sou · GTB32d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Eftersom avgiften inkl. mervärdesskatt förändras påverkas den allmänna prisnivån. I detta fall redovisas därför även en nettoeffekt. Finansiella effekter och andra konsekvenser Finansiella effekter för den konsoliderade offentliga sektorn då mervärdesskatten läggs ovanpå medieavgiften, mnkr (ej moms) 16.3.5Finansiella effekter för avgiftsbetalarna Mervärdesskatten inkluderas i medieavgiften När mervärdesskatten inkluderas i medieavgiften påverkas inte nivån på den avgift som avgiftsbetalarna betalar. En sådan åtgärd får således inte någon effekt för avgiftsbetalarna. Mervärdesskatten läggs ovanpå medieavgiften När mervärdesskatten läggs ovanpå medieavgiften kommer avgiftens höjd inkl. mervärdesskatt att förändras. Vid en skattesats på kan de totala avgiftsmedlen inkl. mervärdesskatt minska med (från 6 till 6 ) och programföretagen ändå erhålla samma disponibla medel som . Baserat på att antalet avgiftsbetalare är 3 404 000 innebär det således att medieavgiften skulle kunna sänkas med (216/3,404). Vid 12 respektive 25 procents mervärdesskatt skulle istället avgiftsintäkterna behöva ökas till 158 respektive , för att programföretagens disponibla medel inte skall minska. Detta motsvarar en höjning av medieavgiften inkl. mervärdesskatt med 46 respektive . Finansiella effekter och andra konsekvenser Finansiella effekter för avgiftsbetalarna då mervärdesskatten läggs ovanpå medieavgiften per avgift (kr/år) (totalt, mnkr) (ej moms) 16.4Effekt av eventuell reducerad mervärdesskattesats för privata betal-TV-tjänster Privata betal-TV-tjänster mervärdesbeskattas med en skattesats om . Som framgår av kap. 13 bedömer utred- ningen inte att en reducerad mervärdesskattesats för medieavgiften i sig nödvändiggör en sänkning av skattesatsen för privata betal- TV-tjänster. Införandet av en reducerad mervärdesskattesats på privata betal- TV-tjänster skulle medföra en negativ effekt för statsbudgeten. Utredningen har under hand erfarit att vissa beräkningar gjorts inom av kostnaderna för en sänkning av mervärdesskattesatsen för privat betal-TV. Den offentligfinansiella bruttoeffekten av en sänkning till uppskattades då till370 mnkr (nettoeffekt ). Vid 6 procents mervärdesskatt beräknades motsvarande bruttoeffekt till (nettoeffekt ). Dessa beräkningar hänför sig till uppgifter bakåt i tiden. Utredningen har inte gjort några nya beräkningar. 16.5Effekt av eventuell jämkning av ingående mervärdesskatt Om mervärdesskatt införs i en tidigare undantagen verksamhet kan ett företag enligt reglerna i 8 a kap. mervärdesskattelagen (1994:200, ML) på vissa villkor ha rätt att i efterhand justera och begära avdrag för tidigare erlagd mervärdesskatt på s.k. Finansiella effekter och andra konsekvenser Bestämmelserna grundar sig på artikel 20 i det sjätte mervärdeskattedirektivet. Enligt 8 a kap. 1 § ML skall avdrag för ingående skatt jämkas om användningen av varan ändras efter förvärvet eller om varan överlåts. Jämkning kan ske genom att avdragsrätten minskar eller ökar, beroende på vad som har inträffat i verksamheten. Jämkningsreglerna bygger på att verksamheten omfattades av tillämpningsområdet för mervärdesskatt då den mervärdesskatt som skall jämkas uppstod. Företagen i public service-koncernen har med utgångspunkt från olika kostnadsslag i redovisningen beräknat hur stor del av kostnaderna som utgör mervärdesskatt för investeringsvaror 2003. Vidare har uppskattningar gjorts för perioden 2006. Beräkningarna redovisas i Tabell 16.7. Företagens eventuella rätt till jämkning av ingående mervärdesskatt får på ansökan av företagen prövas av . Kostnadsförd mervärdesskatt för investeringsvaror i public service-koncernen (uppskattade värden för 2006) investeringsvaror (mnkr) Källa: Skrivelse från SVT, SR, UR, RIKAB och SRF . I kapitel 13.2.2 har utredningen beskrivit konsekvenserna vid en övergång från nuvarande bidragsfinansiering till ett system med direktfinansiering