sou · GTB3108 · 2006-01-01 00:00:00 — Han erinrade sig att en person vid besöket i kamerabutiken medvetet hade distraherat honom, uppenbarligen för att komma åt kontokortet. Detta hade använts till köp av konst för i ett galleri. Han yrkade befrielse från betalningsskyldighet eftersom han inte varit oaktsam vid hanteringen av kortet. Han hävdade vidare att kontrollen vid de obehöriga köp som gjorts med kortet hade varit bristfällig. Ingen ID-kontroll hade gjorts. G menade också att banken inte hade informerat honom om riskerna med att använda kortet utomlands. Banken bestred yrkandet, och anförde i huvudsak följande. G har förlorat kontokortet genom grov oaktsamhet. Information om kortet och dess användning har lämnats i de allmänna villkor som gäller för kortet. Den amerikanska bank som löst in betalningen har gjort de kontroller som krävts. Nämnden redogjorde för den aktuella bestämmelsen i konsument- kreditlagen, hänvisade till vissa uttalanden under förarbetena till denna bestämmelse och anförde härutöver i huvudsak följande. Praxis från domstol och G har inte kontrollerat om han fick tillbaka kontokortet efter köpet i kamerabutiken. Det måste anses särskilt angeläget att den som lämnar ifrån sig kortet till någon annan, för en i och för sig legitim åtgärd, också förvissar sig om att han återfår kortet. Genom att underlåta detta har G brustit i uppsikt i sådan grad att han skall anses ha förlorat kortet genom grov oaktsamhet. Det är ostridigt att de omtvistade uttagen skett innan kortet spärrades. G har därför att svara för dessa. G har i ärendet även gjort gällande att hans betalningsansvar borde bortfalla med den motiveringen att inlösande bank och den butik där kortet användes har brustit i kontroll av identiteten och behörigheten hos den som utnyttjat kortet. Banken har i denna del redovisat de aktuella köpnotorna. Det kan konstateras att dessa har undertecknats med G:s namn och att täckning för köpen funnits på kontot. Kortet var för köpen inte spärrat. Någon identitetskontroll med fotolegitimation eller liknande krävs inte enligt tillämpliga villkor och banken har inte utfäst sig att göra en sådan kontroll. Utredningen i ärendet ger inte heller vid handen att säljstället åsidosatt sin kontrollskyldighet eller i övrigt förfarit oaktsamt när det har accepterat kortbetalningen. G:s invändning kan därför inte leda till att hans betalningsskyldighet skall jämkas eller falla bort. G:s yrkande skall därför avslås. Postförsändelse med kontokort (beslut , ärende nr 2001-0031) Bakgrund, yrkande och inställning Z beställde ett hos sin bank i . Han var student i , men bodde hemma hos sina föräldrar . Trots att han berättade detta för banken skickades hans och kod till hans adress i . Han fick aldrig kortet och koden. Emellertid visade det sig att kortet hade använts för ett bankomatuttag i på . Z yrkade att banken skulle betala tillbaka de uttagna till honom. Banken bestred yrkandet och åberopade att Z måste anses ha förlorat kortet genom grov oaktsamhet i konsumentkreditlagens mening, och anförde i huvudsak följande. Banken hade vid beställningen upplyst Z om att kortet enligt bankens bestämmelser inte kunde skickas till annan adress än den ordinarie. Z har inte vidtagit tillräckliga åtgärder för att försäkra sig om kortet. Praxis från domstol och Nämnden fann att Z inte förlorat kortet genom grov oaktsamhet och biföll hans yrkande. Nämnden anförde som skäl för sitt beslut i huvudsak följande. Av utredningen framgår att banken har skickat Z:s kort och kod till hans ordinarie adress i . Annat har inte framkommit än att kortet och koden har skickats på sedvanligt sätt i separata postförsändelser . Enligt 34 § konsumentkreditlagen är kontohavaren betalningsskyldig för belopp som påförs kontot genom att kortet använts av någon obehörig person endast om kontohavaren har lämnat ifrån sig kortet till någon annan, genom grov oaktsamhet förlorat kortet eller på något annat sätt förlorat besittningen av kortet och inte efter upptäckten