sou · GTB395 · 2006-01-01 00:00:00 — De kommersiella förfoganden som blir möjliga genom tillägget i bestämmelsen innebär en utvidgning av högskolans behörighet och kompetensområde. Högskolornas uppgift att främja nyttiggörande innebär att högskolorna på olika sätt skall skapa goda förutsättningar för att forskningsresultat kommer till nytta. Främjandet innebär dock inte att högskolorna själva måste vidta åtgärderna, men högskolorna skall ha en pådrivande roll i arbetet med att forskningsresultaten får spridning och kan komma till nytta. Sådana förutsättningar finns redan på många högskolor genom etablerade näringslivskontakter, holdingbolag, teknikbyar m.m. För dessa högskolor blir uppgiften att skapa än bättre förutsättningar för att högskoleforskare och det omgivande samhället skall få kontakt med varandra. När högskolorna saknar etablerade kontaktytor med näringslivet, blir det en uppgift att på bästa sätt utveckla sådana. Högskolorna skall skapa grunden för att högskolevärlden och forskarna möter industri, marknad och finansiärer samt för att lämpliga kontakter etableras. Högskolornas uppgift att främja nyttiggörande av forskningsresultat innefattar också att erbjuda eller anvisa möjligheter till utbildning för högskoleforskare i frågor om immaterialrättsligt skydd för forskningsresultat, affärsplaner, företagsledning, entreprenörskap och liknande utvecklingsarbete. 10.2.4Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 8 kap. 13 § Sekretess gäller i ärende om ansökan om patent för uppgift om uppfinning eller företagshemlighet, om annat inte följer av gällande lagstiftning om patent. Sekretess gäller för sådan uppgift om uppfinning som har lämnats till myndighet enligt lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar eller lagen (xxxx:yy) om rätten till uppfinningar av lärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter vid universitet och högskolor. Sekretess gäller för uppgift om uppfinning som arbetsgivaren skall underrättas om enligt lagen (xxxx:yy) om rätten till uppfinningar av lärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter vid universitet och högskolor. Om patent har sökts på uppfinningen, gäller dock sekretessen endast om uppgiften omfattas av sekretess enligt första stycket. Sekretess gäller i ärende om registrering av mönster för uppgift om mönstret, om sökanden har begärt det och annat inte följer av gällande lagstiftning om mönsterskydd. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretess enligt andra och tredje styckena i högst . Anmälningar som redan har lämnats till arbetsgivaren enligt den föreslagna nya 4 a § lag (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar kommer per automatik att omfattas av sekretess enligt bestämmelsens andra stycke. Den nya sekretessbestämmelsen i paragrafens tredje stycke innebär att sekretess också gäller för uppgifter om patenterbara uppfinningar som skall lämnas till arbetsgivaren enligt 4 a § lag (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar. Innebörden av tredje stycket är att sekretess gäller för uppgifter om själva uppfinningen redan när det inträtt en skyldighet att anmäla uppfinningen till arbetsgivaren enligt den föreslagna bestämmelsen 4 a §. Syftet med bestämmelsen är att något vidga sekretessen för uppgifter om en uppfinning som görs av lärare och övriga arbetstagare med forskningsuppgifter vid högskolorna. De uppgifter som omfattas av sekretessen i tredje stycket skall avse själva uppfinningen. Föremålet för sekretess är därför mer begränsat än enligt andra stycket. Uppgifter om t.ex. produktionsmetoder, kostnadskalkyler m.m. omfattas normalt inte av sekretess. Uppgifterna måste direkt ta sikte på själva uppfinningen, t.ex. beskrivningen av en viss teknisk anordning, en kemisk process eller tidigare okända effekter av ett visst preparat. Det kan antas att det är sådana uppgifter som typiskt sett finns angivna i en anmälan om en uppfinning, som en arbetstagare har sammanställt men ännu inte