sou · GTB326d4 · 2006-01-01 00:00:00 — Bilstöd till personer med funktionshinder Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppgift att göra en översyn av regler och tillämpning för bilstöd till personer med funktions- hinder samt lämna förslag till ett effektivare och förbättrat system för bilstöd. Det nya stödet skall vara enkelt att administrera. Vidare skall det möjliggöra god kontroll och innehålla goda förutsätt- ningar för ansvarig huvudman att styra kostnaderna. I arbetets inledning skall utredaren genomföra en fördjupad studie där kost- nader för och nyttan av färdtjänst respektive bilstöd jämförs och analyseras utifrån ett individ- och samhällsperspektiv. Utredaren skall därefter analysera och överväga, –vilka personer som bör omfattas av stödet, –om bilstödet skall ha någon koppling till förvärvsarbete eller inte, –om uppdelningen av bilstödet i grund-, anskaffnings- och an- passningsbidrag är ändamålsenlig samt vilka möjligheter den enskilde skall ha att välja fordon, –hur ett system för behovsbedömning av bilanpassning skall kunna upprättas, vilken kompetens som bör knytas till detta, vem som bör vara huvudman och vem som skall utöva tillsyn över verksamheten, –förändringar i organisation och ansvarsfördelning för verksam- heten, –om man kan effektivisera och förbättra administrationen och tillämpningen av stödet genom att koncentrera handläggning av bilstödsärenden till ett mindre antal beslutsenheter samt –övrig reglering av stödet. Bilstöd till personer med funktionshinder infördes i slutet av 1940- talet för att underlätta resor till och från arbetet samt i samband med vissa yrkesinriktade studier. gällande bestämmelser om bilstödet infördes och regleras i lagen (1988:360) om handläggning av ärenden om bilstöd, samt förordningen (1988:890) om bilstöd till handikappade. Ett av syftena med reglering var att utöka antalet stödberättigan- de och att förenkla administrationen av stödet. Stödet skall inte längre ses enbart som ett medel att försörja sig, utan också möjlig- göra ett självständigt och oberoende liv med sociala kontakter, offentlig och kommersiell service etc. I samband med den nya utformningen av bilstödet övertog försäkringskassorna det administrativa ansvaret för stödet från länsarbetsnämnderna, och () fick ansvar för tillsynen av verksamheten. tillsattes den s.k. vars huvuduppgift var att göra en utvärdering och översyn av stödet samt att föreslå eventuella förändringar. Översynen motiverades av förekommande tolkningsproblem, olikheter i handläggningen m.m. Utredningen presenterade en rad förslag som emellertid inte föranledde några åtgärder (Rätten till ratten, SOU 1994:45). I regleringsbrevet för fick () i uppdrag att analysera utvecklingen av bilstödet under och göra en jämförelse med utvecklingen . I rapporten (RFV redovisar 1998:6) redogörs för hur de som be- viljats bidrag eller fått avslag fördelar sig på kön, ålder m.m. samt fördröjningen mellan beslut och utbetalning av bilstöd. Resultatet av arbetet visade enligt RFV att beslut om stöd kan generera utbetalningar framåt vilket bl.a. medför svårigheter att prognostisera anslagsbehovet. fick () i uppdrag att se över bilstödet. Syftet med översynen var att ta fram underlagför bedömning av det framtida stödbehovet, se överanslagskonstruk- tionen och lämna förslag till andra åtgärder för att få bilstöds- systemet att fungera väl. I rapporten (RRV 1999:24) konstaterade RRV att det råder alltför stora brister i de statistiska underlagen för att kunna bedöma hur intentionerna med bilstödet tillgodoses. RRV menade vidare att det råder stor osäkerhet om stödet når de personer som är berättigade till stödet och vilka effekter stödet har förbrukarna. RRV konstaterade att bilstödet fortfarande i hög grad präglas av det ursprungliga syftet att underlätta resor till och frånarbetet. Stödets utformning missgynnar på olika sätt personer som inte deltar i arbetslivet. Rapporten pekade också på att handläggningen av bilstödsärenden