sou · GTB328 · 2006-01-01 00:00:00 — (Ura 2004:2) ges en beskrivning av aktuella tendenser och trender på arbetsmarknaden kopplat till utbud och efterfrågan på arbets- kraft inom den svenska teknik- och industriverksamheten.25 Till denna sektor räknas traditionell tillverkningsindustri (inkl. utvin- ning, energi- och vattenförsörjning) och en rad industrinära tjänsteverksamheter som konsultverksamhet inom data, bygg, teknik, tekniska provnings- och analysföretag samt FoU-institu- tioner inom naturvetenskap och teknik. Resultaten visar att utvecklingen går mot ett underskott på yrkeserfaren och utbildad arbetskraft fram till och med . Hänsyn har då tagits till åldersavgångar, utbildningsdimensionering och utbildningsval. Av rapporten framgår bland annat följande.26 Sammanlagt var 938 000 personer sysselsatta inom teknik- och industrisektorn i . Detta motsvarade av sysselsättningen. Teknik- och industrisektorn spelar en stor roll för den svenska ekonomin, bland annat stod tillverkningsindustrin för av BNP och av den totala exporten . Industrin sysselsatte cirka 750 000 personer. av de industrisysselsatta fanns i storstadslänen, i övriga syd- och mellansvenska län och i skogslänen. Skillnaden i fördelningen av antalet sysselsatta inom tillverkningsindustrin, mätt som andel av den totala sysselsättningen, skilde sig avsevärt mellan olika län, som mest från i till i . 24 Rapporterna är inte några prognoser utan scenarier om vad som inträffar om inga ytterligare åtgärder vidtas i arbetskraftsfrågan, förutsatt att nuvarande mönster på arbets- marknaden består för de respektive branscherna. 25 Arbetskraftsbehoven är beräknade utifrån åldersavgångar och antalet personer som utbildas inom sektorn. Dessutom görs ett antagande kring efterfrågan på arbetskraft, nämligen att sysselsättningen minskar med en halv procent för gymnasieutbildade inom sektorn, men att den ökar något för högskoleutbildade. 26 Ura 2004:2 s. 116 ff. Åldersavgångarna bland de sysselsatta inom industrisektorn är färre än inom många andra branscher. De beräknas uppgå till i riket –2015 mätt som andel av de sysselsatta inom området och kan jämföras för arbetsmarknaden som helhet. En regional jäm- förelse visar att åldersavgångarna inom industrisektorn beräknas bli högre än åldersavgångarna för arbetsmarknaden som helhet i fem län. Den högsta avgångsfrekvensen väntas i som följs av samt och vardera. , och förväntas få de lägsta andelarna (se figur 5.1). Åldersavgångar totalt inom industrisektorn till 2015, andel av förvärvsarbetande (i procent) BD W U Y S X D K I Z M H T C E AC N G AB O F Källa: Ura 2004:2 s. 118. Den heldragna linjen avser riket. För en förklaring av länsbokstäverna se tabell 4.1. var arbetsmarknaden kärv för flera grupper med bakgrund inom sektorn oavsett utbildningsnivå. På kort sikt är därför tillgången på arbetskraft tämligen god, då de arbetslösa utgör ett viktigt tillskott för branschen. På kommer emellertid rekryteringsproblem att uppstå. Underskottet av utbil- dad arbetskraft inom teknik- och industrisektorn bedöms bli stort. Detta kan förväntas medföra negativa konsekvenser för sektorn enligt rapporten. I Den framtida personalförsörjningen inom Utbildning, Tillgång och rekryteringsbehov (Ura 2003:3) ges en beskrivning av den aktuella och framtida förväntade utveck- lingen på arbetsmarknaden kopplat till utbud och efterfrågan på arbetskraft inom utbildningssektorn fram till år 2015.27 Denna sektor inbegriper universitets- och högskolelärare, gymnasielärare, grundskolelärare, specialpedagoger, förskolelärare och fritidspeda- goger, skolledare/chefer, studie- och yrkesvägledare, barnskötare, övrig fritidspersonal med flera. Av rapporten framgår bland annat följande.28 Av de totalt 340 000 personer som enligt var sysselsatta i utbildningsväsendet (exkl. förskolan) , det vill säga av samtliga sysselsatta, fanns i stor- stadslänen, i skogslänen, och övriga i syd- och mellan- svenska län. Inkluderas förskoleverksamheten var