där medieavgifterna tillfaller programföretagen direkt. Reglerna om näringsbidrag kommer inte längre att vara tillämpliga utom för de medel som tilldelats för och som inte förbrukats vid detta års utgång (se 14.5.2). Detta innebär exempelvis att anskaffning av inventarier med en livslängd över- stigande inte längre får kostnadsföras direkt. För sådana tillgångar medges, när det nya systemet införs, avdrag för SOU 2005:2 Finansiella effekter och andra konsekvenser värdeminskning enligt skattelagstiftningens vanliga regler. Konsekvenserna redovisas mer utförligt i Bilaga 5. Programföretagen är inte avsedda att gå med vinst. kan ett nollresultat förväntas uppkomma, men man torde få räkna med att det är mer eller mindre ofrånkomligt att vissa år kan ge visst underskott och andra visst överskott. Om avsättning till periodiseringsfond görs för ett vinstår kan en upplösning av fonden ett senare år kvittas mot underskott. En beskattning av ett positivt resultat leder till ökade offentliga intäkter. 16.7Effekter av förslag om vissa avgiftsfrågor Utredningen föreslår i avsnitt 15.2 att avanmälan av innehav av TV- mottagare på grund av dödsfall skall gälla retroaktivt per dödsdagen under förutsättning att anmälan kommer in till RIKAB efter dödsfallet. I samma avsnitt föreslås att det lägsta belopp för återbetalning av avgift till den som har betalat för tid efter att avgiftsskyldigheten upphört skall höjas . Effekterna av båda dessa förslag motverkar varandra. Det har inte varit möjligt för utredningen att beräkna hur mycket avgiftsintäkterna kommer att minska som en följd av ändrade regler för avanmälan vid dödsfall. Inte heller har utredningen haft möjlighet att beräkna hur mycket avgifterna ökar då det lägsta belopp som återbetalas höjs . Utredningen föreslår i avsnitt 15.3 en förändring av den regel som begränsar avgiftsskyldigheten för sjukhus, vårdanstalter eller inrättningar av liknande slag. Förslaget torde leda till att den som bor varaktigt i särskild boendeform, oavsett om denna boendeform innebär vård i viss omfattning, blir skyldig att betala medieavgift för eget innehav av TV-mottagare. Utredningens förslag skulle i så fall innebära en ökning av antalet avgiftspliktiga hushåll. Några exakta siffror finns här inte att tillgå, men enligt vad RIKAB erfar kan det röra sig om omkring 20 000–30 000 hushåll, vilket kan beräknas motsvara avgiftsintäkter om för . I avsnitt 15.4 föreslås att en kontrollavgift om skall kunna tas ut från den som inte anmält avgiftspliktigt TV-innehav. I 15.4.6 förs en diskussion om möjliga konsekvenser för Finansiella effekter och andra konsekvenser avgiftsintäkterna, RIKAB, domstolarna och kronofogdemyndigheterna. Som där framgår har inte utredningen ansett det möjligt att beräkna hur mycket avgiftsintäkterna kan komma att öka vid införandet av en kontrollavgift. Den påminnelseavgift som påförs då avgift inte betalats föreslås i avsnitt 15.4 höjas . påfördes omkring 800 000 påminnelseavgifter för TV-avgift som inte betalats inom föreskriven tid. En höjning av denna avgift skulle således leda till att avgiftsintäkterna ökar med . Vid införandet av kontrollavgift tillkommer intäkter för påminnelser för kontroll- avgifter som inte betalas . 16.8Effekt av förslag om finansiering av och TV I kapitel 12.6 har utredningen föreslagit att kostnaderna för och TV skall betalas helt via anslag över statsbudgeten och inte som delvis av inflytande avgifter. I denna del innebär utredningens förslag en ökad offentligfinansiell utgift med ca . Förslagen har enligt utredningens bedömning ingen betydelse för den kommunala självstyrelsen, ej heller för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för jämställdhet mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Införandet av avdragsrätt för ingående mervärdeskatt kommer enligt utredningens mening att delvis ställa företagen inför en ny situation när det gäller att bedöma om produktion av program skall ske inom företagen eller köpas utifrån. Omfattningen av en sådan förändring blir emellertid beroende av dels de villkor som från statsmaktens sida i sändningstillstånden kan komma att gälla för företagens del, dels företagens egna beslut. 