lämnat till arbetsgivaren. Sådana uppgifter kan också finnas att tillgå det tar för uppfinnaren att sammanställa en anmälan. Sekretess kan därför även gälla innan själva anmälan är upprättad. Redan när exempelvis resultaten av vissa prov visar att det är fråga om en uppfinning som skall anmälas till arbetsgivaren, kan sekretess komma att gälla för provresultaten. Ändringen i fjärde stycket innebär att de särskilda reglerna om sekretess för patentansökningar blir gällande om patent söks på uppfinningen. Det motsvarar vad som gäller enligt 8 kap. 13 § andra stycket sista ledet sekretesslagen. Sekretessen har till syfte att skydda den enskildes ekonomiska intressen. Den skada som framför allt kan aktualiseras i sammanhanget är att uppfinnaren går miste om möjligheten att skydda sina forskningsresultat genom ett patent. Om uppgifter är sådana att de skall anmälas till arbetsgivaren, är de också av den karaktären att de omöjliggör en senare patentansökan. Av denna anledning finns det inte skäl för en skadeprövning, utan sekretessen bör vara absolut. Femte och sjätte styckena motsvarar nuvarande fjärde och tredje styckena. En mer ingående redogörelse för bestämmelsens syfte och innebörd finns i avsnitt 6.3. Sekretess gäller hos universitet och högskolor för uppgifter om uppfinningar eller forskningsresultat som kommer fram vid sådan forskning som efter överenskommelse bedrivs i samverkan med en enskild, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Sekretess enligt första stycke gäller även hos annan myndighet som tillsammans med ett universitet eller en högskola deltar i forskningssamverkan med en enskild. Sekretess enligt första eller andra stycket hindrar inte att en uppgift lämnas till någon annan som tar del i den forskningssamverkan som uppgiften hänför sig till. Regeringen kan för särskilt fall förordna om undantag från sekretessen, om den finner det vara av vikt att uppgiften lämnas. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Om det före utgången av har getts in en patentansökan eller en ansökan om registrering av mönster, gäller sekretess om uppgiften omfattas av sekretess enligt 13 §. Bestämmelsen är ny och behandlar frågor som sekretess vid forskningssamverkan. Den har behandlats närmare under avsnitt 6.4. Enligt första stycket skall sekretess gälla för uppgifter om uppfinningar och forskningsresultat som kommer fram vid Föremålet för sekretessen är således uppgifter om uppfinningar och forskningsresultat och inte sådant som rör de olika parternas ekonomiska förhållanden i övrigt. Bestämmelsen innehåller ett rakt skaderekvisit, och utgångspunkten vid bedömningen om det finns risk för skada för en enskild är därför att offentlighet skall råda. Sekretess enligt den nya bestämmelsen bör förutsätta att den enskilda samarbetsparten verkligen kan skadas genom att uppgiften röjs. I första hand är det fråga om en skada som följer av att uppfinningen eller forskningsresultatet inte kan skyddas enligt de immaterialrättsliga reglerna. Det främst fråga om risken för att forskningsresultaten inte kan skyddas genom patent som aktualiseras, eftersom den mönsterrättsliga lagstiftningen numera innefattar regler om en nyhetsfrist. Det kan vidare inte uteslutas att skälen för sekretess även i andra situationer än de nämnda kan vara så starka att uppgifter bör hållas hemliga. Det kan exempelvis vara så att ett forskningsresultat visserligen inte kommer att patentsökas, men att forskningen lett till att en ny produkt är på väg att introduceras på marknaden. Om den enskilde i ett sådant fall genom ett offentliggörande skulle drabbas av en orimlig ekonomisk skada, kan det vara ett skäl att inte lämna ut uppgifterna. Den nya bestämmelsen bör därför inte utesluta sekretess även i sådana situationer. Det skyddsintresse som bestämmelsen avser att ta tillvara blir givetvis mest framträdande när det finns forskningsresultat som kan skyddas på immaterialrättslig väg. Ju ett forskningsprojekt pågått, desto större är