sou · GTB354d2 · 2006-01-01 00:00:00 — När samma person blir aktuell på flera enheter kan alltså samma arbete komma att utföras på flera olika håll. Det pågår arbete med ett nytt datorstött system som skall kunna användas av flera behöriga användare och resultera i en elektronisk verkställighetsplan, som följer den dömde genom hela verkställigheten. Även om den dömde verkställer såväl ett fängelsestraff som skyddstillsyn skall alltså endast en verkställighetsplan utarbetas. Med det nya systemet skall fler uppgifter kunna läggas in. bör samarbete med övriga rättsvårdande myndigheter kunna leda till att många uppgifter redan finns tillgängliga verkställigheten inleds samt till att uppgifter lätt kan föras över till andra myndigheter vid behov, t.ex. till polisen. Tanken är att det i den elektroniska planen också skall kunna läggas in uppgifter om hur verkställigheten fortskrider och att den skall kunna användas för uppföljning och kontroll. Viss tid efter det att påföljden är till fullo verkställd skall uppgifterna gallras. Systemet togs i drift i april–. Under en övergångstid kommer verkställighetsplaner fortsätta att utarbetas enligt det äldre systemet. Kommitténs förslag: En verkställighetsplan skall fastställas för var och en som dömts till en kriminalvårdspåföljd. Av föregående avsnitt framgår att en verkställighetsplan skall upprättas för i princip var och en som dömts till en kriminal- vårdspåföljd. Även om detta arbete kan ta mycket resurser i anspråk finns det enligt kommitténs mening goda skäl för att fort- sätta och utveckla arbetet med upprättande av verkställighetsplaner. För det första kan planerna bidra till en mer individuellt utformad verkställighet. Detta skapar större förutsättningar att tillgodose den dömdes behov av hjälp och stöd som det minskar risken för störningar i ordnings- och säkerhetshänseende. Planerna utgör vidare ett viktigt praktiskt hjälpmedel i kriminalvårdens dagliga verksamhet. Innehållet i verkställighets- planen kan användas för att uppfylla kravet på att ge information till den dömde om verkställighetens innehåll. Ledning kan sökas i verkställighetsplanen vid fattande av olika beslut, t.ex. beträffande val av anstaltsplacering och vistelse utanför anstalt, upphörande av övervakning eller möjligheten att få åtnjuta särskilda förmåner. Planerna underlättar också ett konsekvent och kontinuerligt arbete från kriminalvårdens sida . Dessutom kan dubbelarbete undvikas genom att planen och utredningsunderlaget till den följer den dömde genom verkställig- heten, t.ex. när frivården övertar ansvaret för den dömdes verk- ställighet från anstalt. Användningen av verkställighetsplaner kan dessutom ha betydelse för styrningen av verksamheten. Genom att utveckla och använda särskilda analysinstrument och mallar för verkställighets- planerna kan kvaliteten i arbetet förbättras och verksamheten styras i önskvärd riktning. Skriftliga planer innebär att planerade åtgärder dokumenteras, vilket underlättar uppföljning och utvärdering. Detta kan bl.a. ge underlag för en bedömning av vilka insatser som ger bäst resultat och leda till ett bättre resurs- utnyttjande. Genom ökad förutsebarhet och följdriktighet kan användningen av verkställighetsplaner även öka påföljdernas och verkställighets- formernas trovärdighet. Detta gäller inte minst alternativa påföljder och verkställighetsformer som kontraktsvård, samhällstjänst och intensivövervakning med elektronisk kontroll. Sist – men inte minst – kan användningen av verkställighets- planer bidra till att verkställighetstiden får ett för den dömde konstruktivt innehåll. Planen kan vara ett viktigt hjälpmedel för att få den dömde att ta mer aktiv del i och ökat ansvar för arbetet med att förändra sin situation och de förhållanden som bidragit till att han eller hon begått brott. Detta förutsätter dock bl.a. att den dömde känner att det kan löna sig att arbeta mot de mål som satts upp i planen. Planen och dokumenterade resultat kan också användas för att påvisa