning i flertalet fall inte ger köparen av ett småhus ett rättvisande värde på husets energiprestanda. Vi föreslår att energiprestanda för småhus bestäms genom beräk- ning. Beräkningen skall omfatta energi för uppvärmning, tapp- varmvatten, komfortkyla och hushållsenergi vid normal användning av byggnaden. Indata som beskriver den normala användningen bör bl.a. omfatta schabloniserade värden för antal personer, inomhus- temperatur, värmeeffekt/person, tvättvolym samt spillvärme från hushållsel. Beräkningar bör även göras för besparing och lönsamhet för olika åtgärder. Beräkning skall där så är möjligt kompletteras med mätuppgifter, i första hand av informativa skäl. Vi föreslår också vidare studier för att analysera om kompletterande mät- värden kan förbättra kvaliteten på uppgifter om energiprestanda och, om så är fallet, vilka metoder som krävs. Besiktningsmetodiken för energideklarering av småhus bygger i första hand på en fysisk och funktionell beskrivning. För att kunna ange vissa åtgärdsförslag kan uppmätningar vara nödvändiga. Indataformulär för besiktningen bör utformas på ett sådant sätt att handdator kan användas. Den fysiska beskrivningen, som omfattar administrativa upp- gifter, areauppgifter för bestämning av energiprestanda samt i före- kommande fall uppgifter om verkligt använd energi, skall kunna tas fram av småhusägaren. Det bör dock vara expertens ansvar att ta ställning till om han kan godta uppgifterna. Där så är möjligt bör planritning för huset överlämnas till energiexperten. Uppgifter för resterande indata kräver besök på plats av experten. Följande uppgifter bör kunna tas fram av småhusägaren inför expertens besiktning. Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag adress (ger koppling till rätt klimatfil för normalårskorrigering vid jämförelse mellan beräknad och verklig energianvändning), byggnadskategori (enbart bostad alternativt bostad och lokal), ombyggnadsår (flera tillfällen möjliga), till byggnaden anslutet garage1 (ja/nej), typ av byggnad (friliggande/radhus/kedjehus), byggnadens läge (innerstad/grupphus/friliggande – solinstrål- ning), byggnad med försörjning från värmecentral (identitet för denna) och schablonfördelad energi, samt antal boende i huset. våningsantal exklusive källare, källarplan (ja/nej), byggnadens form (förvalda symboler att välja på – kan pre- senteras i en trädstruktur så att antal val begränsas), eventuell tilläggsisolering av klimatskal (omfattning av åtgärd, genomfört år), eventuell fönsteråtgärd/utbyte (val av åtgärd, genomfört år), ritningar och tekniska beskrivningar, samt tillförlitliga uppgifter om levererad energi. För att kunna genomföra en energideklaration av ett småhus inom tidsramen 4–, vilket vi angav som målsättning i del- betänkandet, krävs ett mycket systematiskt och rationellt arbets- sätt. Metodiken bör leda till att arbetet koncentreras till de delar som kan leda till kostnadseffektiva åtgärder. Besiktningen, som skall ligga till grund för att bestämma energiprestanda och åtgärds- förslag, omfattar klimatskal, ventilationssystem, varmvattensystem, värmeförsörjningssystem, styr- och reglersystem, fastighetsel, hushållsel samt eventuell övrig energianvändning. Experten bör normalt besiktiga och beskriva byggnadens alla systemdelar. 1 Uppvärmd till . Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag För småhus bör ett beräkningshjälpmedel tas fram i form av en integrerad modell med följande delar: besiktningshjälpmedel i handdatorform, beräkningsmodell och beräkningshjälpmedel för energi- prestanda, beräkningshjälpmedel för åtgärdsförslag och dess lönsamhet, samt rapporteringshjälpmedel för utskrift och databaskoppling. Förslag: Energiprestanda för befintliga flerbostadshus baseras på uppmätta värden. Om inte tillförlitliga mätdata är tillgängliga, bestäms energiprestanda genom beräkning. Bedömning: Normalisering bör begränsas till normalårs- korrigering av energianvändning för uppvärmning. Överväganden, förslag och bedömning Våra överväganden i föregående avsnitt om småhus när det gäller för- och nackdelar med beräkning av energiprestanda respektive användningen av uppmätta värden, gäller med ett undantag också för flerbostadshus. Skillnaden är att de samlade brukarvanorna inte skiljer sig så mycket åt mellan olika flerbostadshus. Det kan givet- vis diskuteras om mindre flerbostadshus när det gäller hushålls- sammansättningen inte har en karaktär som mer liknar småhus, men i avsaknad av studier som belyser en lämplig gränsdragning, har vi av praktiska skäl valt att föreslå samma metod för alla flerbostadshus. Frågan bör dock prövas vidare. Mot denna bakgrund samt bedömningen att prestandavärdet enklare kan fast- ställas genom uppmätta värden, har vi valt att basera energi- prestanda för flerbostadshus på uppmätta värden. Den osäkerhet i indata som bedöms