kräver teknisk kompetens om fordon som för- säkringskassorna haft svårt att bygga upp på egen hand. Detta kan leda till att staten och i viss mån även den funktionshindrade drabbas av onödiga kostnader och att trafiksäkerhetskrav åsido- sätts. För att komma till rätta med dessa problem föreslog RRV bl.a. att och landstingens hjälpmedelscentraler skulle ges en mer framträdande roll samt att kvaliteten på det arbete som utförs av anlitade bilverkstäder skulle säkras. I rapporten redovisade RRV beräkningar av kostnader för bil- stöd respektive . Resultatet av beräkningarna visar att bilstöd i många fall medför lägre offentliga kostnader än . Om man kan öka antalet personer som klarar sitt behov av resor genom att använda bil så minskar det sannolikt efterfrågan på den kommunala färdtjänsten. En annan fråga som också behandlas i rapporten är vem som bör ha huvudmannaskapet för bilstödet. Vid tiden för publiceringen av rapporten föreslog RRV att frågan om en eventuell överföring av huvudmannaskapet till landsting eller kommuner bör vänta i av- vaktan på regeringens ställningstagande till utredningen om handi- kappolitiken inom transportområdet (skr. 1997/98:10). Dessutom är organiseringen av trafikfrågor inom länen under omvandling. I rapporten framfördes dock en rad fördelar med att flytta över huvudmannaskapet till landstings- och/eller primärkommunerna - bättre möjligheter till samordning med andra offentligt finansierade persontransporter, minskad risk för s.k. övervältringseffekter, ökad närhet till brukaren och hennes eller hans närmiljö m.m. Vid riksdagsbehandlingen av regeringens budgetproposition har givit regeringen tillkänna att regeringen bör vidta åtgärder för att effektivisera och förbättra tillämpningen av bilstödet (bet. 2001/02:SoU1). Frågan om effektiviseringar och förbättringar av tillämpningen av bilstödet har därefter varit under beredning i . Bilstöd lämnas i form av bidrag (förordning 1988:890) för inköp och anpassning av motorfordon: –till handikappad som är och är beroende av ett fordon för att genom arbete få sin försörjning eller ett väsentligt tillskott till sin försörjning eller för att genomgå arbetslivsinriktad utbildning eller genomgå rehabilitering under vilken han eller hon får aktivitetsstöd, –till handikappad som är och, efter att ha beviljats bidrag, har beviljats sjuk- eller aktivitetsersättning enligt lagen om allmän försäkring, –till annan handikappad än som avses ovan och som fyllt men inte , –till handikappad förälder med barn , –till förälder till handikappat barn, under förutsättning att föräldern sammanbor med barnet och har behov av ett fordon för förflyttning tillsammans med barnet. När det gäller de tre sista grupperna är en förutsättning för bilstöd att den stödberättigade själv skall kunna bruka fordonet som förare. En av grundförutsättningarna för att bilstöd skall kunna lämnas är att personen i fråga har ett varaktigt funktionshinder. Ett annat villkor är att det är själva funktionshindret som ger upphov till väsentliga förflyttningssvårigheter. Det kan bl.a. gälla personer som vid förflyttning är beroende av olika hjälpmedel, t.ex. rullstol, bockar eller käppar. Det kan finnas väsentliga förflyttningssvårig- heter även vid svåra astmatiska besvär eller vid andra liknande allvarliga tillstånd. Grundbidrag betalas ut till alla som beviljas bilstöd och är högst . Anskaffningsbidraget är inkomstprövat. Det är maximalt vid årsinkomster som understiger och sjunker därefter vid högre inkomster för att helt upphöra vid inkomster . Utöver grundbidrag och anskaffningsbidrag ges anpassningsbidrag till de ändringar som behövs för att bilstöds- tagaren skall kunna bruka fordonet. Anpassningsbidraget är obegränsat. Under mycket särskilda villkor kan även bidrag till körkortsutbildning lämnas. Grund- och anskaffningsbidrag kan enligt huvudregeln lämnas . Av kostnaderna 2002 gick till grund- bidrag, till anskaffningsbidrag, till anpass- ningsbidrag och resterande till övriga kostnader