sou · GTB354 · 2006-01-01 00:00:00 — Den dömde skall få information om vad lekmannaövervakning innebär och om hans möjligheter att själv föreslå övervakare. Kan den dömde inte själv lämna förslag på en lämplig övervakare bör frivården föreslå en lämplig person. I vissa fall kan det dock finnas skäl att välja en tjänstemannaövervakare. Som exempel kan nämnas att den dömde är mycket våldsbenägen. I ärenden som kräver stora insatser eller då den dömde har särskilda behov kan en biträdande övervakare förordnas. Denne bör främst fungera som ett komplement till ordinarie övervakare och i första hand utföra särskilt definierade uppgifter, t.ex. medverka vid en regelbunden fritidsaktivitet. kan det också vara lämpligt att förordna en biträdande övervakare när handläggaren hos frivården skall förordnas som övervakare. Man bör också uppmärk- samma möjligheten att förordna en biträdande övervakare för långtidsdömda som avtjänar fängelsestraffet långt från hemorten. En person som har förordnats som övervakare omfattas av samma tystnadsplikt som gäller för anställda i kriminalvården enligt bestämmelserna i 1 kap. 6 § sekretesslagen (1980:100). Kriminal- vårdsmyndigheten har ansvar för att informera övervakaren om gällande regler. Det är frivårdens ansvar att pröva om en föreslagen lekman är lämplig för uppdraget. Bedömningen bör, efter godkännande från den tilltänkte övervakaren, kompletteras genom att referenser inhämtas. Kontroller mot belastnings- och misstankeregistret bör alltid ingå i lämplighetsbedömningen. I samband med att övervakningen inleds skall en tjänsteman vid myndigheten sammanträffa med den dömde och övervakaren. Vid mötet bör bestämmas på vilket sätt och i vilken omfattning den dömde skall hålla kontakt med övervakaren, myndigheten eller någon annan samt vad den dömde i övrigt skall rätta sig efter till följd av domen. Vidare skall särskilt undersökas i vilken utsträckning myndig- heten behöver medverka för att förmedla stöd och hjälp enligt 26 kap. 14 § för att motverka återfall i brott samt främja den dömdes anpassning i samhället. Den övervakades behov av att delta i särskilt anordnad verksamhet som syftar till att motverka brott eller missbruk skall särskilt uppmärksammas. Vid sammanträffandet skall det upprättas en plan för övervakningen, en s.k. verkställighetsplan. Verkställighetsplanen för övervakningen skall bygga på en bedömning av risken för återfall i brott, behovet av insatser för att reducera denna risk samt den dömdes personliga förutsättningar. I planeringen ingår det att fastställa frekvens och innehåll i kontakten med övervakaren och handläggaren vid kriminalvårds- myndigheten. Frivården bör försöka få den dömde att medverka aktivt i planeringen och han eller hon bör motiveras för insatser som motverkar återfall i brott. En föreskrift som har meddelats av domstolen skall beaktas i planeringen och erforderliga insatser skall vidtas för att ge föreskriften avsett innehåll. Vid fastställandet av verkställighetsplanen skall handläggaren informera om den dömdes skyldigheter och rättigheter i enlighet med påföljden, vad som avses med misskötsamhet samt vilka åtgärder som kan komma att vidtas om den dömde missköter sig. Verkställighetsplanen bör följas upp och revideras vid behov, dock minst . Kontaktfrekvensen mellan den dömde och handläggaren eller övervakaren och innehållet i kontakten fastställs utifrån en individuell prövning av den dömdes behov av stöd och kontroll för att förhindra brott. Övervakaren har enligt 26 kap. 17 § och 28 kap. 6 § vissa befogenheter att meddela anvisningar, medge lättnader och vidta jämkningar när det gäller föreskrifter. Innan han vidtar en sådan åtgärd bör han samråda med den dömde, om det lämpligen kan ske. En sådan åtgärd skall också anmälas till myndigheten, om den inte är av ringa betydelse. Anser övervakaren att den dömde åsidosätter sina skyldigheter , att en meddelad föreskrift bör ändras, att en ny föreskrift bör meddelas eller att en föreskrift inte längre behövs, skall