sannolikheten att det kommer fram forskningsresultat som kan vara värda att skydda genom ett patent. Eftersom det inte bör vara alltför tidskrävande för dem som deltar i en forskningssamverkan att bedöma om resultaten skall skyddas immaterialrättsligt, kan sekretesstiden vara kort. Utgångspunkten för beräkning av sekretesstid är enligt 1 kap. 10 § sekretesslagen den tidpunkt då handlingen kom till. Om en ansökan om patent eller mönsterskydd ges in , förlängs sekretesstiden hos högskolan eller annan myndighet som har tillgång till uppgiften, om sekretess gäller enligt 8 kap. 13 § första stycket sekretesslagen. Andra stycket innebär att sekretess även gäller hos andra myndigheter än högskolor, som tillsammans med dessa deltar i ett Det kommer således att gälla en primär sekretess för uppgifter om uppfinningar och forskningsresultat hos dessa myndigheter. För att det skall vara möjligt med ett fritt utbyte av information mellan olika parter som samverkar kring viss forskning, har det föreskrivits i tredje stycket att sekretessen inte utgör hinder för att uppgifter lämnas mellan de olika inblandade. Fjärde stycket anger att regeringen för ett särskilt fall kan förordna om undantag från sekretessen. Bestämmelsen motsvarar 8 kap. 9 § tredje stycket sekretesslagen. Sekretess gäller, i den utsträckning regeringen föreskriver det, för uppgift om uppfinningar eller forskningsresultat som ingår i en ansökan från ett universitet eller en högskola till en statlig myndighet om ekonomiskt stöd, om det kan antas att en enskild lider skada om uppgiften röjs. Regeringen kan för särskilt fall förordna om undantag från sekretessen, om den finner det vara av vikt att uppgiften lämnas. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Om det före utgången av har getts in en patentansökan eller en ansökan om registrering av mönster, gäller sekretess om uppgiften omfattas av sekretess enligt 13 §. Bestämmelsen är ny och har behandlats närmare under avsnitt 6.5. I första stycket föreskrivs att sekretess skall gälla för uppgifter om uppfinningar och forskningsresultat. Skyddsföremålet är således detsamma som för den bestämmelse som föreslagits vid forskningssamverkan. Sekretessen gäller således för uppgifter om uppfinningar och forskningsresultat och inte sådant som rör sökandens ekonomiska och organisatoriska förhållanden i övrigt. Vidare gäller det ett rakt skaderekvisit. Uppgifter skall alltså lämnas ut, om detta inte medför skada för den enskilde. Den skada som åsyftas är främst förlusten av möjligheten till ett immaterialrättsligt skydd. På samma sätt som tidigare nämnts beträffande sekretess vid forskningssamverkan kan även andra skaderisker föranleda sekretess. För att sekretess skall gälla, måste ansökan komma från en högskola. Eftersom en forskningsfinansiär normalt kräver att en högskola är delaktig i ansökan genom att ställa sina anläggningar till förfogande för projektet är detta normalt fallet. I andra stycket föreskrivs det att regeringen skall ha möjlighet att förordna om undantag från sekretessen. Enligt tredje stycket gäller sekretessen i högst . Av 1 kap. 10 § sekretesslagen följer att utgångspunkten för beräkningen av tiden är när handlingen kom till. Det skyddsintresse som motiverar sekretessen är av ett sådant slag att en kort sekretesstid är tillräcklig. Om en uppgift som omfattas av sekretess enligt denna bestämmelse ingår i en patentansökan, eller en ansökan om registrering av mönster enligt mönsterskyddslagen, skall det dock gälla samma sekretess hos högskolor och andra myndigheter som enligt 8 kap. 13 § gäller i ansökningsärendet. En förutsättning för detta är att ansökan om patent respektive mönsterskydd har getts in inom femårstiden. 