för t.ex. körkortsutbildning. Berörda handikapporganisationer har bl.a. kritiserat hur anpass- ningen av fordonen går till. Det kan vara svårt för brukaren att veta vilken typ av bil och vilken anpassning han eller hon behöver. Det saknas en opartisk instans att vända sig till för att få saklig infor- mation om detta. Organisationerna anser att det finns oseriösa anpassningsföretag som utnyttjar den situationen. har framfört att det saknas kriterier för val av anpass- ningsåtgärder. Verket påpekar också att det behövs en översyn av hela processen med upphandling, ombyggnation och kontroll av att ombyggnationen uppfyller ställda krav. pågår projektet med finansiellt stöd från , i och ur Allmänna arvsfonden. Projektet drivs i samverkan mellan Neuro- logiskt , , och Ungdomar, och De Handikappades Riksför- bund, , allmänna försäkringskassa och i . Projektet syftar till att bygga upp och pröva en modell för konsumentupplysning om bilval, bil- anpassning och körkortsinnehav för förare och passagerare med funktionshinder. , som var det första helåret med nuvarande bil- stödsregler, beviljades 5 370 bilstöd. Detta var fler än beräknat, förmodligen beroende på ett uppdämt behov. I och med att nytt bilstöd normalt beviljas högst så uppstår en ökad efterfrågan . Efterfrågan av stödet ökade också och förväntas att öka igen . Denna puckeleffekt planar dock ut . I övrigt är behovet av bilstöd relativt . har bilstöd betalas ut med följande belopp och för följande antal fordon: Källa: RFV:s budgetunderlag för åren 2004 2006. Enligt prognos från RFV så beräknas antalet beviljade bilstöd för bli ca 2 500 st. Könsfördelningen bland bidragstagarna har varit relativit kon- stant . Mellan 45 av bidragstagarna är kvinnor. genomfördes en ändring i förordningen om bilstöd som innebär att utbetalningarna av bilstödet begränsas så att de ryms inom ramen för anslagna medel för respektive budgetår. Syftet var bl.a. att få en jämnare belastning på anslaget över tiden. Vidare förändrades reglerna så att den som beviljats bilstöd måste använda stödet . Detta för att förhindra allt för stor eftersläpning när det gäller utbetalning av beviljat bilstöd. En särskild utredare tillkallas med uppgift att göra en översyn av regler och tillämpning för bilstöd till personer med funktions- hinder samt lämna förslag till ett effektivare och förbättrat system för bilstöd. Regeringens bedömning är att det behövs en fördjupad analys av sambanden mellan bilstöd och färdtjänst. I arbetets inledning skall därför utredaren genomföra en fördjupad studie där kostnader för och nyttan av färdtjänst respektive bilstöd jämförs och analyseras utifrån individ- och samhälls perspektiv. mellan kvinnors och mäns förutsättningar eller nyttjande av bilstöd respektive färdtjänst skall genomgående synliggöras och analyseras. Utredaren skall i detta arbete analysera för- och nackdelar för kommunerna att på frivillig bas bevilja bilstöd till personer som har rätt till färdtjänst men som inte omfattas av det statliga bilstödet som ett komplement till färdtjänst. Utredaren skall därefter analysera och överväga, –vilka personer som bör omfattas av stödet, –om bilstödet skall ha någon koppling till förvärvsarbete eller inte, –om uppdelningen av bilstödet i grund-, anskaffnings- och anpassningsbidrag är ändamålsenlig samt vilka möjligheter den enskilde skall ha att välja fordon, –hur ett system för behovsbedömning av bilanpassning skall kunna upprättas, vilken kompetens som bör knytas till detta, vem som bör vara huvudman och vem som skall utöva tillsyn över verksamheten, –förändringar i organisation och ansvarsfördelning för verksam- heten, –om man kan effektivisera och förbättra administrationen och tillämpningen av stödet genom att koncentrera handläggning av bilstödsärenden till ett mindre antal beslutsenheter samt –övrig reglering av stödet. Den nationella handlingsplanen för handikappolitiken skall utgöra grunden för de förslag som utredaren lägger (prop.1999/2000:79). Det