anmält förlusten hos kreditgivaren. Skäl saknas i detta fall att anta annat än att fråga är om obehöriga uttag. Det har inte heller gjorts gällande att Z har lämnat ifrån sig kortet till någon annan eller att han förlorat besittningen över kortet och inte anmält förlusten efter upptäckten. Frågan är då om Z genom grov oaktsamhet har förlorat kortet. Enligt vad som allmänt gäller svarar avsändaren, dvs. i detta fall banken, för att försändelser som sänts med post kommer adressaten till handa. Eftersom det får antas att Z aldrig fått kortet i sin besittning, kan man inte med fog påstå att han förlorat kortet genom grov oaktsamhet. Det saknas därmed förutsättningar för att ålägga Z betalningsansvar för de obehöriga uttagen. Vad banken har anfört om att Z borde ha vidtagit åtgärder för att försäkra sig om kortet ändrar inte denna bedömning. Z:s yrkande skall därför bifallas. Tillgrepp av kontokort ur kavaj (beslut , ärende nr 2001-4020) Bakgrund, yrkande och inställning A blev under ett besök i bestulen på sitt . Obehöriga uttag på gjordes innan A spärrade kortet. Kortet hade A förvarat i plånboken i innerfickan på sin kavaj. Antingen hade kortet stulits av en ficktjuv på gatan eller under ett cafébesök. Under cafébesöket hade A hängt kavajen över ryggen på den stol han satt på. Kavajen var vikt in mot stolen och han lutade sig mot den. Stolen stod mot en vägg. A yrkade att banken skulle ersätta honom för de obehöriga uttagen. Praxis från domstol och Banken bestred yrkandet och hävdade att A förlorat kortet genom grov oaktsamhet. Ett café är ett ställe som vanligtvis frekventeras av en mängd människor. Det har uppenbarligen funnits både tid och möjlighet för någon att obemärkt tillgripa kortet under cafébesöket. A hade därför uppenbarligen inte haft kortet under tillräcklig uppsikt. Nämnden ansåg att A inte förlorat kortet genom grov oaktsamhet och att hans yrkande därför skulle bifallas. Nämnden anförde som skäl för sitt beslut i huvudsak följande. I förevarande fall har A förvarat kortet i innerfickan på sin kavaj. Han förlorade kortet antingen genom att det stals av en ficktjuv på gatan eller genom att det stals på ett café, då kavajen hängde över den stol som A satt på och som var vänd mot en vägg. Banken, som inte har ifrågasatt uppgifterna om hur kortet kan ha förlorats, har inte invänt att kortet skulle ha förlorats genom grov oaktsamhet, om det tillgripits på gatan av en ficktjuv. Nämnden gör för sin del inte någon annan bedömning. Eftersom det inte går att klarlägga om kortet stals på gatan eller under cafébesöket har nämnden att pröva också frågan om kortet förlorats genom grov oaktsamhet under sistnämnda besök. Nämnden har i olika pleniavgöranden (ärende nr 2000-4837, 2000- 6972, 2000-8049, 2000-8208) funnit att den som förvarat sitt kontokort på sig eller intill kroppen, oavsett om det burits i en bakficka, handväska eller ryggsäck, inte kan sägas ha lämnat kvar kortet utan uppsikt och att en utgångspunkt i dessa fall därför är att förlusten normalt inte skall anses ha skett genom grov oaktsamhet. Nämnden har vidare i pleniavgörande (ärende nr 1999-2023) funnit att den som under en spårvagnsfärd förvarat sitt kort i en väska som stått mellan fötterna inte heller skall anses ha förlorat det genom grov oaktsamhet. Omständigheterna i det nu aktuella fallet skiljer sig enligt nämndens mening inte på något avgörande sätt från de redovisade fallen. Nämnden finner således att det i detta fall inte finns några sådana "mera försvårande omständigheter" som kan medföra att grov oaktsamhet skulle föreligga. A skall därför inte vara betalningsskyldig för de obehöriga uttagen. Praxis från domstol och Tillgrepp av kontokort vid användning av rollator (beslut , ärende nr 2001-5689) Bakgrund, yrkande och inställning M blev under ett besök i en matvaruaffär bestulen på sitt kontokort. Hon förvarade plånboken med kortet i en handväska som hängde över handtaget till hennes rollator. M menade att det inte kan anses oaktsamt att hon