sou · GTB341 · 2006-01-01 00:00:00 — ...the representational process whereby social significance is attached to certain biological (usually phenotypical) human features, on the ba- sis on which those people possessing those characteristics are desig- nated as a distinct social collectivity." (, 1989: 74) Allt tyder på att det finns två olika men närrelaterade förståelse- former för rasifiering. Den första som en samhällskonstituerande process eller system; samhället rasifieras, det vill säga att det delas upp i skikt och organiseras hierarkiskt utifrån föreställningar om rasskillnader. Den andra är en process där människorna rasifieras; till exempel uttrycket de rasifierade migranterna som används av (1993)2 eller rasifierade fackföreningsaktivister som analyse- ras av och i svenskt sammanhang (och , 2004) är begrepp som illustrerar en sådan förståelse. Det finns givetvis ingen motsättning mellan dessa två förståelser utan snarare kompletterar de varandra som två dimensioner av samma process. Rasifieringsprocesser i samhället förutsätter exi- stensen av rasifierade individer. är rasifierade individer begripliga endast i ett samhälle där föreställningar om ras är kon- stitutiva element av samhällsinstitutioner och samhällsliv. Det fö- refaller därför tämligen meningslöst att försöka fastställa vilken del som förekommer först, alltså rasifiering av människor eller sam- hällets strukturers rasifiering. Det intressanta i sammanhanget är 1Termenracialization har i tidigare arbeten även översatts till svenska somrasialisering. Se 1995, s 56 samt Skovdahl 1996, s 20. 2Miles (1993) använder begreppet rasifierade migranter dels som ett sätt att markera att migranter (immigrants) är en konstruerad kategori som har blivit en av de viktigaste komponenter i rasifierings diskurser, dels för att placera sin egen terminologi utanför rasismens dominerandediskurser. Motsvarigheten i är begreppetinvandrare som är central för svenska kulturrasistiska diskurser. I ett försök att kontextualisera idé i svenska förhållanden har jag valt att använda uttrycketrasifierade migranter i stället för invandrare eller rasifierade invandrare. den ständiga interaktionen som kan belysas utifrån dessa två per- spektiv. Det diskursiva fältet är centralt för förståelsen av rasism. Ett av de viktigaste arbeten är Wetherells och studie Mapping the language of racism. Diskursanalysen används för att avslöja rasis- tiska diskurser om ursprungsbefolkning maorierna i (Wetherell & , 1992). Detta arbete har öppnat ett internatio- nellt fält för studier av den moderna rasismen i , inte minst i . Analysen av diskurser i förståelse av rasifiering gör sig nöd- vändiga eftersom denna process hamnar på många sätt i sfären av det naturliga, osynliga eller det omätbara. Det är bland annat därför en stor del av den strukturella diskrimineringen kan pågå utan att ens dess offer kan alla gånger definiera och namnge sina erfarenheter av den rasistiska ordningen: Seeing is believing is a popular expression in the . Clearly, welfare racism exists. It pervades this nations politic and culture. And it is devastating in its consequences for all poor people. That something is obviuos, however, does not mean that it will be seen or believed, much less acknowledged; people posses a remarkably abi- lity to remain blind to what they choose not to see. (Neubeck & Ca- zenave, 2001:7) Rasismernas ursprung och diskursiva uttryck i har grans- kats av flera författare både innanför och utanför landets gränser. Preds arbeten om rasismer (Pred 2000, 2004) är kanske bland de mest kända. I det senaste av dessa arbeten förtäljer Pred flera berättelser om rasrelationerna i . kommer pojken som en present från till kunga- huset i . Den historia som följer därefter antyder att sexualiserade rasföreställningar var väletablerade bland den illustre- rade dominerande klassen. Pred sätter berättelsen från den gamla tiden i spänning mot en utställning i 1999 där huden av en neger visas. var dessa