sou · GTB3103 · 2006-01-01 00:00:00 — Vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd enligt detta kapitel skall det, utom i fall som avses i 1, 2 eller 4 §, särskilt be- aktas om den sökande gjort sig skyldig till brottslighet eller brottslighet i förening med annan misskötsamhet. Vid prövning av uppehållstillstånd enligt 3 § första stycket 5 och 6 skall det särskilt beaktas om utlänningen eller ut- länningens barn kan antas bli ut- satt för våld eller för annan all- varlig kränkning av sin frihet eller frid, om uppehållstillstånd skulle beviljas. Vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd enligt detta kapitel skall det, utom i fall som avses i 1, 2, 3, eller 4 §, särskilt beaktas om den sökande gjort sig skyldig till brottslighet eller brottslighet i förening med annan misskötsamhet. Vid prövning av uppehållstillstånd enligt 3 a § första stycket 1 och andra stycket skall det särskilt beaktas om ut- länningen eller utlänningens barn kan antas bli utsatt för våld eller för annan allvarlig kränkning av sin frihet eller frid, om uppe- hållstillstånd skulle beviljas. Uppehållstillstånd får vägras i de fall som avses i 3 § om 1.oriktiga uppgifter medvetet lämnats eller omständigheter med- vetet förtigits som är av betydelse för att få uppehållstillståndet, 2.ett äktenskap ingåtts eller ett samboförhållande inletts eller en adoption vidtagits uteslutande i syftet att ge rätt till uppehållstill- stånd, eller 3.om sökanden utgör ett hot mot allmän ordning eller säker- het. Uppehållstillstånd får även vägras i de fall som avses i 3 § 1 om 1.makarna eller samborna inte lever tillsammans eller inte har 2. maken eller sambon i är gift med en annan person och sammanlever med den personen i eller är sambo till någon annan person i , 3. sökanden är gift med eller sambo till någon annan, eller 4. någon av makarna eller sam- borna är . Vid bedömningen av om uppe- hållstillstånd bör vägras skall hän- syn tas till utlänningens övriga levnadsomständigheter och familje- förhållanden. En utlänning som vill ha uppehållstillstånd i skall ha ansökt om och beviljats ett sådant tillstånd före inresan i landet. ansökan om uppehållstillstånd får inte bifallas efter inresan. Detta gäller dock inte om Detta gäller dock inte om uppehållstillstånd här som flykt- uppehållstillstånd här som flykt- övrigt enligt 1 § eller kan be- övrigt enligt 1 § eller kan be- viljas uppehållstillstånd här med viljas uppehållstillstånd här med stöd av 21 kap. 2, 3 eller 4 §, stöd av 21 kap. 2, 3 eller 4 §, 3. en ansökan om uppehålls- 3. en ansökan om uppehålls- tillstånd avser förlängning av ett tillstånd avser förlängning av ett som getts en utlänning med som getts en utlänning med familjeanknytning med stöd av familjeanknytning med stöd av 3 § första stycket 5 eller 6, 3 § första stycket 1 eller 3 a § första stycket 1 eller andra stycket, eller har tidsbegränsat uppe- eller har tidsbegränsat uppe- hållstillstånd här med stöd av hållstillstånd här med stöd av 5. utlänningen enligt 3 § första 5. utlänningen enligt 3 § första stycket 1–7 har stark anknytning stycket 1–4, 3 a § första stycket till en person som är bosatt i 1–4 har stark anknytning till en och det inte skäligen kan person som är bosatt i krävas att utlänningen reser till och det inte skäligen kan krävas ett annat land för att ge in an- att utlänningen reser till ett sökan där, eller annat land för att ge in ansökan 6. det annars finns synnerliga 6. det annars finns synnerliga I fråga om uppehållstillstånd för en utlänning som skall avvisas eller utvisas enligt dom eller beslut som vunnit laga kraft gäller föreskrifterna i 8 kap. 14 § och 12 kap. 18–20 §§. Denna lag träder i kraft . Utredningens uppdrag grundar sig på fyra kommittédirektiv. Det första kommittédirektivet (dir. 2003:181, intaget som bilaga 1 till detta betänkande), omfattar frågor kring hur rådets direktiv /86/EG om rätt till familjeåterförening (nedan kallat familjeåterförenings- direktivet) skall genomföras i svensk rätt. I uppdraget