nya stödet skall vara enkelt och överblickbart samt enkelt att administrera. Vidare skall det möjliggöra god kontroll och innebära goda förutsättningar för ansvarig huvudman att styra kostnaderna. En utgångspunkt skall vara att eventuella förslag till ändringar i regelverket för bilstöd inte skall leda till ökade kostnader för den offentliga sektorn. Förslagens konsekvenser skall redovisas enligt vad som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474), varvid särskild vikt skall läggas vid att redovisa förslag till finan- siering i de delar förslagen innebär ökade kostnader eller minskade intäkter för det allmänna. De ekonomiska konsekvenserna för staten och kommunsektorn ska särredovisas. Kostnadsberäk- ningarna skall även omfatta en separat bedömning av förslagens konsekvenser för socialförsäkringens administration. Därutöver skall utredaren lämna fullständiga förslag till de för- fattningsändringar som följer av förslagen. Utredaren skall under arbetet med att ta fram förslag till ett nytt bilstöd samråda med , , Projektet mobilitetsservice, , Landstingsförbun- det och berörda handikapporganisationer. Utredaren skall redovisa uppdraget i den del som rör jämförelsen mellan färdtjänst och bilstöd . Uppdraget i övrigt skall redovisas till senast den 31 decem- ber 2004. Tilläggsdirektiv till Utredningen om bilstöd till personer med funktionshinder (S 2003:11) Beslut vid regeringssammanträde . Förlängd tid för uppdraget Med stöd av regeringens bemyndigande har barn- och familjeministern tillkallat en särskild utredare med upp- gift att göra en översyn av regler och tillämpning avseende bilstöd till personer med funktionshinder samt lägga förslag till ett effektivare och förbättrat system för bilstöd (dir. 2003:137). En av utredarens uppgifter är att göra en fördjupad studie där kostnader för och nyttan av färdtjänst respektive bilstöd jämförs och analyseras utifrån individ- och samhälls perspektiv. Eventuella skillnader mellan kvinnors och mäns förutsättningar eller nyttjande av bilstöd respektive färdtjänst skall genomgående synliggöras och analyseras. Utredaren skall i detta arbete analysera för- och nack- delar för kommunerna att på frivillig basis bevilja bilstöd till personer som har rätt till färdtjänst men som inte omfattas av det statliga bilstödet som ett komplement till färdtjänst. Av direktiven framgår att den ovan beskrivna uppgiften skall redovisas i ett delbetänkande . Övriga delar av uppdraget skall redovisas i ett slutbetänkande . Utredningen behöver mer tid för att göra en jämförelse mellan färdtjänst och bilstöd. Utredaren skall därför redovisa uppdraget i sin helhet . Tilläggsdirektiv till Utredningen om bilstöd till personer med funktionshinder (S 2003:11) Beslut vid regeringssammanträde . Förlängd tid för uppdraget Med stöd av regeringens bemyndigande (dir. 2003:137) tillkallade statsrådet en särskild utredare (2003:11) med uppdrag att göra en översyn av regler och tillämpning för bilstöd till personer med funktionshinder samt lägga förslag till ett effektivare och förbättrat system för bilstöd. Utredningen skall enligt direktiven slutföra sitt arbete . Med ändring av denna tidpunkt skall kommittén slutredovisa sitt arbete . Bilen som hjälpmedel, bilstödet som kompensation Betydelsen av bilen som hjälpmedel för personer med funktions- hinder kan knappast underskattas. Var och en utan fysiska till- kortakommanden vet hur mycket den egna bilen betyder av förenkling och bekvämlighet i det dagliga livet. Upphöj den betydelsen om och vi börjar närma oss den avgörande roll som bilen som hjälpmedel medför för människor med funktionshinder. Grunden för den svenska handikappolitiken är att så långt det är möjligt kompensera människors funktionshinder så att alla sam- hällsmedborgare ges likvärdiga förutsättningar för ett gott och värdigt liv. Den svenska handikappolitiken utgår från synen om alla människors lika värde och att funktionshinder är miljörelaterat och alltså i hög grad går att