sou · GTB394 · 2006-01-01 00:00:00 — För miljöprovbanken vid , som beskrivs i mer detalj i ett senare avsnitt, finns ett modernt frysrum som håller en temperatur av –30oC samt ett antal frysskåp för för- vid –80oC. Även dessa har ett begränsat accessionsutrymme. Förvaringslokalerna för de torra samlingarna, som är de till an- talet helt dominerande, är generellt undermåliga med avseende på både utrymme, klimat, skydd mot skadeinsekter och arbetsmiljö. För herbarierna planeras nybyggnation av moderna lokaler genom en tillbyggnad till det s.k. Botanhuset. Dessa lokaler kommer, om arbetet fortgår planenligt och finansiering genom utökat statsanslag beviljas, stå färdigt för inflyttning om 3–. För de omfattande zoologiska samlingarna och övriga samlingar finns f.n. inga planer på nya ändamålsenliga lokaler. Vid det biologiska museet i är lokalsituationen för främst de omfattande zoologiska samlingarna alarmerande dålig medan situationen för de botaniska samlingarna är något bättre. Behovet av bättre lokaler har uppmärksammats av och planering pågår för att flytta både de zoologiska och de botaniska samlingarna med tillhörande verksamhet till ändamålsenliga f.d. industrilokaler utanför universitetsområdet. Beslut om denna flytt- ning kommer troligen fattas . Kostnaden för flytt- ningen är f.n. ofinansierad. Om flyttningen genomförs kommer goda förvarings- och arbetsförhållanden säkras. Avståndet från övriga verksamheter blir acceptabelt, vilket är viktigt för samlingarnas tillgänglighet. Evolutionsmuseet i har genomgående goda samlingslo- kaler, centralt belägna inom universitetsområdet i ett huskomplex bestående av både nya och äldre byggnader och med stort acces- sionsutrymme. Tack vare de goda förvaringsförhållandena är ska- dedjursangreppen i dessa samlingar mycket obetydliga. Vid är samlingarnas förva- ringsförhållanden delvis mycket dåliga, vilket bland resulterar i en dålig arbetsmiljö och medför återkommande skadedjurs- och mö- gelangrepp. Problemet är uppmärksammat av museets huvudman, , och planering pågår för en omfattande nybyggnad som dock är ofinansierad. Göteborgsherbariet har bra, ändamålsenliga lokaler. Största pro- blemet för dessa samlingar är personalsituationen, som är alarme- rande. För övriga samlingar kan nämnas att herbarier i och har ändamålsenliga lokaler, men behöver mer ut- rymme. Förvaringssituationen för herbarierna vid Bergianska bota- niska trädgården är dålig. museer har flyttat in i nya magasin. vid SLU har ändamålsenliga lokaler för sina samlingar. Ájtte fjäll- och samemuseum har bra lo- kaler och en utmärkt samlingsvård. Huvudmannaskap för största samlingar är en statlig myndighet under Utbild- nings- och medan har som huvudman och är en enhet inom den nybildade . Det biologiska museet vid är organisatoriskt en enhet direkt under den naturvetenskapliga fakulteten. Evolu- tionsmuseet vid är organisatoriskt placerat som en enhet vid teknisk-naturvetenskapliga fakultetens biologiska sektion. Göteborgsherbariet är en enhet vid den naturvetenskapliga fakultetens botaniska institution. Samlingarna användning och tillgänglighet samlingar utnyttjas främst som forskningsmaterial. Därutöver har samlingarna ett brett användningsområde i samband med frågor rörande biologisk mångfald, internationella åtagande genom konventionen för biologisk mångfald och andra konventioner, miljöinventeringar och andra miljöfrågor, samhälls- och naturvårdsplanering, för areella näringar m.m. Även media och allmänhet är nämnvärda avnämare. Samlingarna är generellt tillgängliga för besök från gästforskare och, i de flesta fall, även för andra intressenter som önskar studera de ingående föremålen. har möjligheterna att samla in nytt material i länder i främst tredje världen kraftigt begränsats som en följd av tillämpningen av den internationella konventionen om biologisk mångfald. Detta har medfört att redan insamlat mate- rial som finns tillgängligt i samlingar fått ökad be- tydelse. Användningen av samlingarna för