17.1Förslaget till lag om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst De inledande bestämmelserna samt bestämmelsen om kontrollavgift i den nya lagen är nya i förhållande till lagen (1989:41) om TV-avgift. I övrigt består den nya lagen av överförda bestämmelser från lagen om TV-avgift med på sina ställen mindre ändringar. Utöver de materiella ändringarna som beskrivs under respektive paragraf har följande generella ändring av redaktionell art gjorts i den nya lagen. Uttrycket bolaget i den gamla lagen har ersatts med förkortningen RIKAB (Radiotjänst i ) så att det framgår tydligt vilken instans som avses i de olika bestämmelserna. I de fall den nya lagtexten innehåller samma bestämmelse som i lagen om TV-avgift anges detta i författningskommentaren. Förarbetena till de överförda bestämmelserna äger fortfarande tillämpning i de fall bestämmelserna har överförts oförändrade eller med smärre ändringar till den nya lagen. För en generell bakgrund till bestämmelserna i lagen om TV-avgift hänvisas till prop. 1988/89:18 om TV-avgiften. Bestämmelsen är ny i förhållande till lagen om TV-avgift. I bestämmelsen slås fast att programföretag som tillhandahåller radio och TV i allmänhetens tjänst och vars sändningstillstånd som meddelats enligt 2 kap. 2 § radio- och TV-lagen (1996:844) innehåller ett förbud mot att sända reklam skall finansieras med en I praktiken utgörs de företag som inte får sända reklam enligt nämnda sändningstillstånd av de tre programföretagen , och . Den verksamhet som medieavgiften skall finansiera är det uppdrag som programföretagen har i enlighet med företagens sändningstillstånd som meddelas av regeringen. Medieavgiften skall också finansiera verksamhet som direkt anknyter till detta uppdrag. Sådan verksamhet är enligt de nuvarande riktlinjerna för programföretagen bland annat sådan verksamhet som kan bestå i att använda andra medier för att komplettera och stärka kärnverksamheten. Ett exempel är aktivitet på Internet. Uttrycket radio och TV i allmänhetens tjänst definieras inte i lagtexten. Innebörden av uttrycket framgår av riktlinjerna för verksamheten. Medieavgiften skall oavkortad tillfalla programföretagen och skall utgöra en betalning för rätten att ta del av programföretagens utsändningstjänster. Någon ytterligare betalning för utsändnings- tjänster får inte tas ut av programföretagen när sändningarna är riktade till . Till den del sändningarna görs tillgängliga utanför skall verksamheten bära sina egna kostnader. Den s.k. sidoverksamheten (försäljning av programrättigheter, tekniska tjänster, publikationer m.m.) i programföretagen skall inte erhålla någon finansiering genom medieavgiften utan bära sina egna kostnader. Detta följer också av bestämmelsen eftersom sidoverksamheten inte omnämns som föremål för finansiering genom avgiftsmedel. Bestämmelsen är ny i förhållande till lagen om TV-avgift. I paragrafen definieras uttrycket TV-mottagare. Med TV- mottagare avses sådan teknisk utrustning som kan ta emot utsändning eller vidaresändning av TV-program från SVT och UR. Uttrycket program skall ha samma innebörd som i radio- och TV-lagen (1996:844). Vad som är en TV-mottagare kommenteras närmare i avsnitt 11.6. Bestämmelsen bygger på att den tekniska utrustningen kan ta emot rundradiosändningar, dvs. sådana sändningar som och utan särskild begäran är tillgängliga för vem som helst som vill ta mot dem. Utrustning som endast kan ta emot särskilt begärda sändningar såsom s.k. video on demand eller pay per view omfattas inte av definitionen. Se vidare kapitel 11. Avgiftsskyldigheten är kopplad till innehav av en TV-mottagare. Definitionen av TV-mottagare finns i 2 §. Medieavgiften är en betalning för en tjänst som den som innehar en TV-mottagare måste förvärva. Det är