ingår också att utreda hur förslagen i delbetänkande Vår anhöriginvandring (SOU 2002:13) förhåller sig till bestämmelserna i familjeåterföreningsdirektivet. Genom ett tilläggsdirektiv (dir. 2004:9) utvidgades uppdraget till att även omfatta frågan om hur rådets direktiv /109/EG om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning (nedan kallat direktivet om varaktigt bosatta) skall genomföras i svensk rätt. Utredningen fick därefter, genom ytterligare ett tilläggsdirektiv (dir. 2004:171, bilaga 2), i uppdrag att i ett delbetänkande lämna för- slag på de författningsändringar och andra åtgärder som är obliga- toriska för direktivens genomförande. Uppdraget utökades sam- tidigt på det sättet att utredningen skall redovisa övriga författ- ningsändringar och förslag till andra åtgärder som kan behövas med anledning av direktiven för en ändamålsenlig och enhetlig lag- stiftning. Genom ett tredje tilläggsdirektiv (dir. 2005:81, bilaga 3) gavs ut- redningen i uppdrag att, utöver vad som angivits i tidigare direktiv, beskriva nuvarande och eventuella framtida regler för anhörig- invandringen i övriga relevanta EU-länder, presentera olika alter- nativ för en förändring av anhörigreglerna och kostnadsberäkna de olika alternativen samt bedöma effekterna av förändrade anhörigregler. I enlighet med direktiven överlämnade utredningen delbetänkandet och fri rörlighet för tredje- landsmedborgare (2005:15). I det betänkandet redovisades, beträffande familjeåterföreningsdirektivet, förslag som hänför sig till villkoren för att medlemmar inom kärnfamiljen skall få uppe- hållstillstånd för familjeåterförening. Till dessa familjemedlemmar hör make (varmed jämställs registrerad partner) eller sambo samt ogifta barn . I delbetänkandet redovisades också förslag som rör familjeåterförening i vissa fall för anhöriga till flyktingar eller andra skyddsbehövande samt handläggningen av och förfarande- garantier i ärenden om uppehållstillstånd för familjeåterförening. Ut- redningens förslag hänförliga till direktivet om varaktigt bosatta redovisades i sin helhet i delbetänkandet. I detta slutbetänkande redovisas förslag till villkor för uppehålls- tillstånd för andra anhöriga än sådan som utgör kärnfamiljen. Vida- re redovisas utredningens syn på möjligheterna att införa ett för- sörjningskrav och på hur delbetänkande Vår anhöriginvandring (SOU 2002:13) förhåller sig till bestämmelserna i familjeåterföreningsdirektivet. Utredningen hade sitt första sammanträde och har där- efter haft 17 sammanträden varav två tvådagarssammanträden. Därvid har inräknats de sammanträden som ägnats åt arbetet med delbetän- kandet. Med utgångspunkt i kommitté- och EG-direktiven har informa- tion inhämtats om tillämpningen av utlänningslagstiftningen genom studier av praxis och av de experter som varit knutna till utredningen. Upplysningar om innebörden av det svenska välfärdssystemet och de författningar som ligger till grund för detta har utredningen fått genom experterna i utredningen. Utredningen har samrått med Utredningen om uppehållstill- stånd på grund av anknytning (UD 2004:04) och Utredningen om begränsning av rätten till bistånd enligt socialtjänstlagen (2001:453) m.m. (S 2004:04). I enlighet med kommittédirektivet (2003:181) har utredningen givit en extern konsult i uppdrag att göra kostnadsanalyser. Betänkandet inleds med en förkortningslista, en ordlista, en sam- manfattning på svenska och på engelska och ett författningsförslag. Författningsförslaget är utformat så att den nuvarande lydelsen av- ser den nya utlänningslag som skall träda i kraft . Betänkandet är härefter indelat i två huvuddelar. Den första delen benämns Allmän bakgrund och omfattar kapitel 1–5. I kapitel 1 finns en redovisning av uppdraget och en redogörelse för hur utredningen bedrivit sitt arbete. Kapitel 2 innehåller en beskriv- ning av nuvarande förhållanden när det gäller utlänningslagens tillämpning i de delar som knyter an till utredningsuppdraget. I kapitel 3 finns en sammanfattning av