sou · GTB328 · 2006-01-01 00:00:00 — Den femte gruppen utgörs av skattskyldiga med lärararbete inom universitet, gymnasie- och grundskola (5,). Andelen kvinnor utgör, som vi har kunnat konstatera, av dem som gör avdrag i ruta 09. Av de 27 yrkesgrup- perna som redovisas i tabellen dominerar antalet kvinnor som gör avdrag i ruta 09 i sju av dem nämligen grupp 10; arbete inom biologi, hälso- och sjukvård som kräver kortare hälso- och sjuk- vårdsutbildning, (), grupp 14; kundservicearbete (), grupp 11; lärararbete som kräver kortare högskole- utbildning (), grupp 15; service, omsorgs- och säker- hetsarbete (), grupp 16; försäljningsarbete inom detalj- handel m.m. (), grupp 25; servicearbete utan krav på yrkesutbildning () och grupp 13; kontorsarbete m.m. (). I övriga grupper är den dominerande andelen män. Om man delar in yrkesgrupperna efter andel av den totala summan avdrag ser statistiken lite annorlunda ut. Här utgörs den största gruppen av yrken som kräver teoretisk specialistkompetens (8,). Även i detta fall utgörs nästa grupp yrken inom gruv- bygg- och anläggningsarbete (8,). Den tredje grup- pen utgörs av grupperna ledningsarbete i stora och medelstora företag, myndigheter m.m. och service- omsorgs- och säkerhets- arbete (vardera ) och den femte gruppen av militärt arbete (6,). Det högsta medelavdraget återfinns i gruppen högre ämbetsmän, politiker och chefstjänstemän i intresseorganisationer. Här gör 198 personer ett medelavdrag på . Det näst största medelavdraget görs av skattskyldiga i gruppen ledningsarbete i stora och medelstora företag, myndigheter m.m. (), det tredje största medelavdraget av skattskyldiga i gruppen militärt arbete () och det fjärde största medelavdraget i grup- pen annat arbete som kräver teoretisk specialistkompetens (). Om man bortser från den första gruppen gör de Avdrag för ökade levnadskostnader tre största grupperna därefter tillsammans av den totala summan avdrag i ruta 09 som dessa grupper gör av totala antalet avdrag. genomförde en särskild granskning avseende gjorda avdrag för tillfälligt arbete, dubbel bosättning och/eller hemresor i ruta 09 . Vid granskningen visade det sig att en stor del av de yrkade avdragen i ruta 09 var felaktiga. Av 417 slumpvis utvalda deklarationer rapporterades 394 dekla- rationer med yrkade avdrag i ruta 09. Av dessa var 247, dvs. av de yrkade avdragen felaktiga. På grund av de felaktiga avdragen höjde skattemyndigheten taxeringen för 212 skattskyldiga och sänkte den för 39 skattskyldiga. Det sammanlagda belopps- mässiga felet uppgick till eller av de yrkade beloppen. Den beloppsmässiga medelhöjningen uppgick till och den beloppsmässiga medianhöjningen till . Vid en närmare uppdelning av de yrkade avdragen framgick att av de 394 rapporterade fallen hade 81 deklaranter dvs. , yrkat avdrag för dubbel bosättning. Ett par av i gjorda gransk- ningar avseende taxeringsåren 2000–2002 har gett liknande resultat avseende andelen fel. En granskning avseende taxering omfattade 1 135 skattskyldiga och det sammanlagda yrkade avdra- get till . Av dessa hade 408 skattskyldiga yrkat mer än i avdrag. Den slutliga granskningen omfat- skattskyldiga med en sammanlagd avdragssumma på Vid taxeringen vägrades avdrag med Skattemyn- digheten konstaterade att man vid en försiktig bedömning skulle kunna anta att en kontroll av samtliga 1 135 skattskyldiga som yrkat avdrag skulle medföra att av deklarationerna var felaktiga vilket skulle motsvara av de yrkade avdragen och ett skattefel på (vid en skattesats på ). Avdrag för ökade levnadskostnader Utredningen har tagit del av 65 av de 81 deklarationerna som har granskat särskilt (se föregående avsnitt) och sammanställt dessa. Av sammanställningen framgår att gränsdrag- ningen mellan tillfälligt arbete och dubbel bosättning kan vara svår att göra. Åldersfördelningen i materialet var följande: 22 skattskyldiga (varav 6 kvinnor) avsåg åldersgruppen 20–, 13 skattskyldiga (varav 5 kvinnor) avsåg åldersgruppen 30–, 16 skattskyldiga (varav 6 