antalet syssel- satta 475 000. Fördelningen stämmer väl överens med fördelningen av befolkningen mellan respektive län. Det rådde vissa skillnader i fördelningen av antalet sysselsatta inom utbildningsväsendet mätt som andel av den totala sysselsättningen inom respektive län. Andelen varierade från i till i . De flesta länen hade andelar mellan . Frånsett jord- och skogbruk förväntas åldersavgångarna bland de anställda inom utbildningsväsendet, exklusive förskoleverksamhet, bli högst på hela arbetsmarknaden, fram . Införlivas förskoleverksamheten sjunker talet till efter- som den verksamheten har en yngre åldersstruktur bland personalen. Dessa avgångsfrekvenser kan jämföras för arbets- marknaden som helhet. Det förväntas blir betydande skillnader mellan länen när det gäller andelen åldersavgångar (se figur 5.2). Den högsta andelen beräknas få med . 27I beräkningarna av arbetskraftsbehoven har antagits att sysselsättningen ökar med en procent till och med i takt med kommunernas tilldelade resurser för personal- förstärkning. Under resterande prognosperiod antas däremot en svag minskning till en halv procent , vilket i stort sett följer elevkullarnas storlek. 28Ura 2003:3 s. 109 ff. , , och . Lägst andelar väntas i , , och . Avgångsfrekvensen inom utbildnings- sektorn beräknas bli högre i samtliga län än för arbetsmarknaden som helhet, med undantag av . Åldersavgångar totalt inom utbildningssektorn till 2015, andel av förvärvsarbetande (i procent) BD D I G Y U H W T S X E N M K AC Z O F C AB Källa: Ura 2003:3 s. 111. Den heldragna linjen avser riket. För en förklaring av länsbokstäverna se tabell 4.1. Den totala efterfrågan styrs i slutänden inte endast av ålders- avgångar utan även av årskullarnas storlek, yrkesbyten och personal- tätheten. När det gäller årskullarnas storlek så väntas en viss ökning av barn i förskoleåldrar (1–) framöver, enligt SCB:s befolk- ningsprognos . Den största uppgången beräknas ske i storstadslänen med fram , det vill säga med i snitt . I övriga syd- och mellansvenska län förväntas en ökning äga rum , medan en svag minskning av barnen 1–förväntas ske i skogslänen. Antalet elever i grundskoleåldrar uppskattas att minska fram , varefter en ökning inträder. Minskningen antas inträffa i samtliga län men endast i begränsad omfattning i storstadslänen, och då särskilt . Antalet elever i gymnasieåldrar förväntas att öka kraftigt fram , därefter sker en minskning. Ökningen av elever i gymnasieåldrar väntas vara förhållandevis lika mellan länen, dock något större i storstadslänen. Nedgångstakten uppskattas dock att bli betydligt mindre i storstads- länen än i övriga landet. AMS menar att utvecklingen går mot ett allt större underskott på arbetskraft med pedagogiskt utbildning fram till och med . Hänsyn har då bland annat tagits till ålders- avgångar och tillskottet av arbetskraft i form av examinerade från främst lärarutbildningen. Det samlade rekryteringsbehovet av pedagogisk personal inom barnomsorg och skolverksamhet förväntas bli cirka 154 000 lärare –2015, eller närmare 12 000 . Här inräknas inte dagens yrkesverksamma lärare som saknar behörighet, cirka 35 000 personer. Det innebär att av dagens personalstyrka måste rekryteras. Behovet förväntas bli särskilt stort . Rekryterings- svårigheterna kommer att bli särskilt omfattande för förskollärare och fritidspedagoger, beroende på att antalet utbildade är för lågt i förhållande till efterfrågan.29 Det finns stora regionala skillnader när det gäller lärarnas utbildningsnivå. Mindre kommuner har i genomsnitt en högre andel som saknar pedagogisk högskoleutbildning än stora och medelstora kommuner. Detta antas innebära att de regionala skillnaderna förstärks i samband med kommande pensionsavgångar och den växande rekryteringsbristen på utbildade lärare. I Den framtida personalförsörjningen inom Bygg och anläggning, Tillgång och rekryteringsbehov (Ura 2002:9) ges en orientering om tendenser på den svenska arbetsmarknaden inom bygg- och