skötsamhet, ansvarstagande, förändrings- vilja och initiativförmåga, t.ex. för arbetsgivare. Det skulle kunna ifrågasättas om det är nödvändigt att lägga ner resurser på att upprätta planer för de som har ett kort fängelsestraff att verkställa. Flera länder, bl.a. och , har en ordning där det i sådana fall inte behöver upprättas någon plan. Enligt kommitténs mening kan självklart kriminalvården behöva lägga ner mer kraft vid upprättande av planer för vissa dömda, t.ex. de som dömts till längre fängelsestraff. Därav följer dock inte att det skulle saknas skäl att upprätta en plan för de som har ett kortare fängelsestraff att verkställa. Även dessa kan ha behov av särskilda kontroll- och stödinsatser under och efter verk- ställigheten samt hjälp med att sätta upp mål för att leva ett icke- kriminellt liv. Det finns självklart anledning att upprätta en plan redan i anstalt om det blir aktuellt med övervakning efter villkorlig frigivning. Det finns också skäl att klargöra vad som förväntas av den dömde under verkställigheten för att kunna få komma i åtnjutande av vistelse utanför anstalt. Detta kan lämpligen klar- göras i en verkställighetsplan. En annan sak är att planen i vissa fall kan komma att få en mycket summarisk karaktär. Med hänsyn till det sagda föreslår kommittén att det i lag anges att en plan för verkställigheten skall fastställas för var och en som dömts till en kriminalvårdspåföljd. förekommer olika benämningar på planen för verkställig- heten, t.ex. verkställighetsplan, behandlingsplan och övervaknings- plan. Enligt kommitténs mening kan det framstå som förvirrande att i författning och inom kriminalvården använda flera olika benämningar. Med hänsyn till att innehållet i planen bör vara utformat även utifrån säkerhets- och ordningshänsyn framstår benämningen verkställighetsplan som en bättre och mer rättvisande benämning än behandlingsplan. Det är också den benämning som synes mest vedertagen. Skäl att använda mer specifika benämningar som t.ex. övervakningsplan finns inte. Andra benämningar än verkställighetsplan bör därför utmönstras eller i vart fall användas mycket sparsamt. Kommitténs förslag och bedömning: Av verkställighetsplanen skall framgå hur verkställigheten översiktligt är tänkt att gestalta sig från det att den inleds till dess att påföljden är till fullo verkställd. Planen skall vara individuellt utformad efter förhållandena i det enskilda fallet. För att kunna tjäna sitt syfte måste verkställighetsplanen finnas i skriftlig form. Det är av stor vikt att planen är utformad och författad på ett lättbegripligt och enhetligt sätt. Av planen skall klart och tydligt framgå hur den dömdes verkställighet är tänkt att gestalta sig. Planen skall omfatta tiden från verkställighetens inledande till dess att påföljden till fullo verkställts. För den som döms till fängelsestraff skall således planen omfatta såväl tiden i anstalt som i frihet. Det är av stor vikt att planen dimensioneras på ett ändamålsenligt sätt i förhållande till påföljdens längd. Utbildning och programverksamhet måste planeras in i rätt tidsskede. När det gäller långa fängelsestraff är det av särskild vikt att sätta in åtgärderna i rätt skede av verkställigheten. Det är inte acceptabelt att utbud och planering saknas mot slutet av verkställigheten i anstalt på grund av att den dömde redan har genomgått all tänkbar utbildning och programverksamhet. Den som dömts till ett långt fängelsestraff måste också ha kortsiktiga och strukturerade delmål som han kan känna sig motiverad att arbeta mot. Verkställighetsplanen bör utformas med hänsyn till att verkställigheten fortsätter efter villkorlig frigivning. Detta gäller i synnerhet om den dömde skall stå under övervakning. Korttidsdömda skall ha möjlighet att påbörja utbildning, programverksamhet eller vård i anstalt med fortsättning inom frivården. Det är otillfredsställande om åtgärder inte vidtas i anstalt enbart på grund av att en annan del av kriminalvården – frivården – kommer att överta