de förslag lämnat i delbetänkandet Vår anhöriginvandring (SOU 2002:13) och som är av intresse för detta utredningsuppdrag och i kapitel 4 finns en sammanfattande redogörelse för utredningens förslag i delbetän- kandet och fri rörlighet för tredjelandsmed- borgare (2005:15). I kapitel 5 redogörs för förhållanden i en rad andra EU-länder. Betänkandets andra huvuddel betecknas Överväganden och förslag och omfattar kapitel 6–14. Kapitel 6 innehåller en beskrivning av den personkrets som Familjeåterföreningsdirektivet tar sikte på och förslag lämnas på vilken personkrets som skall kunna utgöra referensperson (anknyt- ningsperson) i för att uppehållstillstånd skall kunna ges till en anhörig. I kapitel 7 behandlas kärnfamiljen. I kapitel 8 och 9 behandlar utredningen de villkor som skall gälla för att föräldrar och vuxna barn respektive andra nära anhöriga till referenspersonen skall få uppehållstillstånd i . Kapitel 10 behandlar frågan om försörjningskrav som villkor för familjeåterförening. I kapitel 11 behandlas handläggningen och överprövningen av ärenden om uppe- hållstillstånd. Ekonomiska konsekvenser och andra genomförandefrågor avse- ende utredningens förslag presenteras i kap 12. I kapitel 13 presen- teras några tänkbara alternativ till utredningens förslag tillsammans med en analys av de ekonomiska konsekvenserna av dessa alternativ. I kapitel 14 finns en författningskommentar. Till betänkandet finns bilagt kommittédirektiv, familjeåterföre- ningsdirektivet, en rapport från om samhällsfinan- siella konsekvenser samt vissa beräkningar gjorda av utredningen. 2 Nuvarande förhållanden m.m. 2.1Uppehållstillstånd på grund av anknytning Utredningen har i sitt delbetänkande lämnat förslag till författnings- ändringar avseende uppehållstillstånd på grund av anknytning. En sammanfattning av de förslagen återges i kapitel 4. skall en ny utlänningslag träda i kraft (NUtlL). Reglerna avseende uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning är dock till sin innebörd i huvudsak i överensstämmelse med den nu gällande utlänningslagen. Väsentliga skillnader anmärks i det följande. 2.1.1Anhöriga till medborgare i eller tredje land Enligt gällande regler görs ingen skillnad mellan anhöriga till svenska medborgare och anhöriga till tredjelandsmedborgare. I utlännings- lagen (2 kap. 4 § UtlL, 5 kap. 3 § NUtlL) finns bestämmelser om uppehållstillstånd på grund av anknytning till någon som är bosatt i eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här. För anhöriga till EES-medborgare och medborgare i finns dess- utom särskilda regler i utlänningsförordningen. Enligt gällande bestämmelser får uppehållstillstånd ges till make eller sambo till den som är bosatt i eller har beviljats uppe- hållstillstånd för bosättning här, om makarna eller samborna stadig- varande sammanbott utomlands. Detta gäller alltså make eller sambo i etablerade förhållanden. Att registrerad partner likställs med makar följer av 3 kap. 1 § lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap. Genom en lagändring ändrades förutsättningarna för att få uppehållstillstånd på grund av anknytning. gällde att nära anhöriga till en i bosatt person kunde få uppe- hållstillstånd. Inte heller då fanns det någon rätt att få sådant till- stånd och anhörigkretsen var inte närmare angiven i lagtexten. Med uttrycket nära anhörig avsåg man att beskriva fast praxis som ut- vecklats på området och som ställt sig bakom. En utgångs- punkt var att hinder inte skulle möta mot att ge bl.a. make eller sambo uppehållstillstånd (prop. 1988/89:86 s. 147). Under förut- sättning att förhållandet bedömdes vara seriöst och inte kommit till för att ge någon uppehållstillstånd beviljades tillstånd. För etablerade förhållanden tillämpades en ordning med uppskjuten invandringsprövning, som innebar att ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd gavs (Proposition 1996/97:25 Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv, s. 104). Även efter ändringarna 1997 föreligger i praktiken