utställningsändamål är begrän- sad. Här finns dock en potential för att visa på bredden i den biolo- giska mångfalden. För forskningsändamål bedrivs vid de stora samlingarna även en omfattande låneverksamhet där föremål sänds till svenska eller, främst, utländska forskare som arbetar med t.ex. en viss organism- grupp och för detta lånar in material från olika samlingar över hela Efter bearbetning returneras materialet med ett utökat kunskapsinnehåll. I tabell 10 anges antal föremål som utlånas årli- gen från största samlingar. för främst forskningsändamål från fem största samlingar. Där antalet är osäkert anges i tabellen den lägsta siffran från det uppskattade intervallet. Registrering i sökbara databaser En förutsättning för att samlingarna ska kunna utnyttjas är att de- ras innehåll är känt. Därför pågår en omfattande registrering i sök- bara databaser. På grund av samlingarnas omfattning är detta en gigantisk uppgift och är av föremå- len vid största samlingar registrerade på detta sätt. I tabell 11 anges andelen av landets största samlingar som är digitalt registrerade. Tabell 11 Andel av samlingarna, uttryckt i %, som är digitalt registrerade vid fem största samlingar. 10–20 000 µ 10–15 lån/år för paleontologi och geologi tillsammans ArtDatabankens medel för samlingar ArtDatabanken har tilldelats över statsbudgeten, att genom Svenska artprojektet efter an- sökan fördelas till stöd till biologiska samlingar i . Samlingar insamlade i ges högsta prioritet, men viktiga och värdefulla samlingar från andra länder kan också stödjas. Viktiga mål för stö- det är förbättrad vård och skydd av samlingar, omhändertagande och artbestämning av material från Svenska artprojektet och andra forsknings- och inventeringsprojekt av betydelse för kännedomen om nordisk fauna och flora, kompetensförstärkningar på strate- giska områden, framtagande av illustrationsunderlag till National- nyckeln samt ökad tillgänglighet för samlingarna genom katalogise- ring och digitalisering. Stöd utgår normalt ej till privata samlingar eller levande djur- och växtsamlingar. Medel kan användas både för tillsvidareanställningar och tidsbe- gränsade tjänster. Vidare utdelas bidrag till projekt för t.ex. vård av viktiga och/eller eftersatta samlingar, inordning av viktiga äldre samlingar, digital registrering och koordinatsättning av samlingar, ökad tillgänglighet för viktigare samlingar, t.ex. typmaterial, genom exempelvis presentation på internet med digitala fotografier, tillva- ratagande och artbestämning av material som insamlats inom ramen för Svenska artprojektet eller andra viktiga insamlingar från Nor- den, medel för inbjudan av gästforskare för att bearbeta viktiga samlingar, fortbildning av personal inom t.ex. samlingsvård. Medel kan också sökas för utrustning och material som är nöd- vändigt för en effektiv vård av samlingarna, t.ex. skåp, burkar, mik- roskop, frysar etc. Svenska artprojektet stödjer dock inte större ombyggnader eller tillbyggnader. Särskilda medel har avsatts för att stimulera projekt där två eller fler museer samarbetar. Medel kan sökas för planering och ge- nomförande och projekten kan gälla gemensamma samlingar, ge- mensamma insatser för ökad tillgänglighet, gemensamma standar- der för databaser, fortbildning av personal (exempelvis inom sam- lingsvård, digitalisering) m.m. De första medelsfördelningarna skedde och . Nationell samordning och behovsinventering genom Genom NAMSA, de museernas samarbetsorgani- sation, pågår i samarbete med ArtDatabanken ett arbete att på ett samordnat sätt lyfta fram nyttan med samlingar och inventera samlingarnas resursbehov utöver de medel som fördelas av ArtDatabanken. De behov som identifierats är uppdelade på lokaler, personal för samlingarnas bevarande, registre- ring, och tillgängliggörande samt kvalificerad kompetens om sam- lingarnas innehåll och deras användning. Vidare anförs att det finns behov av översyn och samordning av huvudansvaret för landets samlingar. Resultatet av detta