1.Denna lag träder i kraft den 2.Bestämmelsen i 8 kap. 30 § skall endast tillämpas på forskningssamverkan som inletts efter lagens ikraftträdande. För forskningssamverkan som inletts skall äldre lag tillämpas. Enligt övergångsbestämmelserna skall reglerna endast gälla för forskningssamverkan som inletts efter att lagen trätt ikraft. För uppgifter i allmänna handlingar som kommit till inom forskningssamverkan som inletts gäller äldre rätt. Rätten till resultaten av högskoleforskningen Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall klarlägga de rättsliga konsekvenserna av ett avskaffande av det s.k. lärarundantaget i lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar. Övervägandena skall inne- fatta universitets och högskolors eventuella skyldighet att möjlig- göra kommersialisering av de forskningsresultat som lärare under- rättat lärosätet om. Utredaren skall vidare överväga möjligheten att, med ett bibe- hållet lärarundantag, införa en skyldighet för lärare liknande den som gäller för andra arbetstagare att anmäla uppfinningar till sin arbetsgivare. Utredaren skall därvid överväga behovet av ändringar i regelverket för att ge lärosätena möjlighet att överta äganderätten och därigenom främja kommersialisering av forskningsresultat. Utredaren skall, i samband med sina överväganden om vilka skyldigheter ett lärosäte bör ha att möjliggöra kommersialisering av forskningsresultat, utreda om det kan behövas ett förtydligande av högskolans samverkansuppgift enligt 1 kap. 2 § högskolelagen (1992:1434). Utredaren skall därutöver överväga behovet av utvidgad sekretess för uppgifter inom forskning. Regler om rätten till arbetstagares uppfinningar I lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar regleras rätten till patenterbara uppfinningar av arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Som huvudregel gäller enligt 2 § i denna lag att en uppfinnare – även om denne är anställd – har rätt till sina uppfin- ningar. Arbetsgivaren har dock under vissa förutsättningar disposi- tionsrätt till en uppfinning mot ekonomisk ersättning till den an- ställde (se 3 §). Därvid gäller att ju närmare sambandet är med arbetsgivarens verksamhet desto större möjligheter har arbets- givaren att ta över rätten till uppfinningen. Lagen innehåller också bestämmelser om skyldighet för arbets- tagaren att informera arbetsgivaren om uppfinningens tillkomst, bestämmelser om tidsfrister för arbetsgivarens rätt att förvärva rättigheterna till uppfinningen samt om sekretess och ersättning. Lagen är dispositiv varför det är möjligt att genom avtal bestämma om en annan ordning. Särskilda regler för högskoleforskningen Lärare vid universitet, högskolor och andra inrättningar inom undervisningsväsendet anses enligt 1 § andra stycket lagen om rätten till arbetstagares uppfinningar inte som arbetstagare och omfattas därför inte av lagen. Detta har kommit att benämnas lärarundantaget. Dessa lärare – som i regel även är forskare – har därmed rätten att själva exploatera de forskningsresultat som de tagit fram i sin anställning. Många lärare har genom av- tal fört över sin rätt till forskningsresultatet till högskolans holdingbolag, ett företag eller till en annan organisation. Bestämmelser om vem som kan anställas som lärare finns i 3 kap. högskolelagen (1992:1434) och 4 kap. högskole-förordningen (1993:100). De lärare som får anställas vid lärosäten är profes- sorer, adjungerade professorer, lektorer, adjungerade lektorer, adjunkter, adjungerade adjunkter, forskarassistenter, biträdande lektorer, timlärare och gästlärare. Diskussioner om lärarundantaget har pågått . Bland annat behandlades frågan huruvida lärarundantaget borde upphävas i betänkandena Fortsatt högskoleutbildning (SOU 1977:63) och Arbetstagares uppfinningar (SOU 1980:42). Båda utredningarna fann att det borde behållas. Ett upphävande ansågs försvåra rekry- tering, orsaka att skickliga lärare lämnar högskolan eller öka antalet bisysslor. I betänkandet Samverkan mellan högskolan och näringslivet (SOU 1996:70) av den s.k. (Nyttiggörande av forskningsresultat), menade utredaren att ett upphävande av lärarundantaget inte automatiskt skulle ge högskolan bättre möjlig- heter att kommersialisera forskningsresultat. Om högskolan däremot fick i