kompensera. Att kompensera en persons funktionshinder kan innebära många saker. På individnivå kan det handla om att ge stöd i form av hemtjänst eller personlig assistans. Det kan också gälla tillgång till hjälpmedel och bostadsanpassning, olika slag av ekonomiska ersättningar m.m. På övergripande sam- hällsnivå kan det innebära att insatser görs för att motverka diskriminering, t.ex. i den fysiska miljön eller gentemot människor med funktionshinder i olika sammanhang som arbetssökande, restaurangbesökare, förälder m.m. kan denna kompensation som är nödvändig uppfattas som överkompensation av den som inte är insatt i förhållandena och livsvillkoren för människor med funktionshinder. Det kan uppfattas som att t.ex. bilstödet innebär att en person med funktionshinder får en gåva av samhället när han/hon erhåller bilstöd. I själva verket handlar det om att ge förutsättningar för likvärdiga levnadsförhållanden med den som inte har funktionsned- sättning. Oavsett hur tillgängliga de allmänna kommunikationerna kommer att bli kommer behovet av bilstöd att kvarstå för många som har funktionshinder av det slag som berättigar Att genom bilstöd ge möjlighet för personer med varierande funktionshinder att förflytta sig med bil ger den enskilde förutsättningar att ha kontroll över sin egen livssituation. Genom att färdas i egen bil förenklas och möjliggörs ett liv som inte styrs av färdtjänstens begränsningar t.ex. i tidspassning, möjligheter till spontana förflyttningar, vilka tider som resan ska företas osv. Man skulle kunna uttrycka det så att bilen ger frihet och ett ökat oberoende. Vi kan ta några exempel ur livet. Om en person som är rullstolsanvändare har eller mindre till hållplatsen för allmänna kommunikationer så kan det gå alldeles utmärkt att forcera en solig dag när krafterna är på topp. Lika oöverstigliga kan dessa metrar vara när regnet öser ner eller snön ligger decimetertjock eller ett par väskor eller annan packning ska tas med eller krafterna tryter. tänker vi oss en familj med ett barn med ett omfattande funktionshinder. Var och en som har barn vet hur mycket packning som krävs när man reser med små barn. Flerdubbla det och du har den packning som föräldrar med barn med funktionshinder måste ta med sig vid förflyttning utanför hemmet. Det kan handla om extra rullstol, personlift, extra utrustning till följd av barnets funktionshinder i form av särskild kost, blöjor, extra kläder m.m. i storlekar långt över babyåldern. För någon som har svårigheter att över huvud taget planera vad som ska komma att hända i nästa stund, kanske på grund av nedsatt autonomi, kan ett plötsligt påkommet toalettbesök medföra att den förbeställda färdtjänsten missas och resan måste bokas om från början med allt vad det medför. Vi tänker oss en annan person också med rörelsehinder, men enbart i armarna. Den här personen har inga som helst svårig- heter att gå för egen maskin men även här spelar omständigheterna in. En person med liten eller ingen funktion i armarna kan inte lyfta och bära saker, inte hålla ett paraply en regnig dag inte ens ta av sig luvan på regnkappan eller torka av regndropparna från glas- ögonen väl inne på bussen eller tåget. Också personer med svåra mag- och tarmsjukdomar är beroende av bil på grund av sitt funktionshinder. Tillgången till egen bil kan här vara en fråga om skillnaden mellan ett liv i påtvingad fångenskap i hemmet och ett liv i full frihet och aktivitet. Att inte veta när nästa toalettbesök kan vara påkommet, utan bara veta att behovet handlar om här och , innebär att förflyttning med kollektiva färdmedel inte är ett fungerande alternativ. I vissa svåra fall av mag- och tarmsjukdomar kan en person vara beroende av att kunna medbringa egen portabel toalett för att kunna röra sig obehindrat mellan punkt A och B och för det ändamålet är tillgången till egen bil en nödvändighet. Detsamma kan gälla personer med andra svåra funktionshinder t.ex. psykiska funktionshinder med svåra fobier som gör det omöjligt