inte TV-mottagaren i sig som är avgifts- pliktig utan innehavaren av TV-mottagaren som är avgiftsskyldig. Medieavgiften skall uppbäras av Radiotjänst i (). RIKAB:s verksamhet kommenteras i avsnitt 12.3.2. Första stycket i bestämmelsen motsvarar den s.k. hushållsregeln i 2 § första stycket lagen om TV-avgift. Andra stycket motsvarar 2 § andra stycket lagen om TV-avgift. Här har orden för samtliga ersatts med vid innehav av flera för att tydliggöra att det inte är TV-mottagaren som är avgiftspliktig utan innehavaren som är avgiftsskyldig. Vidare har orden innehas av och som lagts till i punkten 2 i bestämmelsen för att markera att regeln tar sikte på vårdinrättningars eller liknande inrättningars innehav av TV-mottagare. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 15.3. Bestämmelsen motsvarar 3 § lagen om TV-avgift. Bestämmelsens första stycke motsvarar 5 § lagen om TV-avgift. I första stycket har ordet omfattar ersatts av föreligger samt orden vid innehav lagts till för att tydliggöra att det inte är TV- mottagaren i sig som är avgiftspliktig utan innehavaren av en TV- mottagare som är avgiftsskyldig. Det andra stycket är nytt i förhållande till lagen om TV-avgift. I detta stycke stadgas att avgiftsskyldighet inte föreligger vid innehav av en sådan teknisk utrustning, t.ex. en dator, som endast genom anslutning till Internet tar emot utsändningar eller vidare- sändningar av TV-program från SVT och UR. Bestämmelsen motsvarar 6 § lagen om TV-avgift. Bestämmelsen motsvarar 7 och 24 §§ lagen om TV-avgift. Bestämmelsen motsvarar 8 § lagen om TV-avgift och har kompletterats med bestämmelsen i 1 § förordning (1989:48) om skyldighet att anmäla överlåtelse och uthyrning av TV-mottagare. Bestämmelsen hänvisar till 2 § om sådan TV-mottagare som kan ta emot utsändningar från de tre programföretagen. Bestämmelsen motsvarar 9 § lagen om TV-avgift. Bestämmelsen motsvarar 10 § lagen om TV-avgift. Bestämmelsen är ny i förhållande till lagen om TV-avgift. Paragrafen reglerar möjligheten att ta ut en kontrollavgift av den som skall betala medieavgift och som inte har anmält sitt TV- innehav till RIKAB. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 15.4. Första stycket i bestämmelsen motsvarar 11 § första stycket lagen om TV-avgift. Andra stycket är nytt och reglerar tidpunkten för avgiftsskyldighetens upphörande när den avgiftsskyldige avlider. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 15.2. Tredje stycket motsvarar 11 § andra stycket lagen om TV-avgift. Beloppet förslås höjt till . Bestämmelsen motsvarar 12 § lagen om TV-avgift med ett tillägg av orden eller kontrollavgift. Tillägget är föranlett av att en kontrollavgift införs genom den nya bestämmelsen i 12 §. Bestämmelsen stadgar att betalningspåminnelse skall skickas och påminnelseavgift tas ut om en medieavgift eller en kontrollavgift inte betalas inom föreskriven tid. 15–29 §§ Bestämmelserna motsvarar 13 23 §§ samt 25 28 §§ lagen om TV- avgift. Bestämmelsen i 24 § lagen om TV-avgift har införts i 8 §. I 23 § görs ett förtydligande avseende vilka bestämmelser som skall tillämpas om ett beslut av RIKAB får överklagas. I sådant fall skall förvaltningslagens (1986:223) bestämmelser tillämpas. Bestämmel- sen om böter i 24 § bör tillämpas i vissa fall där det föreligger uppsåt eller oaktsamhet, exempelvis vid upprepade förseelser. Se avsnitt 15.4.5. 29 § lagen om TV-avgift överförs inte till denna lag. Denna åtgärd kommenteras i avsnitt 12.3.3. Lagen träder i kraft . Lagen tillämpas på medie- avgifter som erläggs i förskott men som avser . 17.2Förslaget till förordning om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst Bestämmelserna motsvarar bestämmelserna i förordning (1989:46) om TV-avgift med följande ändringar. I 1 § slopas orden efter framställning hos . är en enda myndighet. I 3 § har beloppet ändrats till . Detta kommenteras i avsnitt 15.4.5. 