mänskliga kvarlevor exponerade till den svenska publiken utan att ett enda ord skrevs i pressen om detta. Det är just tystnaden kring ett så- dant övergrepp som blir den mest talande detaljen, enligt förfat- tarens tolkning. Preds arbeten bekräftar att rasifiering i det svenska samhället har pågått - men ständigt förnekats - under en lång histo- risk process av meningsskapande och vardagspraktiker. Andra analyser av hur föreställningar om ras etablerats i har foku- serat på skolböcker och den kunskapen om världen utanför som förmedlas till skolelever (). Därtill har rummets betydelse i rasbiologiska konstruktioner av svensken upp- märksammats i forskningen (2005). Vidare belyser vissa studier formationen av den moderna staten - folkhemmet - som en systematisk process av exkludering av de människor som ansågs vara undermåliga för den svenska stammen. Relationen mellan be- folknings- och steriliseringspolitik formulera- des längs rashygienismens logik (, 1991). Rasifiering finns inbyggd i idén om den moderna västerländska na- tionen, menar (2002). De europeiska staterna har byggt sina rasregelsystem genom två huvudsakliga modeller, den natura- listiska och den historicistiska. Den naturalistiska modellens ut- gångspunkt är att förklara nationell överlägsenhet genom att natu- ralisera konstruerade rasskillnader via rasbiologiska diskurser om högre respektive lägre raser. räknas bland dessa stater. Den historicistiska modellen bygger på en diskurs som framhäver den industriella och teknologiska utvecklingen som symboler för den nationella storheten. Rasskillnaderna uttrycks då snarare i be- tonade kulturrasistiska termer. De nationella stater som placerar i den här kategorin är framför allt och . Det finns drag av såväl det naturalistiska som det historicistiska rasregelsystemet i alla europeiska nationer, men en av dem brukar vara dominerande, menar (2002). En genomgång av delar av den forskning som behandlar uppbyggandet av den svenska na- identiteten tyder på att man i har kombinerat båda modellerna under olika perioder (jfr 1979, 1985; 1991). Fram till slut var det främst ett naturalistiskt sätt att konstruera rasskillnader som dominerade i konstruktionen av den svenska identiteten, även om det historicistiska kan tyckas ha funnits närvarande i diskurser om det nationella svenska. Folkhemsbyggandet utgick från rashygie- nismen som strukturerande element för den nationella överlägsen- heten som skulle bland annat bevaras genom en medveten befolk- ningspolitik. Denna befolkningspolitik sammanfattas i paret arbete Befolkningsfrågan . De undermåliga i sam- hället, de resande (refererade som tattarna), romerna (refererade som zigenare), psykiskt sjuka och förståndshandikappade var några av de samhällsgrupper som var objekt för befolknings- kontroll via tvångssterilisering (1935). Paret avfärdade möjligheten att lösa befolkningsfrågan genom ökad invandring utan satsade istället på familjepolitiken. Som tyd- ligen många andra intellektuella , såg paret inte kopplingen mellan rashygienismen och rasism. De ideologiska grunderna för separeringen mellan svenskar" och invandrare" fanns starkt förankrade i folkhemstanken, även om dåtidens Andra först och främst identifierades som andra grupper än invandrare. har genom sina studier av den invandrade arbets- kraften i , införlivat rasifie- ringsteorin i studier av rasrelationer i den europeiska kontexten. – inspirerad av den franska författarinnan , som skrev om rasifieringsprocesser – har tillskrivit rasism, betraktad som ett ideologiskt system, en hu- vudroll i förklaringen av den invandrade befolkningens underord- nade positioner på den brittiska arbetsmarknaden. Enligt finns det i , utöver en klassindelning, även en rasifierad fragmentering av arbetskraften. Ras blir under rasifieringen av migranternas arbetskraft i efterkrigstidens Stor- en ideologiskt självklar följd av en klassfragmenterings- process. Fragmenteringsprocessen relateras i sin tur till vissa