vänt sig om för att ta varor från en disk. Trots att hon ringde och spärrade kortet efter upptäckten av stölden hade någon hunnit ta ut med kortet. M yrkade att banken skulle ersätta henne med för de obehöriga uttagen. Banken bestred yrkandet och hävdade att M förlorat kortet genom grov oaktsamhet. Banken anförde i huvudsak att M hade brustit i uppsikt över den väska där kortet förvarades, då det hade gått att stjäla plånboken utan att M hade märkt det. Nämnden redogjorde för den aktuella bestämmelsen i konsument- kreditlagen, hänvisade till vissa uttalanden under förarbetena till denna bestämmelse och anförde härutöver i huvudsak följande. Nämnden har i olika pleniavgöranden (ärende nr 2000-4837, 2000-6972, 2000-8049, 2000-8208) funnit att den som förvarat sitt kontokort på sig eller intill kroppen, oavsett om det burits i en bakficka, handväska eller ryggsäck, inte kan sägas ha lämnat kvar kortet utan uppsikt och att en utgångspunkt i dessa fall därför är att förlusten normalt inte kan anses ha skett genom grov oaktsamhet. Nämnden har vidare i ett annat pleniavgörande (ärende nr 1999-2023) funnit att den som under en spårvagnsfärd förvarat sitt kort i en väska som stått mellan fötterna inte kan anses ha förlorat det genom grov oaktsamhet. Omständigheterna i förevarande fall skiljer sig enligt nämndens mening inte på något avgörande sätt från nyssnämnda fall, även om kortet har förvarats i en väska som möjligen inte har burits intill kroppen, utan hängt på en rollator som M får förmodas ha hållit i. Utgångspunkten för bedömningen är således att M inte har varit grovt oaktsam när hon förvarat kortet på sätt som skett under affärsbesöket. Som framgår av nämndens praxis kan bedömningen emellertid inte stanna vid detta. Det måste vidare undersökas om det kan finnas några omständigheter som motiverar avvikelser från sagda utgångspunkt. Några särskilda omständigheter som gjort att M bort vara mer försiktig än vad som normalt påkallas har inte framkommit. Praxis från domstol och Den enda särskilda omständighet som framkommit är det förhållandet att M för vänt sig om för att ta en vara ur en disk. Detta får enligt nämndens mening anses vara ett normalt beteende i den aktuella situationen och är i vart fall inte en sådan "mera försvårande omständighet" som bör föranleda att M skall anses ha förlorat kortet genom grov oaktsamhet. Nämnden finner därför att M inte har orsakat förlusten av kontokortet genom grov oaktsamhet. Hennes yrkande skall därför bifallas. Tillgrepp ur klädskåp (beslut , ärende nr 2001-3538) Bakgrund, yrkande och inställning K blev under ett besök på ett träningscenter i bestulen på sitt kontokort. Han hade under ett träningspass låst in sin plånbok i ett låsbart klädskåp. När han kom tillbaka efter passet var allt normalt, men han duschade hade någon brutit upp skåpet och stulit plånboken. Obehöriga uttag om gjordes innan han hunnit spärra kortet. K yrkade att banken skulle ersätta honom för de obehöriga uttagen. Banken bestred yrkandet och hävdade att kortet hade förlorats genom grov oaktsamhet. Banken anförde i huvudsak följande. På träningscentret fanns särskilda skåp för förvaring av värdesaker vid receptionen. Värdesaker borde därför förvaras där, eftersom klädskåpen var ganska lätta att bryta upp. Genom att förvara kortet i klädskåpet hade K brustit i aktsamhet. Nämnden redogjorde för den aktuella bestämmelsen i konsument- kreditlagen, hänvisade till vissa uttalanden under förarbetena till denna bestämmelse och anförde härutöver i huvudsak följande. Enligt nämndens fasta praxis anses det som grovt oaktsamt att lämna kvar ett kontokort i ett förvaringsutrymme som inte är låst, såsom i ett olåst tjänsterum eller en olåst skrivbordslåda. I det nu aktuella fallet förvarades emellertid kontokortet i ett låst klädskåp på ett träningscenter under då K duschade. Nämnden kan under dessa förhållanden inte finna att det i detta fall finns några sådana "mera försvårande omständigheter" som kan medföra att grov oaktsamhet