17.3Förslaget till lag om ändring av lagen (1989:41) om TV-avgift Utredningen föreslår av skäl som framgår i kapitel 14 att lagen om TV-avgift finns kvar och att en reducerad TV-avgift tas ut av de avgiftsskyldiga efter det att lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst har trätt i kraft. Lagen om TV-avgift ändras så att den överensstämmer med den nya lagen. Bestämmelsen i 8 § som TV-handlares med fleras uppgiftsskyldighet, bestämmelsen i 22 § om böter samt bestäm- melserna i 24 28 §§ om särskild avgiftskontroll m.m. slopas. Motsvarande bestämmelser finns i lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Vidare slopas 4 § som avser undantag från avgiftsskyldighet vid mottagning via satellit. Undantaget är inte längre relevant eftersom program från SVT och UR numera distribueras via satellit. Definitionen av TV-mottagare anpassas till den nya definitionen i lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst genom att en hänvisning görs till denna lag. Ändringen i andra stycket punkt 2 innebär att lydelsen av bestämmelsen motsvarar lydelsen i 4 § andra stycket punkt 2 lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Bestäm- melsen kommenteras i avsnitt 15.3. En anpassning av bestämmelsen görs så att tidpunkten för betalning av TV-avgiften motsvarar tidpunkten för betalning av medieavgiften enligt lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Som en följd av denna ändring slopas 24 §. I bestämmelsen slopas uppgiftsskyldigheten för TV-handlare med flera. Motsvarande bestämmelser finns i 9 § lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Ett nytt andra stycke har lagts till och andra stycket blir tredje stycket i bestämmelsen. Ändringen innebär att lydelsen av bestämmelsen motsvarar lydelsen i 13 § lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 15.2. 17.4Förslag till förordning om ändring av förordning (1989:46) om TV-avgift I förordningen slopas 4 § eftersom en bestämmelse med motsvarande innehåll finns i 4 § förordning om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. I bestämmelsen slopas orden efter framställning hos Utrikes- departementet. är en enda myndighet. Påminnelseavgiften höjs till för att motsvara påminnelse- avgiften enligt 3 § förordning om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. 17.5Förslag till förordning om ändring i förordningen (1998:1234) om det statliga personadressregistret Ändringen kommenteras i avsnitt 15.5.3. 17.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:200) om mervärdesskatt 7 kap. 1 § I förteckningen över varor och tjänster som beskattas läggs en punkt till som avser utsändning av radio- och TV-program när verksamheten finansieras med medieavgift enligt lagen (xxxx:xx) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 13.1.3. 17.7Övriga lag- och förordningsändringar Övriga föreslagna lag- och förordningsändringar utgör följd- ändringar på grund av förslaget om lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Utredningen har enligt sina direktiv bl.a. haft i uppdrag att behandla skatteplikt enligt mervärdesskattelagen (1994:200, ML) för public service. Särskilt skulle utredningen överväga om det är möjligt och lämpligt att införa mervärdesskatteplikt och även lämna förslag om hur ett införande av mervärdesskatteplikt skulle kunna göras. Inledningsvis kan konstateras att frågan om beskattning av utsändningstjänster måste prövas med utgångspunkt i harmoniserade och tvingande EG-rättsliga bestämmelser. Medlemsstaterna har alltså inte någon valfrihet när det gäller frågan om beskattning skall ske av utsändningstjänster. Enligt sjätte mervärdesskattedirektivet skall nämligen utsändningstjänster undantas från beskattning om förutsättningarna för detta är uppfyllda (se kapitel 7 i betänkandet). Innan en prövning av undantaget kan ske måste dessutom avgöras om det överhuvudtaget föreligger en tjänst som kan göras föremål för mervärdesskatt. Utredningens direktiv måste därför förstås så att utredningen haft i uppdrag att överväga om det är lämpligt att genomföra sådana