arbete finns sammanfattat i två dokument, Systematik, taxonomi och samlingar i och Behov för systematik, taxonomi och natur- historiska samlingar i . I det första doku- mentet utvecklas samlingarnas användning och samhällsnytta mer utförligt. Båda dokumenten är tillgängliga från vid . Samlingarna relevans för miljömålsarbetet samlingar är de viktigaste arkiven över tillståndet i naturen och hur det påverkats av mänskliga aktiviteter. Ur miljö- synpunkt kan samlingar och databaser delas in i miljöprovbanker, miljöhistoriska arkiv och observationsdatabaser. Miljöprovbanker är samlingar speciellt insamlade för att studera tillståndet i miljön. De används för kemisk analys, morfometriska analyser av organismer och undersökning av endogena kemiska va- riabler, s.k. biomarkörer. Föremål i miljöprovbanker är vanligtvis inte konserverade på traditionellt sätt utan genom frysning. Ju lägre lagringstemperatur, desto behåller objekten sin innebo- ende information oförändrad. Vissa miljöprover kan även lagras torrt. I finns en stor miljöprovbank som omfattar ca 250 000 föremål. Den täcker tiden och framåt och är därmed världens äldsta. Systematiskt uppbyggda miljöprovbanker ger utmärkta tidsserier som möjliggör kvalificerade studier av för- ändringar i naturen. Miljöhistoriska arkiv är en beteckning för traditionella naturalie- samlingar som belyser att de kan brukas för studier av yttre miljö- förhållanden. Sådana samlingar är viktiga även som referensmaterial till senare tiders miljöprover. De täcker tiden och framåt, mer omfattande material finns fr.o.m. 1800-talet. Exempel på miljörelaterad användning av föremål från miljöhi- storiska arkiv: Tänder analyseras för bestämning av ålder och olika grundele- ment. Tänder används även för TEM (transmissionselektron- mikroskopi)-studier av dräktighetsperioder av däggdjur för att kartlägga reproduktionsutveckling. Äggskaltjocklek och -kvalitet påverkas av klorerade bekämp- ningsmedel. Pordensitet är en annan väsentlig miljöpåverkans- faktor. Skelettdefekter hos däggdjur. Studier av benskörhet, benerosion och pålagringar orsakade av klorerade föroreningar, framför allt PCB. Tillväxtzoner i musselskal studeras för att spåra antropogena och andra förändringar i förekomst av olika grundämnen. Vaxskikt på barr och blad, som samlat upp fettlösliga miljöför- oreningar, och tungmetaller i mossor studeras som indikatorer på deposition från luften. Densiteten av klyvöppningar på blad, genom vilka bladen tar upp koldioxid från atmosfären, är korrelerad med atmosfärens koldioxidhalt. Historiskt material kan därför indirekt användas som klimatindikatorer. Jämförande studier mellan material från museisamlingar och nyinsamlat material från samma insamlingslokaler används för att kartlägga miljöförändringar. Har använts bl.a. för inventer- ing av fisk. Mollusksamlingen på används i länsstyrelsernas miljöövervakningsarbete. Studier av tidsserier av material från samlingar kan generellt användas för att visa variation över tiden i förekomst av olika arter. Observationsdatabaser, systematiska sammanställningar av observa- tioner av förekomsten av olika arter och dess variation med tiden, kan i vissa avseenden jämställas med miljöhistoriska arkiv. Exempel på sådana databaser med betydelse för miljömålsarbetet är: Tidsserier från pollenanalyser möjliggör, förutom inomveten- skaplig bearbetning, förutsättningar för bättre pollenprogno- ser åt allergiker, vilket även medför stora samhällsekonomiska vinster. Sådana data finns vid . Data från ringmärkning av fåglar, som finns vid Ringmärk- ningscentralen vid , har visat sig vara användbara för att studera utbredning av fågelarter i lan- det i ett historiskt perspektiv. Kan även användas för att stu- dera kullstorlekar och häckningstider. På finns en observations- databas för framför allt större däggdjur i , bl.a. valobservationer. Möjligheter som ges med stöd av ny teknik Värdet hos samlingar ökar generellt med tiden ef- terhand som den tekniska och vetenskapliga