ar- betsprocesser. Rasminoriteter är, enligt , fraktioner av prole- tariatet. Rasifieringen har tjänat till att förstärka och upprätthålla stratifieringen av arbetskraften. Sett på det här sättet är ras- differentieringen funktionell för kapitalismen, även om den – ge- nom att lägga en ny dimension till klasskampen – ändrar kapitalis- mens form. Klassförtrycket måste alltså förstås också som forme- rad längs rasifierande linjer (1982). En debattör som också utgår ifrån rasifieringsperspektivet är . Gilroy har dock kritiserat eftersom denne, anser han, tillskriver klassaspekten en överordnad roll i analysen av ras- relationer i förhållande till rasaspekter. Gilroy hämtar själv stöd i flera marxistiska forskare utan att för den delen förneka den viktiga roll som klass spelar som strukturerande kategori i förståelsen av de kapitaliska maktförhållandena. Dock är ras som social kon- struktion, enligt Gilroy, en egen kategori i sig, som inte kan under- ordnas klass. Kritiken består i att ihärdigt försöker framhäva klass som den främsta analyskategorin, för att studera den ställning som svarta grupper i har. Detta ser Gilroy som up- penbar dogmatism". (Gilroy 1987: 23) Det lönar sig inte att försöka fortsätta använda begreppet klass som om dess betydelse inte hade påverkats av den teknologiska revolutionen, menar . Han hävdar dessutom att förändringarna i kapitalackumulationen och den resulterande sociala arbetsdelningen har genererat stora för- ändringar även i arbetarklassens sammansättning. Detta perspektiv närmar sig betydligt det som linari (2004) anlägger i för att förstå rasifi- eringens betydelse för den svenska arbetarklassens fragmentering. Enligt författarna delas arbetarklassen genom diskursiva och insti- tutionaliserade praktiker upp i två skikt, en uppdelning som repro- duceras ständigt genom en naturalisering av skillnader mellan svenska arbetare och invandrarnas arbetskraft. Separationen i dessa två kategorier bidrar till att placera invandrarna i en permanent po- sition av reservarbetskraft, med en klart underordnad ställning på arbetsmarknaden och inom deras fackliga organisationer. Invand- rarnas politiska medvetenhet och erfarenhet tas inte på allvar när de deltar i fackföreningsarbetet. Med diverse diskursiva mekanismer som reproducerar föreställningar om rasskillnader, blir invandrarna infantiliserade och marginaliserade inom sina respektive arbetsor- ganisationer och även i fackföreningslivet (2004). Den traditionella arbetaren i är inte längre en vit man. Kvinnornas och de invandrades inträde på arbetsmarknaden i de europeiska länderna har förändrat de sociala relationerna i produk- tionen och fått effekter på arbetsdelningen. Detta innebär att en revidering och nyansering av den marxistiska sociala teorin och dess grundenheter, klasserna, blir en nödvändig uppgift för dem som studerar arbetarklassens villkor i de europeiska staterna av . Dessutom utspelar sig rasrelationer i flera andra sfärer av sam- hället än på arbetsplatsen och på arbetsmarknaden. Hela spektru- met av sociala relationer i den västerländska kapitalismen påverkas av rasistiska föreställningar. En annan fara med att tilldela rasism en underordnad plats vid sidan av klass, och i huvudsak reducera rasismen till den ideolo- giska sfären, är att denna blir en fråga om en problematisk menta- litet. Det antas därmed att detta kan motverkas genom informa- tions- och utbildningskampanjer som siktar till att genom en inlärd attitydförändring få den att upphöra. Detta, hävdar , är en falsk föreställning som speciellt präglat det brittiska socialdemo- kratiska tänkandet. Paralleller går att hämta i tanken om att infor- mera och utbilda bort främlingsfientligheten i , som det ofta heter i officiella sammanhang. Därför är det inte ovanligt att stat- liga institutioner ser sig själva som ytterst ansvariga i kampen mot rasismen. Det är dock fullkomligt möjligt, menar , att stat- liga verksamheter som kan tyckas ha ett stort ansvar i att motverka rasismen