skulle föreligga. K kan därför inte anses ha förlorat kortet genom en sådan oaktsamhet. Praxis från domstol och Nämnden finner på grund av detta att K inte är betalningsskyldig för de obehöriga uttag som har gjorts på hans konto. Hans yrkande skall därför bifallas. Två ledamöter ville avslå yrkandet med följande motivering. konstaterat skall K anses ansvarig för de obehöriga uttag som gjorts med hans kontokort, endast om han förlorat kortet genom grov oaktsamhet. Till skillnad mot majoriteten anser vi att så har skett i det aktuella ärendet. Av utredningen framgår att det finns värdeskåp i anslutning till receptionen på träningscentret. Anledningen till att ett sådant har installerats i lokalen, måste uppenbarligen vara att ett klädskåp, oavsett om det är låst eller inte, inte kan anses utgöra en stöldsäker förvaringsplats. Av denna anledning bör alltså, såsom banken ansett, plånböcker och värdesaker lämpligen förvaras i värdeskåpet. Genom att förvara plånboken med kortet i ett klädskåp har K inte varit tillräckligt aktsam. Hans yrkande skall därför lämnas utan bifall. Tillgrepp av kontokort vid övernattning i skola (beslut , ärende nr 2001-4153) Bakgrund, yrkande och inställning N blev bestulen på sin plånbok som bl.a. innehöll hans kontokort i samband med att han övernattade i en skola under ett hockeyläger. Plånboken hade han lagt i fickan på ett par shorts som låg på en bänk från den säng där han sov. Han sov tillsammans med sju andra i rummet. Dörren till rummet fick inte låsas på grund av brandbestämmelser, men dörren till korridoren utanför var låst. I korridoren fanns en förälder som nattvakt fram till 01- tiden. Obehöriga uttag hade gjorts med kortet samma natt mellan och . N yrkade att banken skulle ersätta honom för de obehöriga uttagen. Banken bestred yrkandet och hävdade att N förlorat kortet genom grov oaktsamhet samt anförde i huvudsak at N borde ha förvarat kortet på ett mer betryggande sätt han sov tillsammans med flera andra människor. Praxis från domstol och Nämnden redogjorde för den aktuella bestämmelsen i konsument- kreditlagen, hänvisade till vissa uttalanden under förarbetena till denna bestämmelse och anförde härutöver i huvudsak följande. N håller för sannolikt att kortet stulits av någon som smugit sig in i rummet. Detta har inte ifrågasatts av banken. Nämnden utgår därför från att kortet har förlorats på detta sätt. Nämnden har i ett pleniavgörande (ärende nr 1999-1705) funnit att den som i sin bostad bestulits på sitt kontokort normalt sett inte kan anses ha förlorat det genom grov oaktsamhet. I det nu aktuella fallet har N visserligen inte bestulits i sitt hem, men han har å andra sidan förvarat kortet i sin omedelbara närhet när han sov i det rum som tjänade som hans tillfälliga bostad under ett hockeyläger. Att förvara kortet på detta sätt kan enligt nämndens mening inte anses utgöra ett onormalt beteende i den aktuella situationen. Det förelåg enligt nämndens mening inte heller några sådana särskilda omständigheter som bort föranleda N att iaktta större försiktighet eller vidta ytterligare försiktighetsåtgärder. Nämnden finner med hänvisning till det anförda att det i det nu aktuella fallet inte föreligger några sådana "mera försvårande omständigheter" som krävs för att grov oaktsamhet skall anses föreligga. N:s yrkande skall därför bifallas. Tillgrepp av kontokort efter drogning (beslut , ärende nr 2002-4742) Bakgrund, yrkande och inställning P yrkade att banken skulle ersätta honom med för obehöriga uttag som gjorts med hans . P anförde härvid i huvudsak följande. Under ett besök i i blev han drogad med sömnmedel och rånad på sitt . Under sitt besök träffade han tre personer som visade honom runt i staden. Personerna bjöd honom på en mango och en öl. Mangon köptes vid ett stånd och ölen () öppnades framför hans ögon. I och med att det hela skedde precis vid en öppen gata med en massa människor och eftersom han hade umgåtts med sina följeslagare i åt han mangon och drack ölen utan någon