en principiell rätt till uppehållstillstånd för make och sambo. Denna rätt till familjeåterförening åtskiljs från de s.k. snabbanknytningsfallen, dvs. de som har en etablerad relation (2 kap. 4 § andra stycket UtlL, 5 kap. 3 § punkterna 5 och 6 NUtlL, se nedan och Proposition 1999/2000:43 Uppehållstillstånd på grund av anknyt- ning, s. 62). Uttrycket får används dock fortfarande i bestämmel- sen för att inte i lagtext eller förarbeten behöva ange i vilka undan- tagssituationer tillstånd ändå inte bör beviljas. För rätten till uppe- hållstillstånd krävs för det första att den härvarande personen bor i landet eller har ett uppehållstillstånd för bosättning. Det är m.a.o. inte tillräckligt att denne eller denna har ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd för en kortare vistelse (Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 396-99). Med sambo avses personer i både hetero- och homosexuella förhållanden (prop. 1996/97:25 s. 285). En grundläggande tanke i utlänningsrätten är att hålla samman kärnfamiljen. I praxis har dock den omständigheten att två per- soner formellt är gifta inte i sig självständig betydelse om de två inte längre lever tillsammans respektive inte har praktisk möjlighet att leva samman (regeringens beslut 9-94 och UN 333-98). Från den principiella rätten till uppehållstillstånd i familjeåterföreningsfallen beträffande makar och sambor anses det också rimligt att undantag medges med hänsyn till rikets säkerhet eller till utlänningens vandel. I praxis har uppehållstillstånd även vägrats på grund av månggifte, vid äktenskap mellan underåriga eller vid skenäktenskap (a. prop. 111–112). Särskilda regler gäller för make eller sambo i nyetablerade förhållanden (de s.k. snabba anknytningarna). Enligt dessa får uppe- hållstillstånd ges till en utlänning som 1) är gift med eller sambo till någon som är bosatt i eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, utan att makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands, eller 2) har för avsikt att ingå äktenskap eller inleda ett samboförhållande med en person som är bosatt i eller som har fått uppehållstillstånd för bosättning här, om för- hållandet framstår som seriöst och särskilda skäl inte talar mot att tillstånd ges (2 kap. 4 § andra stycket UtlL, 5 kap. 3 § punkterna 5 och 6 NUtlL) En åtskillnad görs alltså mellan etablerade och nya parförhållan- den. För att ett förhållande skall bedömas vara seriöst är faktorer som den tid ett förhållande varat, att parterna träffats i viss ut- sträckning, att dessa har god kännedom om varandra, att de kan kommunicera på gemensamt språk och förekomsten av gemensam- ma barn eller väntade sådana, av betydelse. Arrangerade äktenskap godtas om dessa har sin grund i ett lands traditionella kultur- mönster och uppehållstillstånd kan beviljas i dessa fall trots att parterna inte träffats så mycket eller har närmare kännedom om varandra. En utgångspunkt skall dock vara att ett förhållande är att betrakta som seriöst om ingenting indikerar att det rör sig om skenäktenskap eller skenförhållande och inga andra omständigheter talar för att det inte är ett seriöst förhållande (prop. 1999/2000:43 s. 38 f. och 62). Utlänning som tillhör den krets som anges i andra stycket skall ges ett tidsbegränsat uppehållstillstånd vid första tillfället (2 kap. 4 d § UtlL, 5 kap. 8 § NUtlL). Det är en kodifie- ring av tidigare praxis och utgör ett undantag från huvudregeln om permanent uppehållstillstånd. Tanken är att seriositeten och håll- barheten i parförhållandet skall prövas återkommande . sker i normalfallen endast två prövningar. Vid första beslutstillfället ges ett tidsbegränsat uppehållstillstånd och därefter sker en prövning av om förutsättningar finns för att bevilja ett permanent uppehållstillstånd (2 kap. 4 e § UtlL, 5 kap. 16 § NUtlL). beviljades normalt tidsbegränsade uppe- hållstillstånd åt gången . Finns det omständigheter som motiverar det kan dock även nu tillstånd ges för kortare perioder, eller . Liksom