ha störst betydelse för uppmätta energi- prestanda för flerbostadshus är risken för felaktig uppskattning av area, när föreslagna korrektionsfaktorer tillämpas, samt osäkerhet om hushållssammansättningen. Bedömningen av energiprestanda utifrån den energimängd som levereras till byggnaden, förutsätter att giltiga leveransuppgifter kan redovisas. Finns inte dessa, måste Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag Levererad energi skall normaliseras och sum- meras. För att ge nödvändigt underlag, bör värden för uppvärmning och varmvatten redovisas för den senaste helårsperioden eller – vilket är önskvärt – för den senaste treårsperioden. Finns treårsvärden, tillämpas medelvärdet för dessa. El för fastighetsdrift inkluderar tvättstuga, utebelysning, eventuella garage som är anslutna till byggnadens elförsörjning, el till fläktar för grundventilation placerade i lägenheter samt elvärme som matas från lägenheter. Fläktar som enbart är påslagna vid mat- lagning behöver inte medräknas. Vitvaror bör inte ingå, eftersom uppgifter om dessa inte är lättillgängliga och dessutom inte utgör någon dominerade andel av hushållens elanvändning. I vissa flerbostadshus finns elvärmda badrumsgolv installerade. Dessa kan dra betydande mängder elenergi (1 500–2 000 kWh/lägenhet) och därmed bidra påtagligt till uppvärmningen. Eftersom de belastar hushållens elmätare, kommer denna värme- källa inte automatiskt med i prestandavärdet. Hur mycket elvärme- installationen påverkar energiprestanda kan bestämmas med besiktningsanvisningar och bör överlåtas till energiexperten att avgöra i samband med besiktningen av byggnaden. Förekommer elvärmda golv och/eller handdukstorkar, bör det därför noteras i deklareringen. Hus i trångbodda bostadsområden kan ha 4–5 personer i genom- snitt per hushåll, vilket jämfört med en genomsnittsfamilj på 1,65 personer kan öka varmvattenanvändningen med 30–40 kWh/m2, eller en avvikelse på i storleksordningen 15–. Det kan därför finnas skäl för att i sådana områden normalisera även varm- vattenanvändningen. Då energiprestanda skall baseras på uppmätta värden är beräk- ningsmetodikens uppgift att fördela energianvändningen på de olika delsystemen i en byggnad, men också att visa sambanden dem emellan. Vidare skall beräkningsmetodiken utgöra ett stöd vid åtgärdsanalyserna. Det innebär att indatabeskrivningar skall anpas- sas till den nivå och till de detaljer som krävs för att studera alter- åtgärder. Åtgärdsförslagens besparingseffekter beräknas enklast i en sammanhållen energibalanskalkyl, så att inbördes påverkan mellan olika åtgärder beaktas. För flerbostadshus, där energiprestanda baseras på uppmätt energi, kan besiktningsarbetet anpassas till den aktuella byggnadens besparingspotential. Det finns inte skäl att genomföra besiktningar Metoder för att bestämma energiprestanda och åtgärdsförslag och omfattande analyser för delsystem som har låg eller ingen besparingspotential med avseende på lönsamma åtgärder. Beskriv- ningen av byggnadens olika delsystem bör alltså kunna ske på olika beskrivningsnivåer, t.ex. finns normalt inga lönsamma åtgärder för uppförda eller renoverade klimatskal i flerbostadshus och vanligen inte heller för ventilation av typen självdrag. Det innebär att redovisningen för sådana delsystem kan minimeras oavsett status på andra delsystem. Det återstår att vidareutveckla dessa metoder så att deklarationsarbetet kan utföras rationellt. Vi föreslår att beskrivande information om byggnaden först tas fram. Detta kan eventuellt göras av byggnadsägaren själv, men det är expertens ansvar att godkänna uppgifterna. Med dessa över- gripande uppgifter som underlag kan energiexperten skapa sig en uppfattning om byggnaden och göra en enkel energibalans som en första utgångspunkt. Underlaget underlättar också prissättning på arbetsinsatsen och planering av arbetet med energideklarationen. Vid upphandling av energiexpertens tjänster rekommenderas också att husägaren lämnar en specifikation över den dokumentation som finns tillgänglig som underlag för besiktningsarbetet. En mall för denna specifikation bör kunna tillhandahållas från registermyndig- hetens databas. Även för de byggnader där det omgående sker en energideklara- tion med en besiktning på plats, kan det vara en god hjälp att inleda arbetet med denna första nivå. Tillvägagångssättet förutsätter en relativt välstrukturerad modell för att beskriva och ange byggnadens data och förutsättningar. Vi bedömer att en sådan relativt standardiserad beskrivning är möjlig för merparten av beståndet av både småhus och flerbostadshus, eftersom ett stort antal tekniska lösningar och utformningar är vanligt förekommande. Det underlättar en utveckling av standardi- serade åtgärdsförslag, kommunikation mellan marknadens aktörer samt upphandling av såväl besiktningar som åtgärder.