kvinnor) avsåg åldersgruppen 40–, 11 skattskyldiga (varav 5 kvinnor) avsåg åldersgruppen 50–, och 3 skattskyldiga (varav 2 kvinnor) avsåg åldersgruppen 60–. Medelyrkandet låg på och det beviljade medel- avdraget på . Den totala summan yrkade avdrag uppgick till och den totala summan medgivna avdrag uppgick till . Av de 65 skattskyldiga var 24 kvinnor eller . Fördelningen mellan de olika avdragsposterna var på logi, på måltider och småutgifter och på hemresor, vilket med hänsyn till de ringa antalet inkomstdeklara- tioner som var föremål för särskild granskning i fortsättningen kommer att avrundas till 50, . Av de 65 skattskyldiga fick 21 sina avdrag beviljade fullt ut, 4 högre avdrag, 17 lägre avdrag och 23 inte något avdrag alls. Detta innebär att av de yrkade avdragen var felaktiga i något hänseende. Detta skall jämföras med RSV:s utvärdering av de 394 deklara- tionerna (varav 81 avsåg dubbel bosättning) där var fel- aktiga, resulterade i höjningar av taxeringen och resulterade i sänkningar av taxeringen. Enligt rapporter från SKM i har andelen fel legat på och den felaktigt yrkade summan på . Utredningen anordnade en hearing i syfte att låta ett antal myndigheter och organisationer få lämna sina synpunkter på reglerna om avdrag för dubbel bosättning och Avdrag för ökade levnadskostnader tillämpningen av dessa. De myndigheter och organisationer som var representerade vid hearingen var: Företagarna, , och , , , Verket för näringslivsutveckling, , Tjänstemännens central- organisation, och . Därutöver deltog en ledamot i skatteutskottet. I anslutning till hearingen lämnade , Inspektionen för arbetslöshetsförsäk- ringen, , Verket för näringslivs- utveckling och Akademikers centralorganisation skriftliga synpunkter till utredningen. De synpunkter som muntligen lämnades vid hearingen och skriftligen kom in i anslutning till hearingen kan kortfattat sammanfattas enligt följande. Företagarna anförde att många småföretagare anser att bristen på kvalificerad arbetskraft är ett hinder för expansion av företaget. Företagarna föreslog därför att tidsgränsen för dubbel bosättning skall bort så att man skall kunna ta en fast anställning på annan ort än bostadsorten. Enligt Företagarna är det svårast att få tag i arbetskraft i , och . och önskade generösare avdragsregler för att gynna rörligheten. Förbunden framhöll bland annat att tidsgränserna för avdrag borde tas bort eller förlängas. Enligt förbunden är det svårt att få högutbildade att flytta till på grund av kostnadsläget där som det är svårt att få folk att flytta från och tvinga familjen att flytta med. Förbunden framhöll att det är viktigt att se verklig- heten och att dagens regler gett upphov till många problematiska familjesituationer. , (SN) höll med om att det är ett stort problem med den bristande geografiska rörligheten. Många regio- ner har arbetskraftsbrist medan andra har arbetslöshet. För vissa grupper är det inte heller, enligt SN, ekonomisk lönsamt att arbeta på annan ort. Därför borde avdragsgränserna göras generösare. SN framhöll också att det subjektiva rekvisitet, såsom den tidigare utredningen föreslog, borde slopas, bl.a. med hänvisning till kontroll- problemen. SN hänvisade också till att inte har några tids- gränser och att utredningen borde titta på det norska systemet. anförde att många skattskyldiga yrkar avdrag för dubbel bosättning trots att flytten inte har skett på grund av arbetet. framhöll att reglerna framförallt borde för- enklas och göras lättare att tillämpa. Avdrag för ökade levnadskostnader () framhöll att det är viktigt att under- lätta rörligheten på arbetsmarknaden särskild mot bakgrund av 100-dagarsregeln i arbetslöshetsförsäkringen som innebär att en arbetslös person måste utöka sitt sökområde . Tids- gränserna på ett respektive upplevdes enligt LO som för- legade. Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv borde enligt LO valet mellan gynnsammare skatteregler och arbetslöshet vara enkelt att göra särskilt mot bakgrund av att det råder arbetskraftsbrist i vissa delar av landet. skulle kostavdragen kunna tas bort och femmilsgränsen kunna ses över. ansåg att det behövs särskilda insatser i de befolkningsmässigt små lokala arbetsmarknadsregionerna. Enligt verket finns också en matchningsproblematik i små arbetsmark- nadsregioner med långa avstånd där man inte kan dagpendla utan måste veckopendla som det kanske inte är aktuellt för den som bor kvar på ursprungsorten att flytta därifrån. Det kan t.ex. röra sig om en nyckelperson som har stor betydelse för den lokala arbetsmarknaden. Treårsgränsen är ur det perspektivet inte en bra gräns. Enligt verket borde utredningen också titta på ettårs- gränsen i det fall den skattskyldige inte har familj men har delad vårdnad om barn. Verket framhöll också att det finns bostadsbrist på vissa ställen ute i landet. Det kan också vara svårt att bygga hus eftersom det är svårt att få lån som det kan vara brist på hyresbostäder. Ett exempel på detta är i . Brist på kommunikationer och kostnader för resor kan vara ett annat problem. Verket för näringslivsutveckling () framhöll det angelägna i att åstadkomma en rörlighet på arbetsmarknaden. För detta behövs enkla och generösa regelsystem och regler för dubbel bosättning är en del i detta. Enligt kommer det i morgondagens samhälle att krävas en ganska hög specialisering på arbetsmarknaden i de små och medelstora regionerna för att de skall vara konkurrenskraftiga. Å andra sidan kan detta medföra problem med kompetens och att man måste söka arbetskraft långväga ifrån. Enligt kommer det också att bli problem när 40-talistgenerationen går i pension. Särskilt stor sårbarhet föreligger i regioner med industriarbetsplatser och där det finns behov av nyckelpersoner. Där kommer företagen att se arbets- kraftsförsörjningen som oerhört viktig. ansåg att utred- ningen borde titta på frågan om avyttring av bostaden. Bostads- politiken försvårar rörligheten. Man gör sig exempelvis ogärna av Avdrag för ökade levnadskostnader med en bostad i eftersom det då kan vara svårt att komma tillbaka. () framhöll att tids- gränserna borde förlängas. Även om det krävs en finansiering av förslagen kan enligt TCO en sådan förändring ha en dynamisk effekt. () påpekade att dagens regler är oförutsägbara. Tidsgränserna och lagtexten förefaller vara generösa men är det inte i praktiken. En gift skattskyldig som flyttar till en ny arbetsort måste bevisa att maken och familjen är beredd att flytta till den nya orten och visa att arbete söks där. För det kan det krävas att man får vara beredd att gå ner i befattning och ha lägre lön under en övergångstid annars får man inget avdrag. Därtill har man bara på sig att skaffa en bostad annars måste man visa varför man inte har gjort det. I värsta fall kan det resultera i en rättsprocess som pågår . Enligt LRF finns exempel på att kompetent lärarpersonal vid högskolor och universitet i har fått avbryta sina anställningar. Andra som kan ha svårt är lant- brukare och andra företagare som inte kan flytta sina företag för att kunna flytta med maken till den nya arbetsorten. Enligt LRF bör tidsgränserna i första hand tas bort och i andra hand förlängas. Ensamstående bör dock inte ha avdrag som gifta. () framhöll att åtgärder som kan kostnadsneutralisera arbetsresor är väldigt positivt. När arbets- förmedlingarna bedömer om ett arbete är lämpligt tar man hänsyn till hur inkomsten av arbete är i förhållande till den dagpenning man har. Inkomsten får inte understiga av dagpenningen. I bedömningen tas eventuella skatteavdrag in. Ju mindre kostna- derna för arbetsresor innebär för individen desto bredare kan arbetsförmedlingen definiera det lämpliga arbetet och desto högre krav kan ställas på geografisk rörlighet. Enligt AMS är dagpendling och veckopendling sannolikt något som går att påverka genom den här typen av subventioner. När det gäller skattesubventioner är subventionsskalan olika beroende på vilken inkomst man har. Den grupp som får störst subventioner är de med högst inkomst men också den grupp som är mest rörlig och har störst arbetsmarknads- regioner. AMS påpekade att det finns ett viktigt regionalpolitiskt perspektiv i denna fråga. Genom veckopendling kan man också utnyttja infrastrukturen i olika delar av landet, t.ex. lediga bostäder. Om man vill subventionera resor inom pendlingsavstånd bör man också subventionera dubbelt boende. Man får dock ställa kostnaderna Avdrag för ökade levnadskostnader mot eventuella s.k. dödviktseffekter, det vill säga se om den som göra avdrag skulle ha veckopendlat även utan subventioner. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) framhöll att frågan om geografisk rörlighet kommer att bli allt viktigare för att arbetsmarknaden skall kunna fungera effektivt. Skattefrågorna har uppenbarligen en stor betydelse för attityderna till geografisk rörlighet. Enligt IAF kan enbart effekten av utbetalningen av arbetslöshetsersättning (statsbidraget) av att den genomsnittliga ersättningstiden minskas med för dem som får arbetslös- hetsersättning uppgår till . Till detta kommer effekterna på produktionen och den offentliga ekonomin i övrigt. IAF framhöll att de stöd som kan utgå vid flyttning kommer att begränsas kraftigt. Enligt IAF bör arbetsmarknadens funktionssätt och statens intresse av att öka sysselsättningen, minska arbetslösheten och påverka den regionala utvecklingen prägla de skatteregler som påverkar enskildas möjlig- heter och incitament. IAF framhöll sammanfattningsvis att tids- gränserna bör bli mer generösa och att ensamstående veckopend- lare bör få samma villkor som övriga, bland annat mot bakgrund av den vanliga situationen med delad vårdnad om barn vilken skapar behov av ett nära boende för föräldrarna. Härtill kommer att en allt större del av anställningarna avser andra anställningsformer än tills- vidareanställningar vilket i kombination med läget på bostadsmark- naden bland annat i storstäderna, innebär att en permanent flytt- ning till andra orter blir mer komplicerad. () ansåg att rörlighets- stimulerande medel generellt sett torde ha positiva effekter på den ekonomisk tillväxten. I samband med den ökade kvinnliga för- värvsfrekvensen har tvåinkomsthushållen blivit allt vanligare vilket enligt ITPS har resulterat i att familjeflyttningarna har hämmats och långpendlingen ökat. Det krävs ofta två arbetstillfällen för att en flytt skall komma till stånd. För många regioner är arbetslös- heten inte det stora problemet sett ur ett tillväxtperspektiv, utan snarare bristen på kvalificerad arbetskraft och rätt kompetens. I ett sådant läge får avdrag vid dubbel bosättning positiva tillväxt- effekter på små och medelstora lokala arbetsmarknader. Avdrag kan även gynna expansiva regioner där det kan vara svårt att få en bostad direkt och långpendling kan vara ett rationellt val i en sökprocess innan det definitiva flyttbesked tas för hushållet i sin helhet. De nya familje- och hushållsbildningarna, som är en följd av det ökade antalet skilsmässor där parterna oftast har delad vårdnad Avdrag för ökade levnadskostnader om barnen, bör beaktas. Ett försvårat umgänge med barnen för en långpendlare är diskriminerande. Det är inte bara smärtsamt socialt utan också kostsamt ur ett ekonomiskt perspektiv. Dubbel bosättning får dock inte leda till att man försöker fuska till sig medel. Akademikers centralorganisation () hänvisade till det remissvar som organisationen lämnat på Utredningen om rörlighetsstimulanser SOU 2003:37 och tillade att organisationen normalt sett är mycket tveksamma till stöd som syftar till att öka rörligheten på arbetsmarknaden och till att förstärka regional utveckling. Detta mot bakgrund av att det finns stora risker med att utforma olika stöd vad gäller träffsäkerheten, effektiviteten, rättsäkerheten, fusk m.m. Enligt bör de arbetsgivare som vill ha en sorts arbetskraft erbjuda tillräckligt goda villkor för att dra till sig samma arbetskraft. 