i samhället kan komma att spela en motsatt roll och i stället hjälpa till att förstärka rasistiska tendenser (för en diskussion om detta se van Dijks kapitel i denna antologi). En ofullkomlig el- ler fragmenterad förståelse av rasrelationer och rasism kan spela en reproducerande och legitimerande roll. Racism is not a unitary event based on psychological aberration nor some ahistorical antipathy to blacks which is the cultural legacy of empire and which continues to saturate the conciousness of all white Britons regardless of age, gender, income or circumstances. It must be understood as a process. Bringing blacks into history outside the cate- gories of problem and victim, and establishing the historical character of racism in opposition to the idea that it is an eternal or natural phe- nomenon, depends on a capacity to comprehend political, ideological and economic change. It is here that a revised and reworked concept of class may be of value provided that, as I have suggested earlier, the di- alectic between forces and relations of concept is not confined to the immediate relations of production. (Gilroy 1987: 27) Gilroy menar att det historiska och även det geografiska samman- hanget är av primär vikt i studiet av rasism. Rasism är en produkt av invecklade relationer mellan över- och underordnade grupper, och en i högsta grad både föränderlig och kontextberoende process. Den traditionella vänstern har, enligt Gilroy, försökt förklara et- nisk diskriminering utifrån ett a-historiskt perspektiv i den me- ningen att den tillskriver de invandrade en klasstillhörighet enligt de mönster som antagits i samhället i övrigt. Personer som invand- rat till har betraktats som historielösa människor vilka an- passas till mottagarsamhällets klasstruktur. Gilroy vill på så sätt betrakta begreppet ras som en politisk kategori. ras till klass och påpekar som många andra postkoloniala förfat- tare att dessa två utgör odelbara komponenter i kapitalismens maktkonstituering, men tydliggör att dessa utgör två olika kategorier. Klass är ett fenomen från den ekonomisk-materi- ella världen medan ras är en social konstruktion. Enligt (2000) behövs det en historisk kontextualisering av migrationen. Om man förstår historien, kan man sedan förstå maktförhållanden baserade på föreställningar om ras. En sådan hi- storisk analys visar att ras och klass alltid har varit sammanvävda kategorier. En viktig pelare i västerländsk rasism är, förutom för- trycket av människor som definieras som icke-vita, förnekandet av det förflutna. Så är det i . Historiska studier av rasismen i har huvudsakligen koncentrerat sig på att granska nationa- lismens roll under . Emellertid kan rasism varken i eller i övriga och alla dess koloniserade områden i världen förstås utan ett mycket längre historiskt perspektiv, vilket bl.a. Preds tidigare refererade studier pekar på (Pred 2000, 2004). Idén om den vita mannens överlägsenhet, som ligger bakom den europeiska dominansen över stora delar av världen , är alltjämt aktuell för förståelsen av dagens ra- sistiska ideologier. Ras är en social konstruktion - rasifiering en materiell process Men vad är den kategori som den här debatten och dessa teoretiska ansatser hänvisar till? Raser, som vetenskapen visat, är inget annat än sociala konstruktioner. (1989; 1991) Det finns inga fenotypiska (fysiskt synliga) eller genetiska skillnader mellan människor, som kan förklara kulturella skillnader. Rasdifferentiering är både en ideologisk konstruktion och ett kon- kret resultat av organisationer, marknader och institutioner som styr relationerna av produktion, distribution och konsumtion. Idén om ras är huvudsakligen en social konstruktion som är av stor betydelse både som ideologi och som social praktik. Men ras får inte ses som en bland andra kulturella egenskaper. Enligt Gilroy är det de sociologer som har betraktat kategorin ras som ett kultu- rellt fenomen, som har gjort ras synonymt med etnicitet. Använd- ningen av begreppet