denne skyndsamt anmäla det till den lokala . Om han eller hon på grund av flytt eller av annan orsak får svårigheter att personligen utöva över- vakningen skall övervakaren genast anmäla detta till myndigheten. Om den som står under övervakning anhålls eller häktas och därefter begär personligt stöd eller annan hjälp som inte lämpligen kan lämnas av den myndighet som svarar för förvaringslokalen, skall den lokala kriminalvårdsmyndighet som ansvarar för övervakningen vidta de åtgärder som behövs. På vilket sätt kontakten med den anhållne eller häktade skall ske får omständlig- heterna i det enskilda fallet avgöra. Om det finns lekmanna- övervakare förordnad i ärendet skall denne skyndsamt informeras om frihetsberövandet och uppmuntras att besöka den dömde. Behoven i det enskilda fallet får avgöra hur samverkan skall ske mellan kriminalvårdens personal på det aktuella frivårdskontoret och häktet. I detta sammanhang kan nämnas att frivården även ansvarar för att ge stöd och hjälp åt anhållna och häktade som inte står under övervakning eller är föremål för personutredning, under förut- sättning att den frihetsberövade samtycker till att frivården underrättas. Den lokala kriminalvårdsmyndighet med frivård i sin verksamhet som utifrån praktiska och geografiska förutsättningar är bäst lämpad att ge biståndet har ansvaret. Den frihetsberövades hemvist är i detta sammanhang av underordnad betydelse. Den övervakades behov av deltagande i särskilt anordnad verksamhet som syftar till att motverka brott eller missbruk (programverksamhet) skall särskilt uppmärksammas. Ett eventuellt deltagande skall prövas utifrån en individuell bedömning av behovet av sådana insatser för att motverka brott eller missbruk. Även inriktning, nivå och omfattning på insatserna bör så långt möjligt anpassas efter den enskildes behov. Har domstolen funnit att det föreligger ett övervakningsbehov innebär det att den dömde i många fall är i behov av programverksamhet eller annan vård eller stödkontakt för att motverka återfall i brott. Det är därför angeläget att de som är dömda till skyddstillsyn så långt möjligt erbjuds och motiveras till att delta i program som är inriktat mot att motverka brott eller missbruk. Verksamheten kan bedrivas enskilt eller i grupp och dess omfattning och inriktning kan variera. Kan behovet tillgodoses av vårdgivare eller andra organ utanför kriminalvården bör det i första hand tillgodoses där. bör förmedla och uppmuntra sådana kontakter. Skäl för att inte erbjuda och motivera för programverksamhet kan vara att den dömde har fullföljt eller har pågående eller planerad extern behandling eller vård- eller stödkontakt, att risken för återfall i brott bedöms som liten eller att den dömde till följd av psykisk störning eller sjukdom eller av annan anledning inte kan tillgodogöra sig insatserna. När domstolen har meddelat en föreskrift om vård eller behandling har den dömde en skyldighet att delta i adekvat program, inom eller utom kriminalvården. Anser den lokala att den dömde är i behov av program i fall där någon föreskrift inte har meddelats av domstolen bör den dömde motiveras att delta. Vill den dömde inte delta kan inte enbart detta faktum utgöra grund för prövning i övervaknings- nämnden. Om denne däremot missköter sig, t.ex. genom att missbruka, bör det anmälas till om en föreskrift skall ges till adekvat programverksamhet eller om någon annan åtgärd skall vidtas. Den dömde skall enligt 26 kap. 14 § bl.a. iaktta skötsamhet, efter förmåga svara för sin försörjning samt rätta sig efter meddelad föreskrift och andra krav som följer av domen. Vidare skall han eller hon sköta kontakten med frivården och övervakaren. Med misskötsamhet avses att den dömde bryter mot kraven i bestämmelsen. Om den dömde avviker från verkställighetsplanen på ett sätt som innebär misskötsamhet eller om han eller hon bryter mot de allmänna skötsamhetsvillkoren enligt nämnda bestämmelse skall den lokala skyndsamt utreda ärendet och pröva om några åtgärder skall