ansvaret för den dömdes verkställighet. För att så inte skall bli fallet är det angeläget att planen upprättas efter att den dömde tagits in på anstalt och att den omfattar hela verkställighetstiden. Planen kan inte innehålla alla detaljer om hur verkställigheten skall gestalta sig. Vissa delar av verkställigheten är det nödvändigt att schemalägga mer ingående, t.ex. permissionstillfällen, frigång och annan vistelse utanför anstalt. Detsamma kan gälla IÖV och samhällstjänst. Vidare kan det ofta behövas en mer noggrann planering för övergången från anstalt till ett liv i frihet, i synnerhet beträffande i anstalt. Vid kontraktsvård och skyddstillsyn med samhällstjänst bör det på motsvarande sätt som vid fängelsedomar planeras för ett verkställighetsinnehåll efter den egentliga vårdtiden respektive samhällstjänstens fullgörande. Planen skall vidare vara individuellt utformad efter förhållandena i det enskilda fallet. Självklart måste planen utformas inom ramen för generella bestämmelser i gällande regelverk och riktlinjer. Det kan alltså inte, även om det utifrån en individuell bedömning skulle framstå som lämpligt, komma ifråga att planera för villkorlig frigivning innan den i lag bestämda tiden förflutit eller för att låta någon vara kvar i anstalt . När planen skall utformas får alltså ledning sökas i de specifika bestämmelser och riktlinjer som gäller för den tänkta åtgärden. Vid bedömningen av hur verkställigheten individuellt skall ut- formas för den dömde bör bl.a. följande vägas in. För det första måste hänsyn tas till hur risken för att den dömde begår nya brott under och efter verkställigheten, ej följer de regler och anvisningar som gäller för verkställigheten eller undandrar sig verkställigheten kan minskas eller undanröjas. Detta kan kräva åtgärder som begränsar den dömdes rörelsefrihet, t.ex. vad gäller val av anstaltsplacering och vistelse utanför anstalt. Om det vid skyddstillsyn bedöms finnas en hög risk för att den dömde kommer att försöka undandra sig vad som åligger denne till följd av domen kan det finnas skäl att överväga tät kontaktfrekvens och planera för mer ingående kontrollåtgärder. Den dömdes förhållanden kan också vara sådana att insatser måste sättas in för att försöka påverka denne att försöka förändra kriminella värderingar eller att bli motiverad till missbruksbehandling. Det kan också röra sig om att sätta in stödåtgärder för att ge den dömde bättre förutsättningar att upprätthålla goda levnadsförhållanden. Vidare bör beaktas hur den dömdes behov av hjälp och stöd kan tillgodoses under verkställigheten. Den dömde kan exempelvis, utan att det kan sägas påverka risken för återfall i brott, ha behov av läkarvård som bara kan tillgodoses på vissa anstalter. I viss mån bör hänsyn även tas till andra personers intressen. Det kan gälla t.ex. barn till intagna och brottsoffer. Det bör utredas om den dömde har barn och i förekommande fall hur barnets intressen bäst kan tillvaratas. Barnet kan ha utsatts för övergrepp av den dömde, uttryckt vilja att inte träffa sin far eller mor, eller ha ett särskilt starkt behov av kontakt med sin far eller mor. Såväl verkställighet av fängelse som skyddstillsyn och villkorlig dom med samhällstjänst kan behöva utformas med hänsyn tagen till detta. Brottsoffer kan ha ett särskilt starkt intresse av att inte behöva konfronteras av den dömde, t.ex. efter kvinnofridsbrott. fall kan det bli aktuellt att planera för vistelse utanför anstalt med förbud för den intagne att vistas på den ort där brottsoffret bor. Samhällets resurser är begränsade. Hänsyn måste därför tas till vilka resurser som finns tillgängliga inom och utanför kriminal- vården. Är t.ex. antalet platser på en viss avdelning eller en viss sysselsättning mindre än behovet kan det vara nödvändigt att räkna med att det kan dröja än vad som är egentligen är önskvärt innan en viss åtgärd kan realiseras. Av effektivitetsskäl kan det vidare vara nödvändigt att göra prioriteringar i arbetet med upprättande av