utvecklingen medför nya analysmöjligheter. Historiskt har samlingar visat sig vara av värde för att belysa problemställningar som inte var kända då materialet samlades in. Ett exempel på tidigare genombrott på grund av vetenskapliga framsteg och ny teknik är analys av tungmetaller och klorerade kolväten, som DDT, i djur och växter från sam- lingar och nyinsamlat material. Genom sådana undersökningar var det möjligt att dokumentera både naturliga bakgrunds- värden och de drastiska höjningar som skett genom användningen av svårnedbrutna bekämpningsmedel vilka spreds på oönskat och okontrollerat sätt, med katastrofala följder. riks- museet hade en framträdande roll i detta arbete. En teknisk utveckling som redan har fått och framför allt kom- mer få stor betydelse för utnyttjandet av samlingar gäller olika avbildningstekniker. Genom kvalificerad avbildning och tillgängliggörande av högupplösta bilder digitalt går det i vissa fall att utnyttja föremål utan att ha tillgång till dem fysiskt. Tredimen- sionellt inskannade föremål gör det möjligt för användaren att be- trakta och kvantitativt undersöka dem från önskade riktningar och göra delförstoringar. Datortomografi, en ickeförstörande teknik för undersökning av föremål tredimensionellt, har även börjat användas för samlingsfö- remål. Genom datortomografi går det att bygga upp bilder av t.ex. skelett och hela organismer. Traditionell museiteknik för sådan un- dersökningar, som varit mer begränsad i sina tillämpningsmöjlig- heter, har byggt på att föremålen snittas eller slipats ner i mycket tunna skikt och därmed förstörts vid undersökningen. Ett område som är under mycket stark tillväxt och har möjlig- gjort stora vetenskapliga framsteg inom bland annat systematik och taxonomi är molekylära tekniker för undersökning av DNA. Sådana undersökningar har även kommersiella tillämpningar. Karak- täristiska DNA-sekvenser kan användas för att identifiera olika arter, s.k. DNA Bar-Coding. Detta är ett gigantiskt arbete med mycket stora tillämpningsmöjligheter som ännu endast är påbörjat. Consortium of the Bar-Code of Life, CBOL, är ett startat internationellt initiativ som engagerar f.n. över 70 medverkande or- ganisationer. är medlem i CBOL. En viktig, pågående utveckling är förbättrat tillgängliggörande av samlingsdata över internet. Fullödiga databaser och effektiva sök- verktyg ökar samlingarnas användbarhet dramatiskt. Dataläggning av föremål i samlingar och databasernas tillgänglig- görande är därför en prioriterad verksamhet både i och in- ternationellt. En nödvändig förutsättning för detta är förbättrade och internationellt accepterade standarder för registrering och till- gängliggörande av databasernas innehåll. Till skillnad från har inte de övriga nordiska länderna på samma sätt en egen myndighet och ett ansvarsmuseum med en organisatorisk särställning som . Även om centraliseringstendenser och strävanden i riktning mot att åstadkomma ett Riksmuseum varit skönjbara i , Kö- penhamn och under så är museerna i dessa huvudstäder underordnade universiteten i respektive stad så som de varit . Det innebär att de samlingarna i våra grannländer återfinns inom de större universite- ten samt till mindre del i och privat ägo. När det gäller storleken på samlingarna i respektive land är det svårt att finna data. I finns betydande samlingar i Köpen- hamn och . I är det förutom även , Bergen och som har betydande samlingar. har sannolikt samlingar i samma storleksordning som de svenska. Det kan exemplifieras med att man där uppskattar storleken på insekts- samlingen i till ca 7 miljoner. och har något mindre omfångsrika samlingar. Som exempel kan nämnas att och vid uppskattar sina samlingar till 7,3 miljoner objekt, fördelat på 2 miljoner inom paleontologi, 0,2 miljoner inom geologi, 2 miljo- ner inom botanik och 3 miljoner inom zoologi. Samlingarna vid är de största i landet och beräknas utgöra av vad som finns totalt i . Databasutvecklingen i har varit stark och Oslomuseet har () datakatalogiserat nästan 1 miljon objekt. Samtliga nordiska länder har nationella noder för Global Biodiversity Information Facility (GBIF, se kapitel 9). Den svenska upprättades , den danska, finska och is- ländska och den norska noden är under upprät- tande . Noderna har kommit olika långt i sin huvudupp- gift att hjälpa samlings- och databasförvaltare att på ett standardise- rat sätt tillhandahålla biodiversitetsdata över internet. I finns ca 375 000 poster tillgängliga över GBIF, i knappt 100 000 och på ca 50 000. Samtliga nordiska länder deltar även i och redovisar sina naturhi- storiska samlingar genom det europeiska initiativet BioCASE (). I de sammanställningar som presenteras där kan bl.a. utläsas att har 10 samlingar, 94, 56 och redovisar 2. Dessa siffror är inte jämförbara. redovisar ett stort antal mindre privata samlingar av en typ, som inte ingår i den svenska redovisningen, och den danska redovis- ningen är inte färdigställd. Sammantaget finns ungefär hälften av världens samlingar i och de innehåller tillsammans exemplar av av världens beskrivna arter. De europeiska samlingarna kän- netecknas av att de är speciellt rika på typföremål, vilket beror på att historiskt haft en stark ställning inom taxonomisk forskning. De i särklass största samlingarna i finns vid Natural History Museum i och vid dHistoire Naturelle i , som båda har i storleksordningen 100 miljoner föremål. Vidare finns det ca 10–15 europeiska museer och herbarier i bland annat , , , , , och med omfattande samlingar, de flesta av ungefär samma storleksordning som vid riks- museet. Bland herbarier är , , i särskilt framstående. I har tre viktiga nationella herbarier sammanförts till en organisatorisk enhet, utan att sam- lingarna flyttas fysiskt. samarbetar över 25 av största naturhisto- riska museer, och andra biologiska samlingar i intresseorganisationen Taxonomic Faci- lities, CETAF. Syftet med CETAF:s verksamhet är att främja forskning kring och tillgängligheten till europeiska samlingar, möj- liggöra och underlätta samarbete mellan samlingsinstitutioner och därmed kunna konkurrera om europeiska forskningsmedel, samt att utgöra en röst för taxonomi och biologisk systematik i . , som är den enda svenska medlemmen, var en av grundarna av CETAF. Olika initiativ har tagits för att på ett samordnat sätt tillgänglig- göra och utnyttja taxonomiska resurser mer effektivt. Detta sker främst genom nätverk och andra typer av samarbete samt genom att bygga upp system för tillgängliggörande av infor- mation om samlingar och de ingående föremålen. Tjugo CETAF- medlemmar i elva länder, däribland , driver tillsammans inom sjätte ramprogrammet för forskning ett EU-finansierat så kallat Integrated Infrastructure Initiative, Synthesis of (). Genom SYNTHESYS kan gästforskare från EU få möjlighet att besöka och arbeta med de ingående institutionernas samlingar och andra faci- liteter. SYNTHSYS innefattar också ett antal nätverksaktiviteter som alla syftar till att stärka europeisk samverkan och aktiviteter kring europeiska samlingar. Slutsatser, bedömning och förslag De samlingarna är en viktig del av det svenska kul- turarvet. De är en stor tillgång för den naturvetenskapliga forsk- ningen, och har en nära koppling till verksamhet inom olika veten- skapliga institutioner. Totalt sysselsätts inom de naturvetenskapliga museerna mellan 250 och 300 personer och verksamheterna om- sätter ca . Endast en mycket begränsad del av samlingarna är tillgängliga för en bredare publik. Deras främsta nyttjandefält finns inom den ve- tenskapliga forskningen. De har en betydelse för miljömålsarbetet genom att den till samlingarna kopplade forskningen ger upphov till grundläggande kunskap som nyttjas inom miljömålsarbetet. Inom finns miljöprovbanken där det på ett systematiskt sätt och samlats prover som med nyttjande av ny teknik kan spegla utvecklingen avseende miljögif- ternas påverkan på den biologiska mångfalden. Samlingarna ger en möjlighet att på ett mycket sätt visa på