etnicitet har den effekten att dölja de makt- asymmetrier som rasism skapat i samhället. Även om det inte finns någon vetenskaplig grund för att använda kategorin ras för att förklara socialt beteende (1989) är kategorin ras användbar därför att den är ytterst aktuell i förståelsen av de maktrelationer som resulterat av dess naturalisering i biologismens begreppskon- struktion. Forskningen behöver gå vidare i en kritisk granskning både av rasismens ideologiska grundvalar och dess materiella och politiska implikationer. Den sociala konstruktionen ras har starkt återverkat på kon- kreta materiella villkor för många människor världen över. I mycket stor utsträckning har underkuvandet av människor i olika geografiska och historiska kontexter fått legitimitet genom att hämta stöd hos rasbaserade ideologier. Rasbaserade ideologier kan räknas bland de mest genomträngande värdesystemen i västvärlden. In the crudest sense, racial ideology may be seen as a system of beliefs which legitimizes not only the identification of racial attributes but also their alignment with dimensions of inequality (1989:7). Användningen av termer som ras, rasifiering och rasdiskrimine- ring har med andra ord inte för avsikt att säga något om vad dessa sociala konstruktioner kan förklara eller inte förklara. Det riktigt relevanta i sammanhanget är däremot frågorna hur, varför och med vilka effekter sociala meningar förknippas med rasmässiga särdrag, som konstruerats inom specifika politiska och socioekonomiska sammanhang. (1989) Detta gör begreppen ras och rasism, paradoxalt nog, nödvändiga i kampen mot en rasistiskt organiserad struktur av maktförhållanden. Användningen av mildare alterna- tiva benämningar som exempelvis etnicitet, xenofobi, främ- lingsfientlighet och främlingsrädsla undviker att befatta sig med det centrala problemet och fördröjer därmed ett nödvändigt med- vetandegörande om att det i det svenska samhället finns rasistiska föreställningar som är djupt rotade i det för givet tagna. Ras har använts som en viktig kategori i struktureringen av maktförhållan- den i världen, både lokalt och globalt (Gilroy 1987; 1993). Att hävda att ras utgör en ideologisk konstruktion med materiell förankring i alla strukturerna i samhället, innebär att erkänna att denna kategori har sina rötter i själva produktionen av sociala me- ningar. Att erkänna detta är en väsentlig förutsättning för att gå vidare i en nationell ansträngning för att bekämpa rasdiskrimine- ring. Tillbaka till , bör det påpekas att den avgörande frågan torde vara: genom vilka mekanismer och med vilka konsekvenser har rasregelsystemet trängt igenom individernas undermedvetna och samhällets institutioner till den punkt, att handlingar som re- sulterar i en rasbaserad diskriminering får förekomma i ett samhälle som fortfarande systematiskt förnekar att rasismen som ideologi präglar samhällsinstitutionerna och vardagslivet? Ett om- råde där rasifieringsteori har visat sig vara användbar är boendet, eller boendesegregation. Det omfattande system av mekanismer och praktiker som genererar en rashierarkisk rumslig differentie- ring i staden kan med fördel operationaliseras som stadens rasifie- ring (1997; 1989). Sambandet mellan exkludering av de invandrade och dess geogra- fiska lokalisering i staden har varit avgörande för att introducera begreppet rasifiering i svenska förhållanden. Den extrema segrega- tionen som finns i de svenska städerna mellan de konstruerade skillnadsmarkörerna invandrare och svenskar överskrider de observerade nivåerna bland (1998). Efter ett halvt sekel av kontinuerlig invandring till landet finns det fort- farande många bostadsområden som kan benämnas som vita öar. Mekanismerna bakom stadens rasifiering är många, från bostads- och befolkningspolitiskt historiska mekanismer till olika former av stigmatisering och andrifiering av de bostadsområden där de in- vandrade bor. Ideologiskt hänger kedjan av mekanismerna bakom den cementerade segregationen i