misstanke om vad som skulle hända. efter att han ätit mangon och druckit upp ölen så slutade han att minnas. vaknade han upp på sitt hotellrum . Praxis från domstol och märkte då att han blivit bestulen på alla sina värdesaker. Han spärrade kortet . Ett köp uppgående till det yrkade beloppet hade gjorts med hans kort. Banken bestred yrkandet och anförde som grund för bestridandet att kortet förlorats genom grov oaktsamhet. Banken anförde att det av anmälarens egen berättelse framgår att han var medveten om att både miljön där han vistades samt att sällskapet med för honom okända personer motiverade både en skärpt uppsikt över kortet och en allmän vaksamhet mot t.ex. en sådan incident som han råkade ut för. Det är bankens uppfattning att anmälaren mot bakgrund av denna kunskap när han lät sig bjudas på mat och dryck utsatte sig för en medveten risk att förlora uppsikten över bl.a. sitt kort. Banken anser alltså att anmälaren förlorat kortet genom grov oaktsamhet. Nämnden redogjorde för den aktuella bestämmelsen i konsument- kreditlagen, hänvisade till vissa uttalanden under förarbetena till denna bestämmelse och anförde härutöver i huvudsak följande. Vilka krav på aktsamhet som bör ställas får avgöras mot bakgrund av omständigheterna i det enskilda fallet. I förevarande fall har P befunnit sig utomlands och där vistats i miljöer där stöldrisken får anses förhöjd och där ökad vaksamhet krävs. Som P själv har varit medveten om kan särskild vaksamhet vara på sin plats när obekanta personer bjuder på mat och dryck, med hänsyn till risken att denna preparerats med droger. Genom att P, trots att han varit medveten om detta, har låtit sig bjudas på frukt och dryck av okända personer anser nämnden att kortet får anses ha förlorats genom grov oaktsamhet. P:s yrkande kan därför inte bifallas. Tillgrepp av kontokort från lägenhetshotell (beslut , ärende nr 2002-8212) Bakgrund, yrkande och inställning C bodde på ett lägenhetshotell med sin dotter. Hon var själv ute , men hennes plånbok i vilken hon förvarade sitt kontokort låg kvar i en väska på en säng innanför ytterdörren. Hennes dotter låg och läste i det andra av lägenhetens Praxis från domstol och Någon öppnade den olåsta ytterdörren och tillgrep plånboken och kortet utan att dottern märkte detta. C yrkade betalningsbefrielse för de tre obehöriga uttagen som gjordes med kortet innan det spärrades. Banken bestred yrkandet och anförde som grund för detta att C förlorat kortet genom grov oaktsamhet, då hon lämnat kvar det på hotellrummet. Nämnden redogjorde för den aktuella bestämmelsen i konsument- kreditlagen, hänvisade till vissa uttalanden under förarbetena till denna bestämmelse och anförde härutöver i huvudsak följande. Det aktuella kortet har stulits när det lämnats i ett hotellrum, låt vara att rummet legat i ett lägenhetshotell. Nämnden har i sin praxis uttalat att hotellrum typiskt sett är en plats där det föreligger en förhöjd stöldrisk. I förevarande fall har dörren varit olåst och kortet har förvarats i en väska precis innanför dörren ut till korridoren. Även om C:s dotter befann sig i det angränsande rummet, har det uppenbarligen funnits både tid och tillfälle för någon att stjäla kortet. Det hade vidare varit lätt för C att förhindra stölden genom att ta med sig kortet, låsa dörren eller förvara kortet på ett sådant sätt att hennes dotter hade uppsikt över det. Nämnden finner därmed att kortet måste anses ha förlorats genom grov oaktsamhet i nämnda bestämmelses mening. C:s yrkande kan därför inte bifallas. Tillgrepp av kontokort från arbetsplats (beslut , ärende nr 2005-0247) Bakgrund, yrkande och inställning H yrkade ersättning med avseende obehöriga köp med hennes bankkort, och anförde härvid i huvudsak följande. Hon anser att hon förvarat kortet på ett säkert sätt. Hennes väska innehållande plånbok med bl.a. bankkort förvarades i ett stängt skåp inne på hennes privata kontor. Ytterdörren till hennes arbetsplats är låst. Det är endast elva personer som arbetar där. De