uppgift att kommersiellt exploatera de anställdas uppfinningar genom en ändring av högskolelagen, och därmed också avsatte resurser för denna uppgift, skulle möjligheterna öka. Kostnaderna för detta bedömdes vara stora och högskolan skulle tvingas ta i anspråk resurser från sin ordinarie verksamhet. förordade därför att lärarundantaget skulle behållas. I propositionen Forskning och samhälle (prop. 1996/97:5) gjorde regeringen bedömningen att lärarundantaget är ett viktigt incitament för forskarna att kommersialisera forskningsresultaten. Regeringen menade vidare att det ingår i högskolornas ansvar att skapa goda förutsättningar för att nyttiggöra den kunskap forsk- ningen genererar men att kommersiell exploatering inte är hög- skolans uppgift utan borde ske genom de holdingbolag som bildats. Det ansågs också viktigt att forskningsresultat immaterialrättsligt skyddas och förs vidare till kommersialisering och att högskolan bör delta i denna process genom rådgivning på en övergripande nivå. I propositionen Vissa forskningsfrågor (prop. 1998/99:94) gjorde regeringen bedömningen att forskningsresultat i högre utsträckning bör kommersialiseras men att läraren bör behålla rättigheterna till dessa. av den svenska forskningspolitiken (Forskning 2000) ansåg det angeläget att högskolornas roll skulle stärkas när det gäller att ta till vara och skapa förutsättningar för att ekonomiskt utnyttja forskningsresultat (SOU 1998:128). Kom- mittén förordade att ett generellt avtal skulle slutas där patent och andra immateriella rättigheter överlåts till högskolan. Möjligheten att reglera frågan via kollektivavtal har diskuterats i överläggningar mellan företrädare för och Arbetsgivar- verket. Regeringen slog emellertid i propositionen Forskning och förnyelse (prop. 2000/01:3) fast att kollektivavtal inte är en fram- komlig väg. I propositionen FoU och samverkan i innovations- systemet (prop. 2001/02:2) återkom regeringen till frågan. Olika tänkbara åtgärder togs upp, bl.a. rörande lärares underrättelse- skyldighet avseende forskningsresultat. Regeringen ansåg att frågan behövde beredas ytterligare med berörda myndigheter och organi- sationer. Verket för innovationssystem () har i rapporten (VP 2003:1) föreslagit att lärarundantaget behålls och att det införs en skyldighet för den enskilde läraren att anmäla sina patenterbara uppfinningar till den högskola där han eller hon är anställd. Myndigheten lämnade även förslag beträffande sekretess, förfoganderätt samt ersättningsfrågor. Om en ersättningsrätt införs måste, enligt verket, även en anmälningsplikt för patentan- sökningar införas. Det har funnits motsvarigheter till lärarundantaget även i andra länder. har dock flera av dessa länder ändrat bestäm- melserna, vilket medfört att detta undantag i flera fall har avskaf- fats. I har offentliga forskningsinstitutioner (universitet, högskolor och statliga forskningsinstitut) rätt att ta över de anställdas uppfinningar om dessa är gjorda efter . Detta är reglerat i en särskild lag. Lärare är skyldiga att utan dröjsmål anmäla en patenterbar uppfinning. Institutionen har på sig att utreda om den vill ta över rätten. Den måste enligt lag aktivt verka för att uppfinningen kommer till nytta. I regel fördelas netto- överskottet av uppfinningen med en tredjedel till läraren och två tredjedelar till högskolan. I har universitet och högskolor rätt att överta de anställdas uppfinningar. Högskolan måste underrätta den anställde om lärosätet vill göra detta. Hög- skolan har ett självständigt ansvar för att forskningsresultat som tagits fram vid institutionen kommer till användning i näringslivet. I tillämpas ett lärarundantag på i princip samma sätt som i , men förbereds ett lagförslag som innebär att högskolan skall äga resultaten av beställd forskning. Det före- slås även en anmälningsplikt för läraren samt att medel avsätts till högskolan för att stödja kommersialiseringen. I har det funnits bestämmelser liknande det svenska lärarundantaget. Dessa