den biologiska mångfalden. Den gamla sortens kabinettutställningar är föråldrade och en återgång till dessa är inget att eftersträva rent generellt. De hade dock en stor styrka i det att de gav betraktaren en tydlig bild av variationsvidden i naturen. Det har inte legat i denna utrednings uppdrag att bedöma den forskning som bedrivs inom de naturvetenskapliga museerna eller som kan kopplas till de samlingarna. Formas har haft i uppdrag att, parallellt med denna utredning, redovisa en över- sikt över den vetenskapliga forskningen om biologisk mångfald. Samlingarnas status varierar. För vissa delar av det totala sam- lingsbeståndet och på vissa institutioner är läget acceptabelt. I andra delar, främst avseende torra samlingar, är situationen oro- ande. Bevarandeomständigheterna vid vissa institutioner är sådana att det förefaller sannolikt att delar av samlingarna successivt för- störs. Allt material finns inte registrerat. En viss årlig accession sker, främst kopplad till vetenskapliga un- dersökningar, inventeringar och donationer. Gallringen är mindre omfattande. Om inte samlingarna – till skillnad från många andra museisam- lingar – i så stor omfattning utnyttjas i den vetenskapliga forsk- ningen hade en möjlig lösning på bevarandeomständigheterna varit att utlokalisera huvuddelen av samlingarna till orter där kostna- derna för hyra är lägre, s.k. depåer. Detta låter sig dock svårligen göras i de fall där samlingarna är frekvent nyttjade. Det är möjligt att det finns samlingar som inte nyttjas lika frekvent, och i dessa fall bör möjligheten till en samlad nationell depå för naturveten- skapliga samlingar utredas. Kostnaderna för att åstadkomma tillfredställande förvaring av de samlingarna har beräknats i samband med denna utredning. Biologiska samlingar SOU 2005:94 Frågan om de samlingarnas framtida bevarande har i olika sammanhang utretts och analyserats. Underlag för en be- dömning av kostnaderna för att åstadkomma ett acceptabelt beva- rande finns framtagna. Vad som krävs är ett ställningstagande till frågan om antingen bevarande i nuvarande omfattning, eller av- veckling av delar av samlingsbeståndet. Att lappa och laga är i läng- den förödande, då är det bättre att tydligt ta ställning till en av- veckling av delar av samlingsbeståndet för att skapa förutsättningar för ett bra bevarande av de delar som bör finnas kvar. finns såvitt kan bedömas nedanstående alternativa handlingslinjer för samlingarna. Nya resurser tillförs. Resurserna används för att åtgärda framför- allt de lokalproblem som finns på flera håll. För registrering och dylikt har resurser tillförts genom de medel som ArtDatabanken kan förmedla inom ramen för Svenska artprojektet. Justeringar av lokalerna måste självfallet kombineras med medel för eventuella ökande hyreskostnader så att det faktiska resultatet inte blir att samlingarna finns kvar men ingen personal för hanteringen. Befintliga resursramar men ett ställningstagande att samlingarna ska finnas kvar. Denna handlingslinje innebär i praktiken att verk- samhetsgrenar inom de museerna måste avvecklas, t.ex. att all utställningsverksamhet inom riksmu- seet avvecklas, alternativt en eller flera forskningsinstitutioner. Befintliga resursramar och ett ställningstagande att avveckla delar av samlingarna. Alternativet innebär att delar av samlingsbeståndet efter en fördjupad analys gallras. Detta är dock sannolikt inte till- räckligt utan innebär troligen att hela segment av samlingarna av- vecklas. Ökad fjärrlagring av vissa lågfrekvent nyttjade delar av samling- arna. Handlingslinjen innebär att en djupare analys görs av vilka delar av samlingarna som nyttjas mer eller mindre frekvent och att ett samlat fjärrlager för de mindre frekvent nyttjade delarna av samlingarna. Det är självfallet mest önskvärt att nya resurser tillförs så att för- varingssituationen för denna del av vårt natur- och kulturarv kan Om detta inte är möjligt bör sannolikt en kombination av de andra handlingslinjerna användas.