sou · GTB311 · 2006-01-01 00:00:00 — Internationella transportarbetarefederationen (ITF) är en fede- ration bestående av 594 transportarbetareförbund i 136 länder och företräder omkring 5 miljoner arbetstagare. beslutade ITF att inrätta ITF Seafarers Trust, i syfte att verka för sjömäns välfärd på olika sätt. Organisationen är ett slags fond, finansierad av ITF, som ger finansiella bidrag till olika typer av välfärdsprojekt. De som, efter ansökan, kan tilldelas bidrag är organisationer som arbetar med sjömäns välfärd. Bidrag från ITF Seafarers Trust ges i första hand för investeringar av olika slag (i t.ex. lokaler eller for- don), och får inte vara avsedda att täcka kostnader för löpande verksamhet. Vidare är bidragen tänkta att vara kompletterande och får inte vara avsedda att ersätta befintliga statliga eller andra bidrag. delade ITF Seafarers Trust ut totalt ca (dvs. ), fördelat på 161 projekt. HKF fick inte detta år något bidrag från ITF Seafarers Trust, men har tidigare fått det, t.ex. har byggnationen av HKF:s klubblokaler i och till stor del finansierats på detta sätt. Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän Som framgått av kapitel 2 har , och i likhet med ratificerat nr 163.34 Välfärdsverksam- hetens organisation och utbud i dessa länder har också många lik- heter med motsvarande förhållanden i Sverige.35 Således finns i samtliga fall en övergripande, nationell organisation (ett välfärds- råd) som på motsvarande sätt som HKF ansvarar för frågorna: i Handelsflådens Velfærdsråd (HVR), i Sjömans- servicebyrån (SSB) och i Kultur og fritid (KoF). Liksom HKF är HVR och SSB fristående organisationer, medan KoF är en del av Norges sjöfartsdirektorat (som delvis motsvarar Sjöfarts- verket). Därutöver arbetar kyrkan, liksom i , även i övriga nordiska länder aktivt med välfärdsverksamhet för sjömän. Såväl den danska som den norska har för övrigt repre- sentation i , och arbetar där mot sina respektive länders fartyg. I det följande görs en jämförande beskrivning av omfattning och finansiering av samt tjänsteutbud i välfärdsverksamheten i de nor- diska länderna. Jämförelsen handlar i första hand om HKF och dess systerorganisationer. Däremot behandlas inte kyrkans verksamhet. HKF:s totala kostnader uppgick till ca . HKF:s verksamhet har därmed klart störst omfattning av de nordiska väl- färdsorganen. uppgick nämligen, omräknat till svensk valuta, danska HVR:s totala kostnader till ca , finska SSB:s till ca 13 mkr36 och norska KoF:s till ca . Som framgått av avsnitt 3.2.2 har HKF:s personalstyrka minskat från ca 40 till dagens 29 anställda. Även i övriga nordiska välfärdsråd har personalstyrkan minskat . Således har danska HVR minskat från 12 till 8 anställda, medan finska SSB, sett över , har minskat från drygt 35 till 15 anställda. Den mest dramatiska för- 33Island behandlas inte i avsnittet. 34Det bör noteras att inget av de nordiska länderna från fått några invändningar mot hur man valt att hantera konventionens krav. 35Under årens lopp har HKF och dess nordiska systerorganisationer också haft en nära sam- verkan på en rad områden, t.ex. i sjömansidrotten och den nordiska fototävlingen för sjö- folk. 36Det bör dock noteras att SSB:s intäkter detta år uppgick till motsvarande . Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän ändringen har dock skett i , där välfärdsverksamheten om- strukturerades i samband med att internationella skeppsregister () inrättades. Omstruktureringen innebar att den tidigare ansvariga organisationen for Handelsflåten lades ned, och välfärdsfrågorna istället gavs dagens organisation. Omstruktureringen innebar en kraftig minsk- ning av verksamheten, vilket t.ex. kan illustreras med att Velferds- tjenesten for Handelsflåten hade ca 70 80 anställda, medan KoF har färre än 10 anställda. Som framgått finansieras HKF främst genom ett årligt belopp ur farledsavgifter, och därutöver genom vissa avgifts- intäkter från bl.a. hyrvideo, m.m. För HKF:s föregångare Han- delsflottans