verkställighetsplaner. Detta kan innebära att utformningen av verkställighetsplanen blir mer omsorgsfullt gjord för t.ex. de som dömts till långa straff, de som har stort behov av hjälp och stöd samt de som är beredda att försöka förändra sin livssituation. För att främja effektiviteten bör arbetet med att utforma verkställighetsplanen vidare inriktas mot de områden som kan leda till positiva resultat. Finns det exempelvis behov av missbrukarvård för att motverka återfall i brott bör arbetet inriktas mot detta område. Konstateras å andra sidan efter erforderlig utredning att den dömde lider av psykopatiska drag bör det inte läggas ner arbete på att planera för behandlingsåtgärder som enligt vetenskapliga rön inte leder till någon bättring. Kommittén vill här framhålla att utformningen av verkställig- hetsplaner måste ske med utgångspunkten att kvinnors situation skiljer sig åt från männens. Forskning har visat att kvinnor som tas in i anstalt har en sämre situation och djupare problematik än män vad avser drogmissbruk, bostad, arbete, relationer, depressioner, dubbla diagnoser, självmordsförsök etc. De är därför i större behov av hjälp och stöd för att komma tillrätta med detta. Det kan antas att förhållandena för kvinnor som är föremål för åtgärder inom frivården är liknande. Många kvinnor behöver också hjälp och stöd för att bearbeta övergrepp, misshandel och andra förnedrande handlingar. Intagna kvinnor kräver också närvaro, samtal och kontakt med personal på ett helt annat sätt än vad som normalt är fallet med män i samma situation. ser risken för störningar i ordnings- och säkerhetshänseende annorlunda ut för kvinnor. Kvinnor begår sällan grövre brott under verkställigheten. Det förekommer i princip inga upplopp, sönderslagna avdelningar eller problem med gängbildningar. Fritagningsförsök eller rymning med hot och våld är också sällan förekommande. Kommitténs bedömning: Planen bör innehålla vissa grund- läggande uppgifter om den dömdes person och verkställigheten. Vidare bör planen innehålla de åtgärder som skall vidtas under verkställigheten, tidpunkter för när detta skall ske och vem som skall vidta åtgärderna. Underlaget till bedömningen bör redovisas. I planen bör komma till klart uttryck vad som förväntas av den dömde och vilka mål som han eller hon har att sträva efter. Härutöver bör planen innehålla kortfattade uppgifter om kraven på skötsamhet, vad det föreslagna förmånssystemet innebär och vilka sanktioner som kan komma ifråga vid misskötsamhet. Verkställighetsplanen bör först och främst innehålla vissa grundläggande uppgifter, t.ex. den dömdes personuppgifter, aktuell dom och kriminalvårdsmyndighet samt vem eller vilka tjänstemän som har upprättat planen och ansvarar för dess genomförande. Det bör också framgå vem som i förekommande fall skall vara kontaktman, handläggare respektive övervakare för den dömde. Vidare bör alltid framgå tidpunkter för utvärdering av verkställigheten och när påföljden är tillfullo verkställd. Planen måste vidare innehålla de åtgärder som skall vidtas under verkställigheten, när de skall vidtas och vem som skall vidta dem. Underlaget till bedömningen bör i princip redovisas. Enligt kommitténs mening är det av vikt att den dömde uppmuntras att ta egna initiativ och förmås att ta eget ansvar för att förändra beteende och andra förhållanden som bidragit till att han eller hon begått brott. I planen bör därför komma till klart uttryck vad som förväntas av den dömde och vilka mål som han eller hon har att sträva efter. Det bör också klargöras vilka mål som är viktigast att uppnå samt när och hur de bör uppnås. Målen bör vara enkla, detaljerade och mätbara, så att det är möjligt att följa upp utfallet av insatserna. Därmed kan planen utgöra den grund från vilken man kan mäta vilka framsteg som den dömde gör under verkställigheten. Vid verkställighet av fängelsestraff bör det särskilt framgå om målen skall uppnås före eller efter villkorlig frigivning från anstalt. För den som dömts till