anläggningssektorn, samt sannolika konsekvenser på om inte lämpliga åtgärder vidtas.30 Till denna sektor räknas yrken inom husbyggnad (murare, betongarbetare, bygg- nadsträarbetare, takmontörer samt byggnadsarbetare med s.k. all- roundkompetens m.fl.), anläggning (anläggningsarbetare, anlägg- ningsmarkinförare samt bergarbetare m.fl.), övriga yrkesgrupper 29Ura 2003:3 s. 5 f. och 123 f. 30I beräkningarna av arbetskraftsbehoven har antagits att antalet sysselsatta i branschen ökar med en procent . med krav på gymnasieutbildning (installationselektriker, målare, VVS-montörer m.fl.), övriga yrkesgrupper med krav på högskole- utbildning (byggnadsingenjörer, civilingenjörer inom bygg- och anläggningsområdet samt arkitekter m.fl.). Av rapporten framgår bland annat följande.31 Få branscher har tvingats vänja sig vid så kraftiga och snabba svängningar i konjunkturen som bygg- och anläggningssektorn. Under de mest expansiva åren sysselsatte bran- schen omkring 360 000 personer och noterades bottensiff- ran 217 000 sysselsatta. ökade antalet sysselsatta till 232 000 (5,av sysselsättningen). På grund av att bygg- branschen gick på sparlåga har ett betydande behov av satsningar på bland annat bostadsbyggande ackumulerats i landets tillväxtområden, främst storstadsområdena och universitets- regionerna. Därtill kommer betydande satsningar på transportinfra- strukturen som beslutats av . Ungefär hälften av de sysselsatta inom bygg- och anläggnings- sektorn återfinns inom storstadslänen. Norrlandslänens andel upp- gick till . Fördelningen av byggnads- arbetare mellan olika regioner motsvarade relativt väl befolknings- fördelningen över landet, men innebar att obalans rådde avseende bygg- och anläggningsarbetare eftersom efterfrågan varierade kraftigt mellan länen. Andelen arbetslösa bygg- och anläggnings- arbetare var dock jämnt fördelat mellan storstadslän, norrlandslän och övriga syd- och mellansvenska län, som vardera stod för omkring en tredjedel av hela gruppen. Enligt AMS illustrerar detta dels den påtagliga variationen när det gäller efterfrågan på bygg- och anläggningsarbetare, dels ett ökat behov av rörlighet inom denna redan rörliga yrkesgrupp. Fram beräknas 87 000 sysselsatta inom bygg- och anläggningssektorn att lämna arbetsmarknaden, främst av ålders- skäl. Det betyder att av branschens anställda skall ersättas. Byggsektorn ligger därför sämre till än de flesta andra branscher. Åldersavgångarna uppskattas till 36 procent32 för hela arbetsmarknaden och för den privata sektorn. Antalet personer med adekvat utbildning (yrkesarbetare, bygg- nadsingenjörer, arkitekter m.fl.) uppgick till 255 000 i landet under 31Ura 2002:9 s. 4 och s. 86 ff. 32Att andelen här anges till medan andelen anges till i rapporterna gällande branscherna teknik och industri, utbildning samt vård och omsorg beror på att beräkningarna för byggbranschen är baserade på AKU-data . En tiondel av dessa arbetade inom andra branscher. Vid ett oförändrat antal sysselsatta inom byggyrken väntas rekryterings- behovet att uppgå till 135 000 personer fram . Den ackumulerade bristen till följd av stora åldersavgångar och otill- räckliga utbildningsvolymer beräknas uppgå till 56 000 personer med utbildning inom de aktuella yrkena.33 Det beräknas stora regionala skillnader mellan länen beträffande åldersavgångar inom branschen (se figur 5.3). Den högsta andelen väntas i och med andelar på . Sedan följer och på samt , och . väntas få landets lägsta andel. Andelen arbetslösa av arbetskraften i bygg- och anläggningssektorn beräknas bli högst i norrlandslänen, sammantaget , som dessa län har de lägsta andelarna sysselsatta inom denna bransch. Åldersavgångar totalt inom bygg- och anläggnings- sektorn till 2015, andel av förvärvsarbetande (i procent) G K Z Y I H AC U M BD W X E D O S N T F C AB Källa: Ura 2002:9 s. 88. Den heldragna linjen avser riket. För en förklaring av länsbokstäverna se tabell 4.1. 