att lämna hemmets trygghet om det medför att man måste blanda sig med andra på bussar och tåg, personer med omfattande överkänslighet av olika slag som allergier, blödarsjuka, svår värk m.m. För en person med svår allergi kan en reaktion med livs- hotande följder utlösas av att en medpassagerare på allmänna färdmedel är klädd i päls eller har droppat på sig en skvätt parfym. För någon med svår pollenallergi kan bilstöd med särskild anpass- ning för luftrening möjliggöra förflyttning utomhus även när pollenmängden i luften är hög. Vad är det då som bilstödet ersätter? Det s.k. grundbidraget ger en baskompensation för de merkostnader som ett bilinnehav ofta medför för människor med funktionshinder. Det vanligaste är att bilen måste köpas ny eller näst intill ny för att den ska vara värd att kosta på de anpassningar som krävs samt för att den ska hålla de år som bilstödsintervallet är. Utöver det så måste bilen vara i ett sådant allmänt skick att den fungerar de åren som måste löpa innan nytt bilstöd kan sökas. ersätts inte alla de extrafunktioner som en person med funktionshinder kan efterfråga. Flera av de funktioner som den bilstödsberättigade själv, med rätta, upplever som nödvändiga betraktas som standard om de levereras från fabrik och ersätts därmed inte av det anpassningsbidrag som utgår. Dock kan flera av de här funktionerna medföra extra kostnader som innebär att själva inköpspriset blir högre än de kanske skulle ha blivit om funk- tionerna inte efterfrågats. Exempel på sådana funktioner är fart- hållare, klimatanläggning m.m. Detta är merkostnader som kan uppgå till 10 och naturligt bör anses som anpass- ning och därmed bekostas av anpassningsbidraget. Utöver grundbidraget finns ett inkomstprövat anskaffnings- bidrag som utgår för att till viss del kompensera bristande eko- nomiska förutsättningar för bilköp. Avslutningsvis erhåller den som får bilstöd genom försäkrings- kassan den anpassning som krävs för att kunna framföra fordonet. Dock inte den merkostnad som t.ex. behov av större bil, modell , medför. Detta betyder att många som får bilstöd i slutändan får en eko- nomisk situation som endast delvis kompenserats av bilstödet. Långt ifrån de flesta har möjlighet att köpa bil som stannar inom ramen för de pengar som bilstödet ger, egeninsatsen hamnar vid goda förutsättningar i närheten av de kostnader som den vanlige bilägaren har. Långt oftare blir bilägandet betydligt mer kostsamt. Dock har det statliga bilstödet möjliggjort bilinköp i många fall där det annars hade varit omöjligt och den funktionshindrade hade blivit hänvisad till färdtjänst. Bilstödet är en investering sett ur ett samhälleligt perspektiv. Rent ekonomiskt är det fördelaktigare för samhället att ge den enskilde ett bilstöd än att bekosta ett omfattande färdtjänstresande. För den enskilde är valet ofta lätt. De flesta som har möjlighet att skaffa egen bil och på så vis i stort sett lösa sitt transportbehov väljer att göra det. Bilen som hjälpmedel ger personer med funk- tionshinder oöverskattade möjligheter till ett liv på jämlika villkor med andra medborgare. Antaganden vid beräkningar av den enskildes kostnader för egen bil Priserna för bilarna av modell är hämtade från tidningen och Sport som i sin tur hämtat uppgifterna från respektive bilmärkes generalagent. Uppgifterna avser fjärde kvar- talet 2003 och är en sammanställning av generalagenternas prislistor. Bilhandlarna sätter sina priser med utgångspunkt från generalagenternas rekommendationer. Priserna för bilarna av modell är hämtade från Auto- datas prislistor. Kapitalkostnad avser här kostnad för lån av pengar till inköp av bilen. Samtliga bilägare antas ha av bilens inköpspris i kon- tanta medel och behöva låna resterande belopp. Vanliga villkor för att få billån hos banker är att ha i kontantinsats. Räntesatsen i typfallsberäkningarna antas vara . Som underlag för antagandet om räntesatsen har använts Förenings- uppgifter om sin räntesats för billån som var omkring 6 .