Välfärdsråd gällde däremot en finansieringsform som innebar att staten stod för av verksamhetens kostnader och sjömännen och rederierna för vardera. Som framgår av följande sammanställning har såväl som finan- sieringsformer som liknar den som tidigare användes i , medan har haft det tidigare: Finansiering av HVR: I uttas en välfärdsavgift, som uppgår till per dag för på danskregistrerat fartyg och lika mycket för hans redare. tillsköt staten lika mycket som parterna tillsammans. höjdes för sjömännen och redarna () valde dock staten att ligga kvar på den tidigare nivån, dvs. högst per dag. stod välfärdsavgiften för av HVR:s intäkter. Därutöver hade rådet intäkter från hyrvideoverksamhet, diverse försäljnings- och ränteintäk- ter, bidrag, m.m. Finansiering av SSB: I uttas en s.k. SSB-avgift, som uppgår till en tusendel av varje inkomst, lika mycket från hans redare samt två gånger beloppet från statsbudgeten. SSB-avgiften stod för av SSB:s intäkter. Därtill finansieras SSB via en s.k. lästavgift, dvs. en viktrelaterad avgift som tas ut av fartyg – såväl finska som utländska – som anlöper finsk hamn (denna stod för av de totala intäkterna ), och vissa övriga intäkter. Finansiering av KoF: I sker finansieringen i första hand via statliga anslag, som stod för av KoF:s intäkter , och därutöver främst via överskott från hyrvideo- verksamhet. finansierades verksamheten med en väl- Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän färdsavgift, med motsvarande upplägg som den tidigare svenska. Finansieringsformen förändrades dock i samband med den tidigare nämnda omstruktureringen av den norska väl- färdsverksamheten . De nordiska välfärdsorganen har samma huvudsakliga målgrupper för verksamheten, vilka också följer av nr 163, dvs. sjömän ombord i sjögående fartyg registrerade i det egna landet samt sjömän på fartyg som angör vissa bestämda hamnar i landet, oavsett i vilken stat fartyget är registrerat. Grovt sett kan sägas att de nordiska välfärdsorganens tjänsteutbud till fartyg till sjöss är tämligen likvärdigt, medan det finns större skillnader mellan dem vad beträffar utbudet i hemlandets hamnar. Målgrupperna för tjänsteutbudet till sjöss förefaller vara av unge- färligen jämförbar storlek i de olika länderna. Detta kan t.ex. illu- streras med att ca 225 fartyg abonnerar på HKF:s hyrvideotjänst, och att motsvarande i respektive är ca 240 respek- tive ca 350 fartyg, medan finska SSB totalt betjänar ca 175 fartyg. Tjänsteutbudet till fartyg till sjöss handlar mycket om medie- distribution, som i huvudsak har samma inriktning i de olika län- derna. På motsvarande sätt som beträffande HKF har beskrivits i avsnitt 3.2.5 förmedlar således även rådets nordiska systerorganisa- tioner dagstidningar, filmer, böcker, m.m. Några skillnader kan dock noteras: En skillnad avser förmedling av inspelade TV-program, som slutat med, men som alltjämt bedrivs av , och . De tre senare ländernas utbud förefaller i stort sett vara likvärdigt, men däremot kan noteras att finska SSB inte tar särskilt betalt för tjänsten, medan den är avgifts- belagd i och . En annan skillnad gäller förmedling av film på video och DVD, som alla länderna ägnar sig åt. Denna verksamhet är avgifts- belagd och drivs med full kostnadstäckning i , 37 Som framgått av avsnitt 3.1 har och klart större handelsflottor än och . Möjligen är också KoF:s respektive HVR:s målgrupper större än HKF:s. Vid utredningens besök vid KoF i sades således att antalet norska fartyg till sjöss är ca 800, men att det är svårt att ange exakt hur många av dessa KoF betjänar. På liknande sätt sades vid utredningens besök vid HVR i att HVR är i kontakt med alla danskregistrerade fartyg, vilka sades vara ca 500 stycken. Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän och (och ger i alla tre fallen ett överskott som bidrar till att finansiera annan verksamhet), medan den är gratis i . En tredje skillnad gäller bokdistribution till sjömännen, som alla bedriver i egen regi. Danska HVR:s service är dock mindre omfattande och ser annorlunda ut än övrigas, i det att servicen består i att man köper ca 4 000 6 000 pocketböcker och delar ut till de fartyg som vill ha. HVR har alltså inte samma biblioteksfunktion som t.ex. HKF har. I finns dock även ett fristående sjöfartsbibliotek (Søfartens Bibliotek), som har egen låneservice liknande HKF:s. Utbudet av motions- och idrottsverksamhet, som sker såväl till sjöss som i land, har likartad inriktning i de nordiska länderna. Däremot tycks HKF:s motions- och idrottsverksamhet vara av något större omfattning än övriga nordiska välfärdsorgans. Som sades inledningsvis finns skillnader mellan de nordiska väl- färdsorganen vad beträffar tjänsteutbudet i hamn. Ett sätt att illu- strera detta är att jämföra de olika organisationernas representation i hamn och antal besök som från dessa stationer gjorts ombord på anlöpande fartyg, enligt följande: HKF har egen representation i fyra svenska hamnar (, , och ), sedan stationen i lagts ned . gjordes i de då fem aktuella hamnarna 5 914 fartygsbesök, varav 5 406 av HKF:s egen personal och resten av samarbetspartner på HKF:s uppdrag. Vidare har HKF två utlandsstationer (och ), vid vilka gjordes 1 980 fartygsbesök , varav 1 301 av HKF:s egen personal. HVR har i egen representation endast i . Därutöver finns dock i fyra danska hamnar (, Kalund- borg, Aalborg-Norresundby och Aarhus) lokala välfärdsorgan, som HVR delfinansierar (i allmänhet med något mindre än en tredjedel av kostnaderna). De lokala organen kan ha olika slags huvudmän, t.ex. kommuner, privata intressen, etc. Tillsammans gjorde HVR i och de fyra lokala organen ca 5 800 fartygsbesök år 2002.38 HVR har också representation i en utländsk hamn (), där 1 064 fartygsbesök gjordes , av HVR eller danska . 38 För de fyra lokala organen saknar utredningen uppgifter för . Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän SSB har egen representation i tre finska hamnar (, och Åbo) samt anlitar därtill kontaktpersoner i sex andra (Brahestad, , Ingå, Kemi, Raumo och Villman- strand). gjordes i dessa hamnar totalt 7 339 fartygs- besök, varav 4 970 av SSB-personal och resten av kontaktper- sonerna. Till skillnad från övriga nordiska välfärdsorgan har SSB ingen fältrepresentant utomlands. KoF har i endast egen representation i . Därtill samarbetar KoF dock med lokala organ i tre andra norska ham- nar (, och ), bl.a. genom att delfinansi- era lokala sjömansklubbar. Totalt gjodes i dessa fyra hamnar 560 fartygsbesök , varav 121 i av KoF-personal. Vidare driver KoF tre utlandsstationer (, och ) samt har samarbete med kontakter i ytter- ligare fem hamnar (, , /, och ). gjordes i dessa hamnar totalt 4 723 fartygsbesök (3 172 i KoF-hamnarna, 1 207 i kon- takthamnarna och 345 av andra kontakter). Som framgått av avsnitt 3.2.5 står verksamheten vid sjömans- klubbarna (i synnerhet Rosenhill i ) för en stor andel av kostnaderna för HKF:s hamnservice. På detta område är det endast av övriga nordiska länder som driver verksamhet av någon motsvarande omfattning. Således driver SSB sjömansklubbar i de tre finska hamnar där man har egen representation. Däremot driver varken danska HVR eller norska KoF några egna sjömansklubbar. I både (främst i ) och (i , och ) finns dock lokala klubbar som delfinansieras av det nationella välfärdsorganet. Att döma av de samtal utredningen fört med ansvariga tjänstemän i och är dock dessa klubbar inte av samma standard som HKF:s. Även beträffande transportservice i hamn är HKF:s verksamhet betydligt mer omfattande än övriga nordiska välfärdsorgans. Delvis beror detta på den svenska klubbverksamhetens klart större om- fattning, eftersom transportservicen till stor del handlar om trans- port av sjömän mellan anlöpande fartyg och sjömansklubbarna. transporterade HKF 14 505 sjömän. Motsvarande siffra för SSB i var 2 224 sjömän, medan transportservicen i och tycks vara av jämförelsevis marginell om- fattning. Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän Avslutningsvis finns det beträffande de olika organisationernas tjänsteutbud skäl att peka på två typer av verksamheter som HKF inte bedriver, men som förekommer hos någon/några av de andra. Den ena är att finska SSB verksamhetsmässigt skiljer sig från övriga nordiska välfärdsorgan genom att ha ett omfattande kursutbud för sjöfolk, med flertalet kurser kostnadsfria. Dessa kurser har varie- rande inriktning, allt från adb- och språkkurser till mer fritidsbeto- nade kurser, såsom t.ex. kurser i slalom, golf, keramik, glasmålning och må-bra-kurser. Den andra verksamheten är att såväl danska HVR som finska SSB erbjuder uthyrning av semesterbostäder till sjöfolk till subventionerade priser. Sammanfattande kommentarer om nordisk välfärdsverksamhet Sammanfattningsvis vill utredningen, av de iakttagelser som redo- visats ovan, särskilt peka på följande: I likhet med har , och ratifi- cerat konvention nr 163. Liksom fallet är beträffande har inget av dessa länder från fått några invändningar mot hur man valt att hantera konventionens krav. Liksom HKF är rådets danska och finska motsvarigheter fristå- ende organisationer. I ingår däremot välfärdsverksam- heten som en del av Norges sjöfartsdirektorat, som delvis mot- svarar . Både och har frångått en finansie- ringsform för verksamheten som bygger på en välfärdsavgift (genom vilken finansieringsansvaret delas mellan stat, och rederi). och har kvar sådana finansie- ringsformer. I samtliga de nordiska välfärdsorganen har personalstyrkan minskat . I HKF:s fall kan dock denna utveck- ling sägas ha varit något mindre dramatisk än i övriga nordiska länder. De nordiska välfärdsorganens tjänsteutbud till fartyg till sjöss är, grovt sett, tämligen likvärdigt. Utbudet i hemlandets ham- nar skiljer sig mera åt mellan länderna. 39 Det kan för övrigt tilläggas att ansvariga tjänstemän i i samtal med utredningen har framhållit att det är värdefullt att bedriva välfärdsverksamheten integrerat med andra aspekter på sjömanslivet. Som skäl för detta angavs bl.a. att välfärdsverksamhetens medie- distribution även kan utnyttjas för allmän säkerhetsinformation. Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän klubb- och transportverksamhet bedriver HKF klart mer om- fattande verksamhet än systerorganisationerna i och . är i detta avseende mer likvärdigt med . HKF:s verksamhet har klart störst omfattning av de nordiska välfärdsorganen. Således är HKF:s årliga, totala kostnader drygt dubbelt så stora som vad fallet är för rådets systerorganisatio- ner i , och . Till en del kan storleksskillnaden förklaras av att verksam- heterna inte rakt av är jämförbara, t.ex. har inte den danska systerorganisationen samma biblioteksfunktion som HKF har. Den viktigaste förklaringen till att HKF:s totala kostnader är så pass mycket större än dess nordiska systerorganisationers torde dock vara rådets mer omfattande klubb- och transportverk- samhet. I det följande beskrivs hur välfärdsverksamheten organiserats i ett urval utomnordiska länder. I huvudsak behandlas verksamhet som bedrivs av nationella organisationer av HKF:s typ, dvs. över- gripande välfärdsråd. Detta innebär att t.ex. och , som saknar övergripande välfärdsråd, inte tagits med i beskriv- ningen, trots att det i dessa länder finns ett rikt utbud av lokala sjömansserviceinrättningar. Inte heller behandlas annat än undantagsvis välfärdsverksamhet för sjömän i kyrklig regi. I de flesta länder, liksom i , finns dock sådan verksamhet parallellt med den här beskrivna HKF-lik- nande verksamheten. Det bör också poängteras att somliga av de kyrkliga välfärdsorganen har mycket omfattande verksamhet, och också finns representerade i många av de länder som beskrivs nedan. Ett exempel är den anglikanska kyrkans Mission to Seafa- rers, som finns representerad i ca 300 hamnar runt om i världen – i ca en tredjedel av dessa har man särskilda lokaler, motsvarande sjömansklubbar – och som t.ex. gör totalt ca 75 000 fartygsbesök . Ett annat exempel är katolska kyrkans