33 Med en sysselsättningstillväxt på i genomsnitt en procent ökar rekryteringsbehovet till 176 000 och bristen till 97 000 byggutbildade. Även en kalkylerad minskning av antalet sysselsatta med en procent skulle innebära en ackumulerad brist på 20 000 personer . Figuren indikerar stora pensionsavgångar från bygg- och anlägg- ningssektorn över hela landet. Redan detta utgör ett starkt argu- ment för att efterfrågan på arbetskraft kommer att bli betydande framöver. Därtill kommer yrkesbyten inom och mellan olika sekto- rer. Det faktiska behovet av arbetskraft kommer att bero på respektive läns förutsättningar och utvecklingen på arbetsmarknaden. är ett exempel, där är det redan brist på byggnadsarbetare och trots att avgångarna förväntas att bli begränsade på grund av den låga medelåldern förutses att rekryteringsbehoven kommer att förbli stora och växa. inland uppvisar motsatt bild. Där antas inte rekryteringsproblemen bli särskilt stora trots de stora åldersavgångarna på grund av att det inte byggs särskilt mycket i inlandet. Däremot kan rekryteringsproblem uppstå i Norrlands kustland där det byggs mer. I Den framtida personalförsörjningen inom vård och omsorg, Tillgång och rekryteringsbehov (Ura 2002:3) ges en beskrivning av aktuella tendenser/trender på arbetsmarknaden kopplat till utbud och efterfrågan på arbetskraft inom vård och omsorg.34 Av rapporten framgår bland annat följande.35 Enligt var 645 000 personer sysselsatta inom hälso- och sjukvård samt den kommunala vården och omsorgen . Det motsvarade av de sysselsatta på arbetsmarknaden. Yrken inom denna sektor är exempelvis läkare, sjuksköterskor, sjukgymnaster, arbetsterapeuter, undersköterskor, vårdbiträden och personliga assistenter. Vårdsektorns betydelse på den regionala arbetsmarknaden är i allmänhet större i skogslänen än i övriga syd- och mellansvenska län. Drygt 270 000 var sysselsatta i storstadslänen , knappt 190 000 i övriga syd- och mellansvenska län och cirka 135 000 i skogslänen. Det fanns tydliga skillnader över landet avseende antalet sysselsatta inom vård och omsorg mätt som andel av den totala sysselsättningen inom respektive län. Andelen varierade från i till i . 34I beräkningarna av arbetskraftsbehoven har antagits att antalet sysselsatta i branschen ökar med en halv procent . För omvårdnadssektorn har dock antagits en procents syssel- sättningsökning och för sjuksköterskor . 35Ura 2002:3 s. 6 och s. 100 ff. Av dem som sysselsätts inom vård och omsorg väntas att lämna arbetsmarknaden . Det kan jämföras för arbetsmarknaden som helhet. Den största andelen åldersavgångar väntas i med följt av och med (se figur 5.4). Lägsta andelar väntas i , , och . Med undantag för beräknas avgångsfrekvensen inom vård- och omsorgssektorn bli högre i samtliga län än för arbetsmarknaden generellt. Åldersavgångar totalt inom vård- och omsorgssektorn till 2015, andel av förvärvsarbetande (i procent) BD X K I H U N Z W G D Y S T E M F O AC C AB Källa: Ura 2002:3 s. 103. Den heldragna linjen avser riket. För en förklaring av länsbokstäverna se tabell 4.1. Åldersavgångarna inom hälso- och sjukvård (dvs. sjukhus, tand- vård, apotek m.m.) beräknas uppgå till . Det är en betydligt högre andel än inom vård- och omsorgssektorn som helhet. En jämförelse mellan länen visar att det väntas bli stora skillnader mellan länen, med mycket höga andelar åldersavgångar i en rad län. Den högsta andelen väntas i med . Därnäst kommer och med andelar på . Lägsta andelar väntas i , och Enligt AMS indikerar resultaten otvetydigt en stor arbetskraftsefterfrågan i samtliga län inom hälso- och sjukvård . Åldersavgångar plus avgångar av andra skäl (att arbetskraft lämnar verksamhetsområdet och inte återkommer) kan komma att innebära att av de sysselsatta inom vård och omsorg kommer att lämna yrken tillhörande den rena kärnverk- samheten . Därutöver beräknas att lämna andra yrken utanför kärnverksamheten, till exempel inom administration, lokalvård, vaktmästeri med mera. Andelen som lämnar vårdyrken inom kärnverksamheten