skyddstillsyn bör planen innehålla bl.a. tidpunkt för när övervakningen skall upphöra. Kontaktfrekvens med tjänsteman och övervakare samt i vilken form kontakterna skall äga rum, t.ex. genom besök eller telefon, bör framgå. Även innehållet i kontakterna bör klargöras. Särskilda föreskrifter, t.ex. om programverksamhet, öppenpsykiatrisk vård och samhällstjänst skall anges. Även hur skadestånd skall regleras liksom kontroll- åtgärder kan behöva klarläggas i planen. I planen för den som dömts till fängelse bör anges var den dömde skall vara placerad under verkställigheten. Det bör också framgå på vilken nivå i förmånssystemet som han eller hon befinner sig och vad som gäller för förflyttning till en högre nivå (se avsnitt 11.2). Sysselsättning och annan verksamhet som den intagne förväntas genomgå i anstalt och efter villkorlig frigivning bör anges liksom särskilda vård- och hjälpinsatser. Planen bör också innehålla incitament för den intagne, t.ex. om och när det kan bli aktuellt med överflyttning till mindre slutna förhållanden, vistelse utanför anstalt och villkorlig frigivning samt andra förmåner. Detta är särskilt viktigt för dem som dömts till längre fängelsestraff. För dessa bör det särskilt framgå hur utslussningen från anstalt till frihet skall gå till. I planen bör också anges kontrollåtgärder för tiden efter villkorlig frigivning. När det gäller övervakning efter villkorlig frigivning kan i övrigt hänvisas till vad som nämnts ovan beträffande skyddstillsyn. Om fängelsestraffet skall verkställas genom korttidsboja (se kapitel 26) bör bl.a. framgå när övervakningen skall inledas och avslutas liksom föreskrifter och anvisningar. Schema över vistelse utanför bostaden, aktiviteter m.m. kan som nämnts ovan biläggas planen. I planen bör vidare kortfattat anges vilka krav på skötsamhet som finns, vad förmånssystemet kan medföra och vilka sanktioner som kan komma ifråga vid misskötsamhet. Den dömde bör underteckna planen för att visa att han eller hon tagit del av den. Den bör också undertecknas av ansvarig tjänsteman. 7.2.4Tidpunkt för fastställande av planen Kommitténs bedömning: Verkställighetsplanen skall fastställas efter det att domen blivit verkställbar. Föreslår frivården skyddstillsyn som påföljd skall en preliminär plan utarbetas före huvudförhandlingen. Kan kontraktsvård komma ifråga måste verkställighetsplanen fastställas före huvudförhandlingen i brottmålet. Det finns inte skäl för kommittén att överväga en bestämd tid inom vilken verkställighetsplanen bör ha. I princip kan dock sägas att kriminalvården bör ha färdigställt planen efter att domen blivit verkställbar. Det finns dock några fall där det kan finnas skäl att färdigställa planen redan före domen eller först i ett senare skede. När det kan bli aktuellt med kontraktsvård måste en verkställighetsplan vara upprättad redan före tingsrättens dom. Detta följer av 30 kap. 9 § och hänger samman med att rätten skall kunna bedöma om verkställighetsinnehållet är adekvat samt tillräckligt ingripande och kännbart med hänsyn till brottslighetens art och straffvärde. Av betydelse är också att den tilltalade skall vara införstådd med vad påföljden innebär och acceptera de särskilda åtaganden som kontraktsvården innebär. Rättegången och en hotande fängelsedom kan här bidra till att den tilltalade blir mer motiverad att ta itu med sina problem och acceptera planen. Vid fängelse framgår det huvudsakliga verkställighetsinnehållet av gällande regelverk och domen. Beträffande dom till skydds- tillsyn är det dock ofta oklart vad domen kan komma att innebära och verkställighetsinnehållet kommer oftast till klart uttryck först efter domen. Som ett led i att ge påföljden ett klarare innehåll bör frivården, när den i sitt yttrande till rätten föreslår skyddstillsyn som påföljd, bifoga en preliminär verkställighetsplan där det i huvudsak framgår hur verkställigheten är tänkt att gestalta sig. Detta ökar möjligheten för den tilltalade och andra att förstå och förutse vad domen