Apostolatus (på engelska oftast kallat Apostleship of the Sea) som finns repre- senterad i ca 100 länder och drygt 400 hamnar runt om i världen. Även denna organisation har ofta särskilda klubbar, som i allmän- het går under namnet . I sammanhanget bör också näm- nas att dessa två organisationer och 23 andra kristna organisationer Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän (däribland svenska och SKUT) har ett gemensamt samarbetsorgan, (), som också är medlem i ICSW. Inledningsvis bör även påpekas att det av de tio länder som behandlas nedan endast är som har ratificerat ILO-kon- vention nr 163. Det som närmast motsvarar HKF är det Stad närstå- ende Internationaal Zeemanshuis (), som leder sina anor tillbaka . , som är medlem i ICSW, driver ett sjömanshotell i och står även till tjänst med viss social service och engagerar sig i sjömansidrotten. AGISM (lAssociation pour la Gestion des Institutions Sociales ) stöds av staten samt de franska hamnarna och rederi- erna. Organisationen har sitt huvudkontor i . Huvudverksam- heten är att driva sjömanshotell i sju nordsjö-, kanal- och atlant- hamnar samt i medelhavshamnen . Därtill driver AGISM ett hem för sjömanspensionärer i den bretonska hamnen . Anläggningarna har tillkommit med medel från sjö- mansinvalidfonden (lEtablissement National des Invalides ), som bildades . AGISM är medlems- organisation i . I verkar även Fédération des Asso- ciation des des Marins, som möjligen är tvillingorganisation med Fédération des Associations dAccueil de Marins, som man delar förkortningen FAAM med. I flera franska hamnar finns FAAM närstående sjömansklubbar. () grundades och är en allmännyttig organisation under Transportministe- riet, med representanter för hamnarna, rederierna och sjömans- facket i styrelsen. Huvuduppgift är att ordna inkvartering för sjöfa- rare i de japanska hamnarna. Det finns 37 sjömanshotell runt om i Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän , varav JSWA driver tio. De övriga drivs av värdhamnarna eller lokala stiftelser. Därutöver driver den nationella sjöarbetsförmed- lingen SECOJ en rad klubblokaler för japanska sjömän, varav en utomlands (i ). JSWA är medlem i ICSW. Det som i formell mening närmast motsvarar HKF torde vara Stichting Zeemanswelzijn Nederland (), som sorterar under landets socialministerium. En mera påtaglig aktör och ICSW-medlem är Stichting Zeeman- shuis , som bl.a. driver ett centralt beläget sjömanshotell samt sjömanscentret De Beer och sportcentret Heijplaat. I Rotter- dam finns även det fristående nederländska sjömansbiblioteket, Bibliotheek voor varenden. Heijplaat verkar även frivilligorganisationen , som försöker bistå filippinska sjömän. Ur sjömansservicesynpunkt är den polska kusten delad i två om- råden: i väst /Swinoujscie med grannhamnar, samt i ost /med grannhamnar. I finns ett , som är medlem i ICSW. Traditionellt är organisa- tionen det regionala storrederiet () när- stående och betjänar dess sjöanställda på skilda sätt. I ost finns ett , som också är medlem i ICSW och står nära den katolska sjömansmissionen Apostolatus . Fram till nedmontering ansvarade sjö- och hamn- arbetarnas fackförening för de s.k. interklubbar som riktade sig till utländska sjömän och de s.k. kulturpalats för sjöfolk som riktade sig till de inhemska sjömännen. Traditionen lever kvar i ryska lika- väl som övriga ex-sovjetiska hamnar. Visserligen har de flesta av de tidigare sovjetiska Interklubbarna i kommit att användas för andra ändamål, men vissa har omstrukturerats och drivs vidare till nytta för sjöfolk av alla nationaliteter. Nya klubbar har också Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän tillkommit, med bidrag från ITF Seafarers Trust inom ramen för det regionala utvecklingsprogram som tidigare omnämnts. Mariners Club är ett slags HKF-avdelning inom nationens and . Ryggraden i verksamheten är ett sjöfartshotell med klubblokaler och kringaktiviteter för sjö- män, bl.a. utflykter, idrott och en videotjänst till