beräknas variera från till mellan olika län. Högst andelar väntas i , och . De lägsta andelarna väntas i , och . I rapporten förutses att det kommer bli en framtida brist på vårdpersonal som kommer att omfatta nästan alla yrkeskategorier, såväl inom personalgrupper med krav på högskoleutbildning som bland vårdpersonal med gymnasiekompetens. De allvarligaste rekryteringssvårigheterna för de kommande femton åren väntas ske för sjuksköterskor. En liknande situation är att vänta för specialist- läkare i allmänmedicin i takt med att primärvården byggs ut. Det antalsmässigt största rekryteringsbehovet förväntas emellertid att finnas inom den kommunala omsorgsverksamheten och det vanli- gaste efterfrågade yrket är undersköterskor. Det samlade rekryteringsbehovet beräknas till 527 000 personer till och med varav 180 000 handlar om vårdyrken på högskolenivå. Underskottet av högskoleutbildade beräknas bli 80 000 personer utifrån dagens utbildningsdimensionering. Mot- svarande behov av vårdutbildade från gymnasieskolans omvårdnads- program beräknas bli 347 000 personer med ett förväntat underskott på 240 000 personer. De regionala skillnaderna antas bli påtagliga när det gäller behovet av nyutbildade inom vården och omsorgen i relation till gruppen ungdomar som träder in på arbetsmarknaden. Behovet beräknas bli störst i och och antas komma uppgå till av den tillströmning av unga som sker till arbetslivet. Behovet beräknas bli lägst i som genom en förväntad andel på avviker kraftigt från övriga län. 5.2.1Regional näringsstruktur och regionförstoring De svenska lokala arbetsmarknaderna karakteriseras av stora regio- nala skillnader både vad gäller ekonomisk tillväxt, sysselsättnings- utveckling, tillgång till kvalificerad arbetskraft och arbetslöshet. Enligt LU har cirka ett 30-tal LA-regioner ett mycket stort beroende av en eller ett fåtal arbetsplatser som också domineras av lägre utbildningsnivå hos de sysselsatta.36 För sådana arbetsplatser ökar rationaliseringstrycket. Stordriftsfördelar och löneläge blir av- görande för valet av lokaliseringsplats. Detta innebär en sårbarhet för regionerna som främst uppträder i regioner dominerade av till- verkningsindustri, eftersom det här är relativt vanligt med stora produktionsenheter med rutinartad tillverkning. Den kan dock även återfinnas inom andra delar av såväl privat näringsliv som offentlig sektor. Det kan till exempel röra sig om Call Centers, större enheter inom handel eller grossiströrelse eller militär verk- samhet. Den annalkande arbetskraftsbristen utgör ett särskilt orosmoment i dessa sårbara industriregioner. Även om arbetsplats- erna domineras av lågutbildad arbetskraft kan en hotande brist på nyckelpersoner bli en avgörande faktor i besluten om framtida investeringar och lokaliseringar av verksamhet. Flera av dessa regioner väntas också få en brist på arbetskraft inom teknik och naturvetenskap. En av de absolut viktigaste faktorerna för att stärka regionerna är att näringslivets tillväxtförutsättningar och konkurrenskraft fort- sätter att förbättras. Enligt LU kan detta bland annat ske genom så kallad regionförstoring. Regionförstoring innebär att tidigare sepa- rata lokala arbetsmarknadsregioner knyts ihop till en ny och större region genom ökad pendling. Större regioner med mer differentie- rad näringsstruktur har visat sig ha större förmåga att möta konjunkturnedgångar än mindre regioner som är beroende av en eller ett fåtal branscher. När regionerna omfattar fler människor får också arbetsgivarna lättare att hitta arbetskraft med rätt kompe- tens. Detta är ett av huvudargumenten för att regionförstoring är positiv för den regionala tillväxten. Ekonomisk tillväxt underlättas om arbetskraft slussas från näringsgrenar på tillbakagång till mer expansiva sektorer. 