3 Det norska systemet Enligt norsk rätt har skattskyldig som räknas som pendlare rätt till avdrag för extra kostnader som uppkommer när denne pendlar mellan hemmet och bostaden på arbetsorten. Bestämmelserna regleras i § 6–13 och § 6–44 Lov av nr 14 om skatt av formue og inntekt (skatteloven). För att betecknas som pendlare skall den skattemässiga bostaden vara belägen på ett annat ställe än där personen arbetar. Den skatte- mässiga bostaden är som regel den bostad där personen är folk- bokförd. Huvudregeln är att den bostad som personen oftast över- i räknas som den skattemässiga bostaden. Bestämmelserna om pendling utgör undantag från huvudregeln. Enligt dessa bestämmelser kan en person i stället vara skattemässigt bosatt på hemorten trots att han eller hon oftast övernattar på arbetsorten. Den som räknas som pendlare har rätt till avdrag för merutgifter för logi, kost (t. o. m. ) och hemresor. Familjependlare och ensamstående pendlare Pendlarna delas in i grupperna familjependlare och ensamstående pendlare. I görs inte någon skillnad mellan skattskyldiga som har dubbla bostäder på grund av tidsbegränsad anställning eller på grund av tillsvidareanställning. För att räknas som familje- pendlare skall den skattskyldige vara sammanboende med make, registrerad partner, eget barn eller syskon som man försörjer. Den som inte räknas som familjependlare räknas som ensamstående pendlare, t.ex. sambo utan eget barn. För att godtas som pendlare krävs att man på grund av arbetet eller verksamhet har två bostäder och att avståndet mellan hemmet och arbetsorten är så stort att dagpendling inte är praktiskt. För att bostaden skall betecknas som en självständig bostad skall den vara minst 30 kvm för en ensam person. Om flera personer bor tillsammans skall storleken vara minst 30 kvm + 20 kvm per ytter- ligare person överstigande . Bostaden skall disponeras , och vara utrustad med vatten och avlopp. Om dessa krav inte uppfylls betecknas bostaden som en osjälvständig bostad. Som familjependlare räknas man som bosatt där maken eller barnen bor. Om man bor tillsammans med ett syskon som man försörjer räknas man som bosatt där syskonet bor. Om båda makar pendlar räknas man som bosatt där barnen bor. Om man inte har barn räknas man som bosatt i den självständiga bostaden. Om man pendlar mellan flera självständiga bostäder räknas man som bosatt i den bostad man tillsammans gör flest övernattningar. För ensamstående pendlare är reglerna olika beroende på om pendlaren är över eller under . Om pendlaren är och pendlar mellan föräldrahemmet och annan bostad räknas pendlaren som bosatt med sina föräldrar. Om pendlaren är eller äldre räknas pendlaren som bosatt hos sina föräldrar endast i det fall bostaden på arbetsorten räknas som osjälvständig. Den som pendlar mellan en självständig bostad på hemorten och en osjälvständig bostad på arbetsorten räknas som bosatt i hem- kommunen. Den som pendlar mellan två självständiga bostäder eller mellan två osjälvständiga bostäder räknas som bosatt i den bostad som han eller hon oftast övernattar i. Den som har en osjälvständig bostad på hemorten och en självständig bostad på arbetsorten räknas som bosatt på arbetsorten. Även om dessa krav inte är uppfyllda kan man räknas som pendlare om man har varit folkbokförd i hemorten innan man börjar pendla. Bostaden på hemorten får i detta fall vara hälften som stor som den på arbetsorten och ändå räknas som skattemässig bostad. Det krävs dock att man har hyreskostnader för bostaden. För att räknas som ensamstående pendlare ställs krav på att man skall resa hem minst en gång . Om avståndet hem är kort krävs att man reser hem oftare. Om man är finns det ingen minsta gräns för hur ofta man skall resa hem men man bör resa hem så ofta som det är rimligt. Om man på grund av arbetet flyttar till en annan bostad skall man göra en flyttningsanmälan till folkbokföringsregistret även om man har behållit sin bostad på hemorten. Skälet är att det skall göras en prövning av var man skall vara bosatt. Personen skall visa upp hyreskontrakt samt körjournal och kvitton som