vidtas. En avvikelse från verkställighetsplanen behöver emellertid inte innebära misskötsamhet. Om den dömde inte lyckas uppfylla de mål som fastställts avseende t.ex. bostad eller sysselsättning kan det i många fall inte betraktas som misskötsamhet. En revidering av verkställighetsplanen bör dock göras. Missbruk av droger och en i övrigt oordnad livsföring som medför ökad risk för återfall i brott kan normalt betecknas som misskötsamhet. Vid lindrigare form av misskötsamhet kan det vara tillräckligt att den dömde kallas till samtal med kriminalvårdsinspektör även om detta inte är någon åtgärd i egentlig mening. Om ett sådant samtal inte leder till att misskötsamheten upphör, bör ärendet anmälas till övervakningsnämnden. Vid allvarlig misskötsamhet bör ärendet direkt anmälas till övervakningsnämnden. Om det bedöms nödvändigt med en föreskrift bör ett förslag till innehåll i föreskriften så långt möjligt utarbetas av den lokala innan ärendet tas upp övervaknings- nämnden. bör därvid eftersträva att den dömde är delaktig i utformningen av föreskriften. Om över- vakningsnämnden meddelar den dömde en föreskrift skall handläggaren vid frivården informera den dömde och dennes övervakare om föreskriftens innebörd och om vilka åtgärder som kan komma att vidtas om den dömde inte följer föreskriften. kan, efter anmälan från frivården, förlänga eller återuppta övervakningen efter att av prövotiden har förflutit. Det krävs att misskötsamheten är dokumenterad. Förutom en ny dom är det i första hand brott mot en föreskrift och annan misskötsamhet, som fortsatt trots åtgärder, som kan utgöra grund för förlängd övervakning. Anmälan bör utgå från en helhetsbedömning av den genomförda delen av prövotiden och risken för återfall i brott skall särskilt beaktas. I anmälan skall frivården ange hur ytterligare övervakningen bör pågå. Det bör vidare framgå vilken inställning den dömde har till fortsatt övervakning. Även övervakarens bedömning av eventuell fortsatt övervaknings innehåll och funktion bör framgå. beslut om åtgärder bör den dömdes verkställighetsplan revideras. Om den dömde meddelas en varning skall denne få ett skriftligt besked om detta. Meddelas ett beslut om att den dömde skall omhändertas enligt 28 kap. 11 § genom polisens försorg, skall beslutet sändas till polismyndigheten i den ort där den dömde vistas eller senast har vistats eller har sin hemort. Har den dömde omhändertagits enligt 28 kap. 11 § , skall den lokala kriminalvårdsmyndighet som ansvarar för övervakningen skyndsamt göra den utredning om den dömde som behövs och ge beslutsmyndigheten förslag till lämpliga åtgärder. När prövotiden är längre än och den som är villkorligt frigiven inte står under övervakning efter att av prövotiden har förflutit, skall den lokala anmäla till övervakningsnämnden, om det har förekommit sådana omständig- heter som kan innebära att den frigivne på nytt bör ställas under övervakning. Detsamma gäller i det fall en skyddstillsynsdömd inte står under övervakning efter det att av prövotiden har förflutit. En sådan anmälan skall också göras om det före övervakningstidens utgång har förekommit omständigheter som medför att övervakningstiden bör förlängas. Normalt gäller vid skyddstillsyn, enligt 28 kap. 8 § , att om den dömde allvarligt åsidosatt sina åligganden och det kan antas att sådana åtgärder som övervakningsnämnden får vidta blir utan verkan, skall nämnden begära att åklagare vid domstol för talan om att skyddstillsynen skall undanröjas. får åklagaren väcka en sådan talan även utan framställning från övervakningsnämnden, om den dömde allvarligt har åsidosatt sina åligganden enligt behandlingsplanen. I dessa fall gäller en presumtion för att åklagaren skall väcka talan. Åklagaren skall enligt 8 § förordningen (1964:740) med föreskrifter för åklagare i vissa brottmål samråda med frivårdsmyndigheten eller över- vakningsnämnden innan beslut om att väcka talan fattas. När en kriminalvårdsmyndighet inför domstol eller övervaknings- nämnd föreslår