36 SOU 2004:34 s. 14 ff. Den ökade pendlingen under har lett till en omfattande regionförstoring. har antalet LA- regioner enligt SCB:s indelning mer än halverats (från 187 till 86 stycken).37 Enligt LU talar allt för att denna utveckling kommer att fortsätta, däremot varierar förutsättningarna i landet.38 De långa avstånden i minskar möjligheterna och ökar kostnaderna för att vidga arbetsmarknaderna, men utbyggnaden av (– ) utgör ett tydligt exempel på att det också här går att åstadkomma en regionförstoring. Så mycket som av rikets befolkning bor i de 20 största LA-regionerna. De största effekterna av en fortsatt regionförstoring ligger, enligt LU, oftast inte i att dessa blir starkare, utan i att ett antal mindre regioner kan få en betydligt stabilare utveckling genom sammankoppling med de större regionerna. Högutbildade pendlar mer än lågutbildade och om de hög- utbildades pendlingsmönster används som en prognos för hur morgondagens LA-regioner kan komma att se ut kommer en betydande regionförstoring att ske på ett antal platser i . och förväntas bli den största efter storstäderna. skulle utökas med och LA-regioner och samt LA- regioner skulle öka sin befolkning med . 5.2.2Behoven av yrkesmässig- och geografisk rörlighet Enligt Utredningen om rörlighetsstimulanser karakteriseras arbets- marknaden av att det ofta både finns brist på arbetskraft och arbetslöshet inom en och samma verksamhet, bransch eller region.39 Ju mer specialiserad arbetsmarknaden blir, och ju större krav på långa formella utbildningar eller på annan yrkesmässig specialisering som ställs, desto svårare blir det för arbetskraften att röra sig mellan olika delar på arbetsmarknaden. Anpassningen på arbetsmarknaden kan ske på olika sätt, exempelvis genom byte av yrke, sektor, arbetsplats eller region, eller genom att arbetskraften utbildar sig eller kvalificerar sig på annat sätt. Geografisk och yrkesmässig rörlighet medverkar således i detta sammanhang till en 37SCB:s indelning av LA-regioner beskrivs närmare i bilaga 3. Det är viktigt att skilja denna statistiska indelning som kan tjäna som ett mått på regionförstoring från normativa indelning av i 81 LA-regioner. 38SOU 2004:34 s. 120 f. 39SOU 2003:37 s. 28 ff. effektivare matchning av arbetssökande och lediga jobb. På så sätt kan outnyttjade resurser tas tillvara vilket minskar risken för att lokal arbetskraftsbrist skall uppstå med inflationsdrivande lönehöj- ningar och minskad produktion som följd. Tillgången till kvalificerad arbetskraft är alltså en av de viktigaste förutsättningarna för att uppnå hållbar tillväxt i mindre lokala arbetsmarknader. Den ojämna regionala utvecklingen ställer krav på åtgärder på nationell, regional och lokal nivå inom olika sektorer och politikområden, för att främja denna tillgång. Exempel på insatser för att främja tillgången på arbetskraft finns bland annat i de regionala tillväxtprogrammen som initierats inom den regionala utvecklingspolitiken. Samtliga av dessa innehåller analyser av arbets- kraftsförsörjningen och flertalet program riktas in på åtgärder för att främja tillgång till kvalificerad arbetskraft. 5.2.3Hur kan geografisk rörlighet stimuleras? När det finns regionala obalanser i form av att efterfrågan på arbetskraft med en viss kompetens finns i vissa regioner och arbetssökande med den sökta kompetensen finns i andra regioner, blir den geografiska rörligheten viktig. Geografisk rörlighet påver- kas av en rad förhållanden på arbetsmarknaden och kan stimuleras på olika sätt. Enligt Utredningen om rörlighetsstimulanser är ett viktigt medel för att stimulera rörlighet en utbyggnad av infrastrukturen, som får till följd att resvägarna blir kortare och att tillgängligheten ökar.40 En utbyggd infrastruktur kan stödja fysisk rörlighet när det handlar om till exempel vägar, spårbunden trafik och kollektivtrafik. Den kan även stödja virtuell rörlighet vid till exempel utbyggnad av bredband. Bostadsbyggande kan vara ett sätt att främja ökad inflyttning i regioner med bostadsbrist. Dessutom påverkar arbets- givarnas beteende rörligheten, exempelvis villigheten att bevilja tjänstledigheter och om lediga platser annonseras brett och .