förut kan permanent uppehållstillstånd ges före tvåårsperiodens utgång om paret har barn. Omvänt kan en längre prövotid än tillämpas vid instabila förhållanden (a. prop. s. 63). (Jfr G. Wikrén och H. Sandesjö, a.a. s. 90 f.). Trots att förhållandet upphört kan uppehållstillstånd ändå ges under vissa förutsättningar (2 kap. 4 e § tredje stycket UtlL, 5 kap. 16 § tredje stycket NUtlL). Det kan ske om utlänningen har sär- skild anknytning till , t.ex. är etablerad på arbetsmarknaden, om förhållandet upphört främst på grund av att utlänningen eller utlänningens barn i förhållandet utsatts för våld eller annan allvarlig kränkning av sin frihet eller frid eller om andra starka skäl talar för att utlänningen skall ges fortsatt uppehållstillstånd, dvs. olika for- mer av humanitära skäl såsom handikapp (a. prop. s. 64 f.). När det avser barn gäller följande villkor. Uppehållstillstånd får beviljas en utlänning som är och ogift och som är eller har varit hemmavarande barn till någon som är bosatt i eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här (2 kap. 4 § första stycket 2 UtlL, 5 kap. 3 § första stycket 2 NUtlL). Bestämmelsen handlar om utländska barn som har sina föräldrar i . Enligt tidigare praxis gällde en åldersgräns . Genom förändringarna infördes en artonårsgräns, vilken över- ensstämmer med den svenska myndighetsåldern och åldersgränsen enligt (prop. 1996/97:25 s. 112). Liksom be- träffande anknytning på grund av parförhållande gäller för anknyt- ning barn-föräldrar en principiell rätt till familjeåterförening, dock med vissa undantag som hänför sig till bl.a. rikets säkerhet eller utlänningens vandel (se ovan beträffande make och sambo, a. prop. s. 111). I praxis (UN 342-97) har rätten be- dömts som ovillkorlig i förhållande till en i bosatt legal vårdnadshavare om villkoren i övrigt är uppfyllda. Rättsligt stöd att i dessa fall väga in ytterligare omständigheter finns inte enligt nämnden. Denna principiella rätt anses dock inte kunna hävdas om den i landet bosatte föräldern inte också är legal vårdnadshavare (381-99). Villkoren för adoptivbarn regleras särskilt (2 kap. 4 § första stycket 2 a UtlL, 5 kap. 3 § första stycket 3 NUtlL). För denna kategori kan inte alltid kravet på att ha varit hemmavarande upp- fyllas. Bestämmelsen tar sikte på fall där adoptivföräldrarna var bosatta i såväl vid tiden för adoptionen som vid beslutet om uppehållstillstånd. Ogifta underåriga adopterade som adopterats genom beslut av svensk domstol eller där adoptionen annars gäller i kan beviljas uppehållstillstånd om adoptivföräldrarna upp- fyller kraven i föregående mening. Bestämmelsen omfattar även de fall där någon avses bli adopterad (se Proposition 2000/01:66 Uppe- hållstillstånd för adopterade, s. 28 och G. Wikrén och H. Sandesjö, a.a. s. 71 f.). Om en svensk domstol beslutat om adoption skall detta godtas som anknytning i ärendet om uppehållstillstånd (2 kap. 4 § tredje stycket UtlL, 5 kap. 3 § tredje stycket NUtlL). Förutsätt- ningarna för adoptionsbeslutet skall alltså inte omprövas. I fall där en adoption utomlands påtagligt visar att den tillkommit i syfte att kringgå regleringen om uppehållstillstånd, kan adoptionen däremot frånkännas verkan i tillståndsärendet. Också för anknytningsären- den på grund av adoption gäller att den principiella rätten till uppe- hållstillstånd får vika om det föreligger risk för rikets säkerhet eller utlänningen begått brott (prop. 1996/97:25 s. 111 f. och prop. 2000/01:66 s. 39). Vad som redovisats ovan i fråga om tidsbegränsat uppehållstill- stånd m.m. beträffande parförhållanden vid s.k. snabbanknytnings- fall gäller också barn till sökanden i ett nyetablerat förhållande. När det gäller uppehållstillstånd på grund av anknytning för an- höriga utanför kärnfamiljen uppställs följande villkor. Uppehålls- tillstånd får ges till utlänning som på något annat sätt än som make, sambo eller barn är nära anhörig till någon som är bosatt i eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här om utlänningen