en föreskrift om vård eller behandling utanför kriminalvården bör kostnadsansvaret för denna vård eller behandling vara avtalat i förväg. Detta innebär att samråd bör ha skett med den huvudman som, i enlighet med normaliserings- principen, normalt skall stå för kostnaderna. Har domstolen meddelat en föreskrift och kostnadsansvaret inte är utrett bör den lokala , genom samråd med ansvarig huvudman, verka för att denne åtar sig kostnadsansvaret. som inte kan verkställas p.g.a. att kostnadsansvaret är olöst bör tas upp i övervakningsnämnden. I de fall vare sig den dömde eller ansvarig huvudman kan svara för kostnader som kan uppkomma i samband med verkställandet av föreskriften, t.ex. resekostnader och patientavgifter, kan kriminal- vårdsmyndigheten åta sig dessa. Samhällstjänst är inte en självständig påföljd, utan en föreskrift vid antingen villkorlig dom eller skyddstillsyn. Verkställighet av samhällstjänst regleras i 3 kap. frivårdsförordningen. KVS har också meddelat föreskrifter och allmänna råd om samhällstjänst. Det är den lokala som ansvarar för verkställigheten av en föreskrift om samhällstjänst. I en villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst skall det anges vilken lokal kriminalvårdsmyndighet som skall anordna samhällstjänsten. Vid skyddstillsyn med samhällstjänst är det den lokala kriminalvårds- myndighet som ansvarar för övervakningen som anordnar samhällstjänsten. Samhällstjänsten skall påbörjas efter det att domen blivit verkställbar mot den dömde. Normalt bör den påbörjas . Den lokala ansvarar för att det finns tillgång till ett tillräckligt antal lämpliga arbetsplatser inom myndighetens verksamhetsområde. Det kan vara platser hos ideella föreningar, trossamfund eller andra liknande organisationer, som inte drivs i vinstsyfte. Olika typer av offentlig, dvs. och statlig, verksamhet kan också användas. En annan möjlighet är att kriminalvården i egen regi anordnar lämpligt arbete. Samhällstjänst bör som regel inte få utföras i verksamhet som omfattar vård eller omsorg, framför allt inte av barn och äldre personer. All form av privat affärsdrivande verksamhet med vinstsyfte är utesluten för samhällstjänstplacering, liksom även ekonomiska föreningar och kommunala bolag. Arbetsuppgifterna får inte vara av den art att samhällstjänsten innebär att oavlönad arbetskraft ställs till den reguljära arbetsmarknadens förfogande. På varje arbetsplats skall en kontaktperson utses. Kriminalvårds- myndigheten skall handleda och stödja kontaktpersonen samt se till att arbetsgivaren och kontaktpersonen får information om samhällstjänstföreskriftens innebörd, den dömdes skyldigheter och konsekvenserna av misskötsamhet. skall tillsammans med den dömde göra ett arbetsplatsbesök samt upprätta och besluta om en arbetsplan. Samhällstjänsten skall utföras på den dömdes fritid. Arbetsplanen skall innehålla uppgifter om var arbetet skall utföras, vilka arbetstider som skall gälla, det minsta och det högsta antalet timmar som den dömde får tillgodoräkna sig eller månad samt de övriga föreskrifter som är nödvändiga för verkställigheten. I arbetsplanen skall vidare arbetsgivare och kontaktperson på arbetsplatsen anges. Avvecklingstiden, dvs. den tidsperiod under vilken samhälls- tjänsten verkställs i praktiken, skall normalt vara proportionell till det i domen angivna alternativa fängelsestraffet. Den lokala är skyldig att genom besök eller på annat lämpligt sätt kontrollera att en arbetsplan för samhällstjänst följs. då den dömde fullgör arbetstimmar enligt arbetsplanen skall personal vid vara anträffbar för rådgivning och andra insatser. Varje arbetspass skall kontrolleras. Arbetsplanen skall följas upp kontinuerligt och skall ha fortlöpande kontakt med arbetsplatsen. Kontrollen tar sikte på att tillse att den dömde uppfyller sina åligganden. Andra typer av kontroller, t.ex. drogtester, får inte göras. Drogtester under verkställigheten kan endast ske i det fall skyddstillsyn med samhällstjänst också förenats med en föreskrift om