styrker hur ofta man reser mellan bostaden och arbetsorten. Avdrag för logi- eller bostadskostnader medges med den faktiska utgiften som skall styrkas med kvitton och liknande. Avdrag för merutgifter för kost har till och med fått göras med faktiska kostnader enligt följande regler: Om den skattskyldige inte har kunnat visa att han eller hon haft merutgifterna har olika schablonavdrag fått göras beroende på om den skattskyldige bott på hotell med eller utan frukost, på pensionat, eller i hyreslägenhet med eller utan kokmöjligheter. Avdrag har då fått göras efter hotellsats (385 eller /dygn, pensjonatsats (/dygn) eller brakkesats (159 eller /dygn) . Om arbetsgivaren helt eller delvis subventionerat utgifterna för mat har den skattskyldige fått göra avdrag för merutgifter utöver subventionen. Om arbetsgivaren helt ersatt kostnaderna har den skattskyldige i stället blivit förmånsbeskattad. Från och med medges inte längre avdrag för merkostnader för mat för pendlare. I förarbetena till lagändringen (prop. 2004–2005:1) anges att dagens standard och möjligheter till matlagning i pendlarbostäder gör att det normalt inte föreligger några väsentliga merkostnader för mat när man bor i en pendlarbostad än om man bor i sin fasta bostad. I propositionen föreslogs därför att rätten till avdrag för merkostnader för mat skulle tas bort för att säkra en skattemässig likabehandling. Ändringen förväntas medföra en budgetmässig besparing i storleksordningen 180 miljoner NOK (påløpt) och 150 miljoner NOK (bokført). Regeländringen gäller inte arbetstagare som är på yrkesresa/tjänsteresa. Alla pendlare äger rätt till avdrag för hemresor. Avdrag medges med per km intill /år, med per km för resor därutöver och med faktisk kostnad för flyg. 4 Stimulanser för rörligheten Flyttningsbidrag utgår enligt förordningen (1999:594) om flyttnings- bidrag. Förordningen ändrades (prop. 2004/05:1, bet. 2005/05:AU1, rskr. 2004/05:121, SFS 2004:1329). Flyttningsbidrag får lämnas till den som har fyllt . Före gällde att bidrag också fick lämnas till den som fyllt om det fanns särskilda skäl. Flytten får inte avse ny arbetsplats inom samma företag eller vara arbetstagarens första anställning efter avslutad utbildning (med undantag för arbetsmarknadsutbildning eller vuxen- utbildning). Bidraget består av två olika delar; respenning och pendlingsstöd. Före ingick även starthjälp med i flyttningsbidraget. Respenning får lämnas till den som 1. är eller riskerar att bli arbetslös och söker arbete genom den offentliga arbetsförmed- lingen, och 2. bedöms inte kunna få arbete i eller nära hemorten (5 §). Respenning får dessutom lämnas till den som har en kvali- ficerad yrkesutbildning och som har fått anställning i yrket vid ett stödberättigat företag i en ort inom ett stödområde som avses i förordningen (1999:1382) om stödområden för vissa regionala företagsstöd, om arbetskraft med sådan utbildning inte finns att få tag i på orten. Detsamma gäller den som bor inom ett sådant stöd- område enligt nämnda förordning och som har fått stadigvarande anställning i en annan ort, om flyttningen förbättrar möjligheterna för någon annan arbetssökande som har svårt att byta bostadsort att få arbete inom stödområdet (6 §). Respenning utgörs av ersättning för resa, logi och bohagstrans- port (7 §). Ersättning för resa och logi får lämnas för en arbets- sökandes besök i en annan ort, om besöket bedöms nödvändigt för att anställning i den orten skall komma till stånd (8 §). Ersätt- ningen beräknas enligt 16 och 19 §§ förordningen (1996:1100) om aktivitetsstöd (10 §). Ersättning för bohagstransport får lämnas till den som 1. varit anmäld som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen , 2. har fått en anställning som beräknas vara i en annan ort än hemorten, och 3. har fått bostad i den orten eller i dess närhet (9 §). Före fanns det inget krav på att den arbetssökande skulle ha varit inskriven som arbetssökande . Ansökan om respenning skall göras före resan eller flyttningen (11 §).