till skyddstillsyn medför. Även om det inte bör uppställas något krav på samtycke från den dömde, får det i de flesta fall förutsättas att den tilltalade godkänner planen. Detta kan ske hos frivården likaväl som inför rätten. Det bör betonas att det är fråga om en preliminär plan. Vissa uppgifter kan av naturliga skäl inte lämnas förrän dom meddelats. Även om en preliminär plan har upprättats bör det inte ankomma på rätten att i domslutet föreskriva att den dömde skall följa planen eller på annat sätt fastställa den. Däremot står det rätten fritt att i domskälen närmare utveckla skälen för sitt påföljdsval och därvid kanske rekommendera ett något annorlunda verkställighetsinnehåll än det frivården föreslagit. Det kan t.ex. bero på att det framkommer ändrade förhållanden sedan den preliminära verkställighetsplanen författades, att någon viktig åtalspunkt ogillas eller läggs ner, att brottens straffvärde gör det påkallat med särskilda föreskrifter eller att tingsrätten gör en annan bedömning rörande risken för återfall i brott. Kriminalvården bör efter skyddstillsynsdomen färdig- ställa och lägga fast innehållet i verkställighetsplanen. Det kan förutsättas att rättens synpunkter som regel kommer att beaktas. Mot den nu föreslagna ordningen kan invändas att frivården sätts under större tidspress samt att den kan medföra onödigt arbete när rätten ogillar åtalet eller väljer en annan påföljd än skyddstillsyn. Sådana farhågor bör dock inte överdrivas. Det är inte meningen att onödig tid skall läggas ner på den preliminära planen eller att varje detalj rörande verkställigheten skall redovisas. Tidsåtgången kan minskas genom användning av särskilda bedömningsinstrument och mallar. I de fall där rätten väljer en annan kriminalvårdspåföljd är det för övrigt inte säkert att arbetet gjorts i onödan. Det arbete som lagts ner på den preliminära planen kan nämligen vara till gagn vid utformningen av hur denna påföljd skall verkställas. Enligt kommitténs mening bör det dessutom vara lättare att få till stånd ett samarbete med den dömde kring verkställighetsplanering när han eller hon står under rättegång än efter det att domen meddelats. Detta bör på det hela taget kunna frigöra resurser för frivården. Det kan förekomma att rätten dömer till skyddstillsyn trots att frivården inte lämnat något sådant förslag eller inte alls lämnat något yttrande. Några skäl att inskränka denna möjlighet finns inte. I sådana fall bör man kunna förutsätta att rätten i sina domskäl lämnar synpunkter om verkställighetsinnehållet. När det gäller verkställighet av fängelsestraff bör verkställighets- planen färdigställas efter det att den blivit verkställbar. Den dömdes förhållanden kan dock behöva utredas under en kort tids vistelse i anstalt, t.ex. på en introduktionsavdelning. På grund av att det kan dröja innan den som är på fri fot påbörjar verkställigheten får i dessa fall en viss tidsutdräkt accepteras. Även om planen kommer att färdigställas först efter domen kan det ibland vara en god idé att inleda arbetet med planen långt . Det gäller t.ex. om den dömde är häktad och har erkänt vad som lagts honom eller henne till last samt påföljdsvalet framstår som förhållandevis klart. Den häktade kan dessutom se positivt på att börja planera för att ge verkställigheten ett meningsfullt innehåll. En dom till skyddstillsyn med föreskrift om samhällstjänst är verkställbar. Detta innebär att samhällstjänsten kan anordnas trots att domen överklagas. Oavsett detta bör det inte finnas något hinder att påbörja arbetet med det arbetsschema som skall göras för samhällstjänsten. Sammanfattningsvis bör en skriftlig verkställighetsplan vara upprättad möjligt efter verkställbar dom. Om det blir aktuellt med kontraktsvård skall dock en verkställighetsplan vara upprättad före rättens huvudförhandling. För det fall frivården i sitt yttrande föreslår skyddstillsyn som påföljd skall en preliminär verkställighetsplan ges in till rätten. Planen skall dock läggas fast först efter domen.