singaporianska fartyg. Det på brittisk botten som närmast motsvarar HKF är ICSW- medlemmen , som bildades . På organisationens program har bl.a. stått drift av klubbar och sjö- manshotell i vissa brittiska hamnar samt samordning av välfärds- insatser för sjömän ombord och i hamn. ligger dock tonvik- ten helt på samordningsfunktionen. Motsvarigheten till finns traditionellt inom , som bildades . I är det Deutsche Seemannsmission (DSM) som domine- rar det praktiska servicearbetet i tyska likaväl som utländska ham- nar samt ombord i tyska fartyg. Det lär också finnas ett statligt välfärdsråd för sjömän, där DSM likaväl som den katolska sjömans- missionen ingår. HKF:s amerikanska systerorganisation är (). Organisationen, som är medlem i ICSW, bildades under och blev något av en förebild för den utveckling som komma skulle i andra länder, bl.a. de skandinaviska, 1945. Tonvikten ligger på drift av sjömansklubbar i hamnar utanför , men inom USS ryms även det amerikanska Svensk sjöfart och välfärdsverksamhet för sjömän sjömansbiblioteket, American Mercantile tion. För merparten av det rika utbudet av sjömansklubbar i ameri- kanska hamnar står olika kristna samfund, som ryms inom sam- . 4Möjligheter att förändra givet generella regelverk och kraven i konvention nr 163 I detta kapitel analyserar utredningen de krav som ställs i ILO- konvention nr 163 om sjömäns välfärd till sjöss och i hamn, och vilka frihetsgrader har att, om vi så önskar, förändra dagens omfattning och organisation av välfärdsverksamheten för sjömän. Först görs en översiktlig genomgång av konventionens krav (4.1). Därefter diskuteras de generella förutsättningar som ges av stadga och konventionspraxis (4.2). Vidare redovisas utred- ningens iakttagelser kring vilken bild som tillämpningsrapporterna till avseende konvention nr 163 ger av hur hanterar konventionens krav (4.3). I syfte att jämföra nivån på välfärds- verksamheten vid tiden för ratifikationen av konventionen med dagens nivå analyseras sedan hur HKF:s kostnader, betjänade grup- per samt tjänster har utvecklats (4.4). Avslutningsvis diskuteras de mer detaljerade frågor som anges i utredningens di- rektiv om vilka möjligheter konventionen ger för att i välfärdsverk- samheten utnyttja kommunala bibliotek och kollektivtrafik (4.5). Eftersom det endast är konventionen som är bindande är det också den som står i fokus för analysen i kapitlet. Rekommen- dation nr 173, som saknar konventionens bindande karaktär, be- handlas endast i det fall det för resonemangets skull behöver ges exempel på hur man kan tolka konventionen. Ett viktigt underlag till kapitlet har varit den analys av kraven i konvention nr 163 som förre departementsrådet har gjort på uppdrag av utredningen.1 Som framgått av kapitel 1 var Lidal tidigare chef för internationella sekre- tariat och har därtill varit både sekreterare och vice ordförande i den svenska . 1 Lidals arbete har redovisats i rapporten från att analy- sera kraven i nr 163 (), och vid muntliga diskussioner kring denna med utredningen. Rapporten återges i sin helhet i bilaga 4. Möjligheter att förändra givet generella regelverk och kraven i konvention nr 163 SOU 2005:11 4.1Kraven i konvention nr 163 Konventionen (nr 163) om sjömäns välfärd till sjöss och i hamn innehåller totalt 14 artiklar. Som framgått av kapitel 2 är det dock endast de sex första som behandlar välfärdsåtgärdernas materiella innehåll, medan övriga behandlar för generellt giltiga regler för hur ratifikation av konventionen skall gå till m.m. Av de sex första artiklarna är det också egentligen endast tre (artiklarna 2, 5 och 6) som innefattar åtaganden i sak, medan de tre andra huvudsakligen är formella i bemärkelsen att de innehåller definitioner (artikel 1:1) eller procedurregler för fastställande av en definition och en eventuell utvidgning av tillämpningsområdet samt lokaliseringen av verksamheten (artikel 1:2 respektive 1:3 re- spektive 3:2) eller icke-diskrimineringsbestämmelser (artiklarna 3:1 och 4).