bestämmelser ändrades 2002 och innebär att den anställde äger uppfinningen men att högskolan kan göra obegränsat eller begränsat anspråk på uppfinningen . Läraren får av bruttointäkterna från uppfin- ningen varpå patentagenturen och högskolan delar resten lika. I har uppfinnaren rätt till sina uppfinningar. Om högskolan får federala anslag har lärosätet rätt till en uppfinning som tagits fram med hjälp av anslaget. På får alla nyan- ställda teckna ett avtal om att anmäla uppfinningar som tagits fram inom ramen för deras arbetsuppgifter eller genom att resurser tagits i anspråk mer än tillfälligtvis. Nettointäkterna från anmälda uppfinningar delas lika mellan läraren, institutionen och , om framställt anspråk inom . Svenska staten skall som huvudman svara för att universitet och högskolor anordnar utbildning, forskning och utvecklingsarbete. Universiteten och högskolorna skall även enligt 1 kap. 2 § högskolelagen samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet, vilket brukar benämnas högskolans samverkansuppgift. Hur verksamheten skall bedrivas regleras framför allt i högskolelagen och i högskoleförordningen. För att främja kommersiell verksamhet vid universitet och hög- skolor har s.k. holdingbolag inrättats vid fjorton lärosäten. Dessa holdingbolag har till uppgift att bl.a. hjälpa lärare vid högskolan att kommersialisera sina uppfinningar. Bolagsformen är tänkt att underlätta kontakterna med externa intressenter. Läraren överlåter sin rätt till uppfinningen till holdingbolaget. I gengäld åtar sig bolaget att stå för kostnaderna för patentering samt att ge läraren en viss del av eventuell vinst. Dessa villkor regleras i avtal mellan holdingbolaget och läraren. För forskning vid universitet och högskolor gäller som huvudregel att de uppgifter som förekommer där är offentliga. Sekretessbe- stämmelser finns för uppgifter som förekommer i s.k. uppdrags- verksamhet för enskilds räkning, 8 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100) samt för vissa uppgifter i samband med ansökan om forskningsmedel från ett forskningsråd, 8 kap. 6 § sekretesslagen samt 2 § sekretessförordningen (1980:657) och dess bilaga. I fråga om s.k. uppdragsforskning gäller sekretess hos en myn- dighet för uppgifter som avser provning, bestämning av egenskaper eller myckenhet, värdering, vetenskaplig, teknisk, ekonomisk eller statistisk undersökning eller annat sådant uppdrag som myndig- heten utför för enskilds räkning, om det måste antas att uppdraget har lämnats under förutsättning att uppgiften inte röjs. och högskolor samverkar med andra forsknings- utförare, s.k. forskningssamverkan, finns det däremot inte någon sekretessbestämmelse som motsvarar vad som gäller vid upp- dragsforskning. Möjligheterna till sekretess för uppgifter i en ansökan om forsk- ningsmedel som lämnas till ett forskningsråd följer av 8 kap. 6 § sekretesslagen samt 2 § sekretessförordningen. Sekretessen gäller vid stödverksamhet med avseende på näringslivet för uppgifter om enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forsk- ningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgifterna röjs. Bestämmelserna om sekretess i forskning och deras effekter har diskuterats i flera tidigare utredningar och rapporter. Den ovan nämnda föreslog att sekretesslagen ändras så att universitet och högskolor kan göra sekretessåtaganden vid forskningssamverkan med en enskild part. Utredningen ansåg också att möjligheterna till sekretess för uppgifter i forskningsan- sökningar skulle förtydligas genom att i 8 kap. 6 § sekretesslagen forskning uttryckligen anges som en verksamhet där sekretess kan gälla. har i rapporten föreslagit att sekretess införs för immaterialrättsligt skyddsbara forskningsresultat till förmån för rättsinnehavare som är anställd vid en högskola samt för uppgift som avser en företagshemlighet som inkommit till högskolan om det måste antas att uppgiften lämnats under förutsättning att de inte röjs. har även anslutit sig till