svenska städer ihop med Gold- bergs rasregelsystem. Rasseparationen i det rummet har hi- storiskt fyllt en roll i samhällsstrukturen genom att hålla olika grupper skilda från varandra, oftast till de mest välbeställdas fördel. I både (1997) och (1989) har den teoretiska rasifieringsansatsen använts för att förstå det rashie- rarkiskt organiserade boendet i staden. Båda studierna visar att vithet i sig utgör en uppsättning av ra- sifierade relationer som har effekter på bostadsmarknaden och på hela spektrum av sociala relationer som organiseras kring boendet. Begreppet rasifierade relationer är något annat än rasrelationer, menar (ibid). Begreppet har fördelen att det utmanar en in- neboende verklighet av rasmässig differentiering, som det skapar teoretisk potential för analysen av raskategorisering. I denna teoretiska ram uppfattas raskategoriseringen, i anda, som en produkt av maktkampen snarare än någonting påtvingat av det vita samhället och passivt accepterat av den rasifierade invand- rade befolkningen. hävdar att rumslig segregation handlar om mycket mer än en geografisk åtskillnad mellan olika befolkningsgruppers lokalise- ring i staden. Det handlar om en komplex uppsättning av ekono- miska institutioner, sociala relationer och vanor, politisk makt, la- gar och ideologier. Allt detta kan sammanfattas som en i samhället starkt befäst rasojämlikhet, som är politiskt, socialt och ekono- miskt understödd. Boendesegregation baserad på ras har länge funnits i den engelska geografin vilket gör det mycket svårt att tro att det skulle handla om ett tillfälligt fenomen. I har boendesegregation i mycket snabb takt uppnått extrema nivåer av rumsseparation längs rasmässiga markörer. En invecklad upp- sättning av diskursiva, politiska (läs bostadspolitiska, invandrings- politiska, samhällsplaneringspolitiska, etc.), samt vardagslivs- och institutionaliserade praktiker har samverkat i det svenska boendets rasformation. Den historiskt geografiska bakgrunden till denna process har utvecklats i närmast ett århundrade (1997). Det offentliga rummets rasifiering Den rumsliga separationen kan uppmuntras av samhälleliga organi- sationer och upprätthållas på lokal nivå och genom diskriminerande vardagspraxis (1989; 1995; även Essed 1991). Rasi- fiering av rummet har åter gjort sig påmind genom en åter- upplivad debatt om etnisk diskriminering på krogar i storstädernas centrum. publicerade flera artiklar moti- verade av att några juridikstuderande filmade händelserna vid en- trén på flera krogar i , och . Personer med utländskt utseende nekades konsekvent inträde, medan de som såg svenska ut släpptes in. (SvD ) Som svar på de många inläggen till tidningens debattsida på internet framstod ett som särskilt talande. Entrévakten bekräftar att avvisandet av personer med utländskt utseende från krogar är en systematisk praktik och han berättar varför. Han väljer att tolka avvisandet som ett rationellt ekonomiskt beslut men medger han att det handlar om klara direktiv från krogägarna. Ni har uppenbarligen ingen aning om vad ni pratar om. Jag har jobbat som entrevärd och det finns inte en krog jag har job- bat på där inte ägaren har gett uttryckliga instruktioner om att avvisa alla okända med utländskt utseende såvida de inte kommer i sällskap med de med svenskt utseende. Det hela handlar om ekonomi, svenska tjejer går inte på krogar med för stor andel invandrare. Då kommer inte killarna heller och det är de som inbringar pengar i form av ölför- säljning o.s.v. (i internetdebatt, 4/3 15:47) Argumentet att diskriminerande handlingar av detta slag skulle ra- mas in i sfären för rationellt ekonomiskt fattade beslut har diskute- rats i arbetsmarknadssammanhang (de los 2001; , 2001) och i bostadsmarknadssammanhang (1997) Vad dessa förklaringar fallerar att ta itu med är vad det är för tankestruktur, vad det är för integrerat värdesystem som gör att det för många kan kännas legitimt att exkludera människor från vissa grundläggande rättigheter.