har ingått i samma hushåll som denne eller denna (2 kap. 4 § första stycket 3 UtlL, 5 kap 3 § första stycket 4 NUtlL) Regleringen tillkom och bakgrunden till den återges i prop. 1996/97:25 (s. 113) i huvudsak enligt följande. Regeringen anser att det är en rimlig avvägning att anhöriga utöver kärn- familjen i princip skall ha rätt till uppehållstillstånd endast om de i hemlandet ingått i samma hushållsgemenskap som den härvarande och hänvisar till den tolkning gjort av artikel 8 om skydd för familjelivet. Personkretsen an- ges till hemmavarande, ogifta barn eller föräldrar som i hemlandet tagits om hand av något barn. Men även annan släkting, t.ex. en ensamstående kvinna som på grund av rådande kulturför- hållanden inte kan bo ensam i en bostad utan är hänvisad till en manlig släkting, omfattas av personkretsen. Kravet på tidigare hus- hållsgemenskap innebär att det måste finnas ett beroendeförhållan- de som gör det svårt för släktingarna att leva åtskilda. De måste ha levt i samma hushåll före den härvarandes flyttning till . Ansökan om familjeåterförening skall vidare ha gjorts relativt snart efter den härvarandes bosättning i , dock att hänsyn bör tas till praktiska hinder för utlänningen att kunna an- söka inom nämnda tid. Före lagändringen beviljades uppehållstillstånd till en ganska vid krets. utesluts föräldrapar, ensamstående föräldrar eller sista länken-fall från rätten till familjeåterförening, om de inte in- gått i den härvarandes hushållsgemenskap i hemlandet före avflyttningen (G. Wikrén – H. Sandesjö, a.a. s. 73). I den nya utlänningslagen framgår kravet på att det skall finnas ett särskilt beroendeförhållande mellan släktingarna som förelåg redan i hemlandet uttryckligen av lagen. Enligt 2 kap. 4 § första stycket 4 UtlL får uppehållstillstånd be- viljas den som annars har särskild anknytning till . Med stöd av denna bestämmelse kan i vissa fall också anhöriga utanför kärn- familjen få uppehållstillstånd. Genom preciseringen av villkoren för uppehållstillstånd i punk- terna 1–3 kan vissa anhöriga komma att omfattas av punkten 4. Ett exempel utgör det i prop. 1996/97:25 (s. 113 f.) omtalade fallet att hänsyn bör tas till att flyktingar och andra skyddsbehövande inte i samma utsträckning som andra kan besöka sina hemländer. I undantagsfall, vid synnerliga skäl, bör dessa ha möjlighet att förena sig här i landet med en nära anhörig som stått dem särskilt nära utan att de ingått i samma familjegemenskap. I bedömningen av om synnerliga skäl föreligger bör hänsyn tas till i vilken utsträckning släktingar redan finns här i landet och ett tillstånd förutsätter att det är en enstaka släkting som kommer utan åtföljande följdinvand- ring av andra släktingar. Att hänsyn bör tas till udda och ömmande omständigheter, som redan framhållits i prop. 1983/84:144, skall alltjämt gälla. I anslutning till den sist nämnda hänvisningen bör framhållas att i lagstiftningsärendet års ändringar fram- höll att även ensam förälder som inte ingått i hushållsgemenskapen i hemlandet kunde, i undantagsfall och vid synnerliga skäl, beviljas uppehållstillstånd på grund av anknytning till barn här (bet. 1996/97:SfU5 s. 53). Förutom de nämnda anhörigfallen är punkten 4 tillämplig t.ex. i ärenden där utlänningen önskar utöva umgängesrätt med barn i landet samt vuxenadoptioner (se G. Wikrén – H. Sandesjö, a.a. s. 75). I den nya utlänningslagen anges vissa typsituationer då en ut- länning får beviljas uppehållstillstånd på grund av annan särskild anknytning till . Vidare förtydligas i lagen att det i övriga situationer krävs synnerliga skäl för att uppehållstillstånd skall be- viljas (5 kap. 3 § första stycket 7 och 8 samt andra stycket NUtlL). 2.1.2Anhöriga till medborgare inom EES eller i Medborgare inom EES och i som har rätt till uppehålls- tillstånd i har också rätt till återförening med vissa anhöriga. I 3 kap. 5 b § UtlF regleras villkoren för att make, barn och, i vissa fall, föräldrar till dessa medborgare skall få uppehålls- tillstånd här i landet.