förändringar av företagens organisation och finansiering som kan leda till att det uppstår en beskattningssituation och göra en bedömning av om förslagen innebär att det uppstår en utsändningstjänst som är mervärdesskattepliktig. Om det i realiteten uppstår en beskattningssituation är en fråga som det sedan ankommer på de tillämpande myndigheterna och domstolarna att avgöra. Utredningen gör bedömningen att dess förslag om en direktfinansiering leder till att public service-företagen får anses tillhandahålla en tjänst mot ersättning till den som betalar en medieavgift. Vidare finner utredningen att tjänsten inte kan anses omfattas av undantaget i artikel 13 A 1 q i sjätte mervärdes- skattedirektivet på grund av att företagen inte är sådana offentliga radio- och televisionsorgan som omfattas av undantaget. Tjänsten är således mervärdesskattepliktig enligt utredningens bedömning. I betänkandet nämns flera omständigheter som talar för att denna slutsats är riktig. Bland annat framhålls att de förändringar i ekonomiskt, organisatoriskt och administrativt hänseende som föreslås innebär att public service-företagen kommer att likna övriga radio- och TV-företag på marknaden. Som utredningen funnit finns det sannolikt ett handlingsutrymme för medlems- staterna att utifrån sina rättsordningar avgöra vad som skall anses utgöra ett offentligt radio- och televisionsorgan enligt artikel 13 A 1 q (jfr kapitel 13.1.2). Frågan är dock aldrig prövad och det går inte att med säkerhet säga vad som konstituerar ett sådant organ. Det råder således alltjämt en osäkerhet i denna fråga. Utredningen har emellertid inte enbart redovisat sina bedöm- ningar när det gäller skattepliktsfrågan utan har också föreslagit att beskattningen av public service-företagens utsändningstjänster skall ske med en skattesats om (se kapitel 13.1.3). Jag kommer i det följande att redovisa varför jag av flera skäl anser det olämpligt att föreslå en sådan beskattning. För det första ifrågasätter jag att det skulle vara möjligt att införa en lägre skattesats enbart för de utsändningstjänster som tillhandahålls av public service-företagen och inte för de utsändningstjänster som tillhandahålls av övriga företag som verkar på marknaden. Bestämmelserna i sjätte mervärdeskattedirektivet som möjliggör för medlemsstaterna att beskatta radio- och TV- sändningar med en reducerad skattesats gör ingen skillnad beroende på vem som tillhandahåller tjänsten eller på vilket sätt betalningen sker för tjänsten. Det är att märka att alla utom en av de medlemsstater inom EU som beskattar public service- utsändningar belägger dessa tjänster med samma skattesats som övriga utsändningstjänster. Som ovan nämnts har utredningen funnit att de förändringar som föreslås medför att public service-företagen kommer att likna övriga företag på marknaden när det gäller organisation och finansiering. Även företag etablerade utanför kan tillhanda- hålla utsändningstjänster på den svenska marknaden som ska beskattas i . Härigenom aktualiseras frågan om de EG- rättsliga principerna om konkurrensneutralitet och likabehandling hindrar att skattesatsen differentieras för public service-företagen jämfört med andra företag som tillhandahåller utsändningstjänster. Principen om likabehandling brukar uttryckas som ett krav på att jämförbara situationer inte skall behandlas olika med mindre särbehandlingen är objektivt grundad. Principen utesluter inte en differentiering av skattesatserna på likadana eller liknande produkter men differentieringen måste vara objektivt motiverad och grundas på mål som i sig är förenliga med EG-rätten.1 Det är att märka att det i sjätte mervärdesskattedirektivet finns bestämmelser som uttryckligen auktoriserar att i princip identiska varor och tjänster kan beskattas med olika skattesatser beroende på omständigheterna. Ett exempel på detta är byggtjänster som kan beläggas med en lägre skattesats om de omfattar bostäder och tillhandahålls som ett led i socialpolitiken.