vård och behandling i kombination med sådana kontroller. Däremot anses misskötsamhet föreligga om det på annat sätt framgår att den dömde är påverkad av alkohol eller andra droger. skall skyndsamt utreda misskötsamhet och vidta lämpliga åtgärder. Med misskötsamhet vid samhällstjänst avses avvikelser från den fastställda arbetsplanen och brott mot de allmänna villkoren. Som exempel kan nämnas sen ankomst, uteblivande från arbetspass, påverkan av alkohol/droger , arbetsvägran och sjukanmälan utan giltigt läkarintyg. Utgångspunkten är att misskötsamhet skall leda till undanröjande av föreskriften om samhällstjänst. Beträffande den som dömts till skyddstillsyn med samhällstjänstföreskrift har övervakningsnämnden att ta ställning till fortsatta åtgärder. I de fall samhällstjänsten är en föreskrift till villkorlig dom görs mot- svarande anmälan till åklagare. Misskötsamhet av mindre allvarligt slag kan emellertid hanteras inom . För båda kategorierna kan avbryta samhällstjänstarbetet för den dömde i avvaktan på att anmäld misskötsamhet behandlas hos övervakningsnämnd alternativt åklagare. Ändring av arbetsplan och förlängning av övervakningen Om det inträffar nya omständigheter under pågående verkställighet kan arbetsplanen behöva ändras utan att omständigheterna är sådana att påföljden skall undanröjas. Exempel på sådana förhållanden kan vara allvarlig sjukdom eller skada som den dömde drabbats av efter domen. I dessa fall bör det vara möjligt att justera eller helt ta bort föreskriften om samhällstjänst. beslutar, efter samråd med arbets- platsen och den dömde, om mindre ändringar i planen. Ingripande ändringar i planen beslutas av övervakningsnämnden när det gäller den som har dömts till skyddstillsyn. Beträffande den som är dömd till villkorlig dom i kombination med samhällstjänst anmäls behov av ingripande eller ändring av föreskrift till åklagaren, så att rätten vid behov kan ändra eller upphäva föreskriften om samhällstjänst. I de fall den dömde inte själv kan svara för de särskilda kostnader som är en direkt följd av samhällstjänsten kan ersättning av allmänna medel utgå. Sådana kostnader kan avse särskild utrustning som krävs i arbetet eller resor till och från arbetsplatsen. Den dömde får inte ta emot ersättning från arbetsplatsen och det får inte utgå någon ersättning till arbetsplatsen för att denna tar emot en person som har dömts till samhällstjänst. Kontraktsvård kan ses som ett alternativ till fängelsestraff. Målgruppen är personer som normalt skulle dömas till fängelse men vars brottslighet i väsentlig grad kan relateras till missbruk av beroendeframkallande medel och som är villiga att underkasta sig vård och behandling enligt en särskild plan. Behandlingen bekostas av kriminalvården fram till den dag villkorlig frigivning kan antas ha skett från det av domstolen angivna alternativa fängelsestraffet. Om behandlingen fortsätter efter den dagen är det i hemorten som svarar för kostnaden. Det finns emellertid inte någon skyldighet för att stå för sådan kostnad och måste därför frivilligt åta sig sådant ansvar för att en kontraktsvård skall vara möjlig. Samarbete med bör bl.a. av denna anledning inledas i ett tidigt skede av utredningen. Samråd bör ske med även när klienten deltar i öppenvårdsbehandling eller institutionsvård som beräknas vara avslutad inom den tid då kriminalvården har kostnadsansvaret. Motsvarande samråd bör ske med hälso- och sjukvården när det gäller personer vars vårdbehov primärt skall tillgodoses av den huvudmannen. Alla typer av vård och behandling kan förekomma liksom deltagande i kriminalvårdens programverksamhet. Det är den dömdes vårdbehov som skall styra valet av behandling. Endast i de fall likvärdiga behandlingsalternativ är tillgängliga får kostnaderna vara avgörande. I första hand bör frivården anlita vårdgivare med vilka kriminal- vården har slutit ramavtal. Ett placeringsavtal måste dock tecknas med vårdgivaren i varje enskilt ärende. När domen har avkunnats underrättar frivården