har alla eget kontor och god uppsikt över samtliga kontor. Okända personer kan inte uppehålla sig där obemärkt. Hon upptäckte förlusten av kortet vid när hon skulle gå hem för dagen. Stölden måste ha skett mellan och 15.30. Praxis från domstol och satt i stort sett på sitt kontor. Hon lämnar kontoret endast kortare stunder för toalettbesök. Banken bestred yrkandet med hänvisning till att H måste anses ha förlorat kortet genom grov oaktsamhet samt anförde i huvudsak följande. H har förvarat kortet i en väska som förvaras i ett stängt men inte låst skåp, utan kortinnehavarens omedelbara och kontinuerliga uppsikt. Kortet har förvarats i en miljö där även andra personer har tillgång till kontoret. Detta utgör sammantaget sådan grov oaktsamhet som avses i 34 § konsumentkreditlagen. Nämnden redogjorde för den aktuella bestämmelsen i konsument- kreditlagen, hänvisade till vissa uttalanden under förarbetena till denna bestämmelse och anförde härutöver i huvudsak följande. Av utredningen framgår att H vid tillgreppstillfället hade lämnat sin väska, i vilken bankkortet förvarades, utan uppsikt i ett skåp på sitt tjänsterum. Vare sig skåpet eller dörren till rummet var då låsta. En inte obetydlig krets människor har uppenbarligen kunnat få tillträde till rummet. Kortet måste därmed, i enlighet med nämndens fasta praxis, anses ha förlorats genom grov oaktsamhet i den aktuella lagregelns mening. H:s yrkande kan därför inte bifallas. Sen spärranmälan (34 § första stycket 3 konsumentkreditlagen) Tillgrepp av kontokort ur bostad (beslut , ärende nr 1997-2728) Bakgrund, yrkande och inställning K blev bestulen på sitt kontokort i sin bostad. Dörren till bostaden var olåst, men ytterporten låst med kodlås. Kontokortet låg i , som i sin tur låg i hennes handväska. När hon behövde sin plånbok kunde hon inte finna den. Hon ägnade kvällen åt att försöka hitta den. Någon tanke på att den blivit stulen hade hon inte. Hon spärrade kortet först . Det visade sig därefter att någon obehörig person lyckats ta ut via bankomat. Banken krävde att K skulle stå för uttagen eftersom kortet inte spärrats efter det att hon upptäckt förlusten. Praxis från domstol och Nämnden biföll K:s yrkande och uttalade som skäl för beslutet i huvudsak följande. Nämnden kan konstatera att det i ärendet är ostridigt att K inte har förlorat kortet vare sig genom att lämna ifrån sig detta till någon annan eller genom grov oaktsamhet, utan att förlusten har skett på annat sätt. Förutsättningarna för att en kontohavare vid sådant förhållande skall vara betalningsskyldig för de uttag någon obehörig person gjort med kortet anges i 34 § första stycket punkten 3 konsumentkreditlagen (1992:830). Enligt nämnda stadgande krävs att kontohavaren inte anmält förlusten av kortet efter upptäckten. I förarbetena till konsumentkreditlagen (se prop. 1991/92:83 s. 144 samt 1976/77:123 s. 190 f.) berörs inte närmare frågan om vad som avses med efter upptäckten. Av utredningen i ärendet framgår att förlusten av kontokortet sannolikt ägde rum . Av de uppgifter K själv lämnat, och som inte bestritts av banken, framgår att hon inte saknade plånboken förrän . Vidare framgår att K funnit det osannolikt att någon gått in i hennes lägenhet och stulit plånboken, att hon letat igenom lägenheten ett flertal gånger i tron att hon förlagt plånboken samt att hon därefter lagt sig för "att sova på saken". Det är ostridigt att spärranmälan av kortet gjordes . Med hänsyn till att K - i enlighet med vad som framgår av utredningen - under den för förlusten aktuella tidpunkten befunnit sig i bostaden måste det enligt nämndens mening anses naturligt att hon svårligen kunde tro att en stöld hade ägt rum. Det framstår därför som acceptabelt att hon, innan anmälan görs, grundligt söker igenom bostaden och noga tänker över var hon kan ha förlagt plånboken. Enligt nämndens mening får det under dessa omständigheter godtas att anmälan sker först när hon inser att hon måste ha förlorat sin plånbok med det aktuella kortet.