vårdgivaren och eller annan ansvarig huvudman omgående. Om domstolen ålägger den dömde att inställa sig hos vårdgivaren innebär detta att avresa skall ske och den dömde bör endast medges ett kortare besök i bostaden för att hämta sina tillhörigheter. Omedelbar inställelse innebär att vård- givaren, kriminalvårdspersonal, socialtjänstpersonal eller över- vakare bör ordna transporten. Om transport till vårdgivaren inte kan ordnas som huvudförhandlingen kan frivården hos domstolen föreslå att den dömde skall omhändertas i avvaktan på att transport kan ordnas. Möjligheterna att besluta om omhändertagande är begränsade till de fall den dömde är häktad och vården förutsätter boende hos vårdgivaren. Omhändertagandet upphör automatiskt när den dömde tas emot av vårdgivaren. När skyddstillsyn är förenad med kontraktsvård behöver en verkställighetsplan för övervakningen upprättas endast om det inte ingår i behandlingsplanen. Det bör dock alltid bestämmas villkor för den dömdes kontakt med övervakaren och myndigheten. Uppföljning av vården m.m. Normalt bör den frivårdsmyndighet som har utarbetat behand- lingsplanen ansvara för uppföljning . Misskötsamhet och andra ärenden hänskjuts till övervaknings- nämnden. Vid överflyttning av ett ärende till annat distrikt övergår ansvaret till den övervakningsnämnd och åklagarmyndighet som är verksamma inom det nya distriktet. Om det uppstår behov av att ändra den av domstolen fastställda behandlingsplanen anmäler frivården, efter samråd med vårdgivaren och den dömde, ärendet till övervakningsnämnden. Den reviderade planen bör inte innehålla väsentliga lättnader jämfört med den plan som fastställts av domstolen. Om förslaget till reviderad plan innebär väsentliga förändringar kan det vara lämpligt att bereda åklagaren tillfälle att yttra sig över förslaget. En ändrad plan tillsammans med nämndens protokoll bör tillställas den dömde, vårdgivaren och åklagaren. Misskötsamhet, omhändertagande och undanröjande Frivården skall omgående utreda misskötsamhet och ta ställning till lämpliga åtgärder. Det bör ske samråd med berörda åklagar- myndigheter och övervakningsnämnder om vilka rutiner som bör tillämpas i misskötsamhetsärenden. Vårdgivaren, frivården och bör i förväg vara överens om vad som skall betraktas som misskötsamhet och till vilken myndighet anmälan skall göras. Detta bör framgå av behandlingsplanen. Även den dömde måste vara införstådd med de regler som gäller. I praktiken innebär detta att allvarlig missköt- samhet skall anmälas till frivården och därutöver till åklagaren och/eller till övervakningsnämnden. Under utredningen bör frivården samråda med vårdgivaren, , åklagaren och/eller övervakningsnämnden samt om möjligt inhämta upplys- ningar från den dömde. Som allvarlig misskötsamhet räknas bl.a. att den dömde avviker från behandlingsenheten, uppträder påverkad eller hotfullt , medför droger till behandlingsinstitution, vägrar medverka vid drogkontroll eller vägrar delta i andra obligatoriska behandlingsinslag. Likaså utgör ny kriminalitet i regel skäl att avbryta behandlingen. Om misskötsamheten bedöms som allvarlig och det föreligger risk för återfall i brott bör frivården överväga att initiera ett beslut om omhändertagande enligt 28 kap. 11 § brotts- balken. Vid misskötsamhet, som inte bedöms som allvarlig, kan erinran, varning eller ändring av behandlingsplanen övervägas. När rätten dömer till kontraktsvård får det enligt 28 kap. 6 a § tredje stycket i samband med behandlingsplanen föreskrivas att den som ansvarar för behandlingen skall anmäla till den lokala och åklagaren, om den dömde allvarligt åsidosätter vad som åligger honom enligt planen. I avsnitt 3.3.2 redogörs för vilka åtgärder som skall vidtas när en person som dömts till skyddstillsyn allvarligt åsidosatt sina åligganden. Detta gäller även vid kontraktsvård men härutöver får åklagaren väcka talan om undanröjande även utan framställning från övervakningsnämnden. I dessa fall gäller en presumtion för att åklagaren skall väcka talan.