sou · GTB315 · 2006-01-01 00:00:00 — Enligt 2 kap. 14 § första stycket UtlL får regeringen meddela före- skrifter om uppehållstillstånd för studier eller besök eller av huma- nitära skäl. Regeringen har meddelat föreskrifter om studier i 3 kap. 4 § UtlF. Av 2 kap. 14 § andra stycket UtlL följer att regeringen får med- dela föreskrifter om att ansökan om uppehållstillstånd får bifallas om det följer av överenskommelse med främmande stat (se 3 kap. 5 a–5 b §§ UtlF). Att en utlänning i princip skall ha arbetstillstånd för att arbeta i på grund av anställning här eller i utlandet framgår av 1 kap. 5 § första stycket UtlL. Medborgare i övriga nordiska länder och utlänningar med permanent uppehållstillstånd är enligt samma be- stämmelse undantagna från kravet. Med stöd av 2 kap. 14 § andra stycket UtlL undantas också medborgare i länder som omfattas av (EU-länderna, , och ) och i (4 kap. 1 § UtlF). Även dessa medborgares make (varmed även avses registrerad partner) eller sambo samt deras barn eller barn som är försörjningsberoende av föräldrarna är undan- tagna från arbetstillstånd. Detta gäller oavsett familjemedlemmarnas medborgarskap. När det gäller vem som kan få uppehållstillstånd och under vilka för- utsättningar går en skiljelinje mellan utlänningar som, å ena sidan, är medborgare i en EES-stat eller och, å andra sidan, med- Nuvarande förhållanden, m.m. borgare i ett land utanför nämnda krets (tredjelandsmedborgare). Förutsättningarna för uppehållstillstånd i vissa avseenden för den först nämnda kategorien regleras i 3 kap. UtlF (jfr 2 kap. 14 § andra stycket UtlL), medan för tredjelandsmedborgare endast gäller 2, 2 a och 3 kap. UtlL. I den redovisning som följer nedan av villkoren för att kunna få uppehållstillstånd i görs därför en uppdelning som knyter an till om en utlänning har medborgarskap utanför EES-länderna eller respektive har medborgarskap i dessa länder 2.2.2Uppehållstillstånd på grund av arbete, egenföretagande eller att försörjningen är tryggad på annat sätt Medborgare utanför EES och Enligt 2 kap. 4 § första stycket 6 UtlL får uppehållstillstånd beviljas en utlänning som har arbetstillstånd eller kan försörja sig på annat sätt. Den som får ett arbetstillstånd beviljas också ett uppehållstill- stånd och ansökningarna brukar avgöras i ett sammanhang. Av 1 kap. 5 § UtlL följer att den som har ett permanent uppehållstill- stånd inte behöver ha något arbetstillstånd. Den krets som omfattas av det andra ledet i punkten 6, nämligen de som har sin försörjning ordnad på annat sätt, består av egenföretagare och utövare av fria yrken. Egna företagare skall visa på realistiska verksamhetsplaner samt förekomsten av införseltillstånd och kapital. Avsikten är att prövningen av tillståndsgivningen i dessa fall skall äga rum i en gene- rös anda (se prop. 1983/84:144 s. 81–82 och G. Wikrén och H. Sandesjö, a.a. s. 80). Medborgare inom EES och i För medborgare inom EES och i gäller i stället att dessa skall beviljas uppehållstillstånd (3 kap. 5 a § första stycket UtlF), om vissa i andra–sjunde och tionde styckena samma paragraf angivna villkor är uppfyllda. En arbetstagare och en egen företagare, som kan uppvisa bevis om respektive ställning, har enligt huvudregeln rätt till uppehållstillstånd . Tillståndet kan förnyas (3 kap. 5 a § andra stycket UtlF, jfr 3 kap. 5 a § åttonde stycket samma förordning). Den som till- handahåller eller tar emot tjänster och kan styrka detta, skall få uppe- Nuvarande förhållanden, m.m. hållstillstånd för den tid tjänsten utförs (3 kap. 5 a § tredje stycket UtlF). Arbetstagare har under vissa förutsättningar rätt att stanna kvar på en medlemsstats territorium efter avslutad anställning med stöd av EG-förordningen (EEG) nr 1251/70. Motsvarande gäller beträf- fande schweiziska medborgare (3 kap. 5 a § sista stycket UtlF). Egna företagare som upphört med sin verksamhet skall beviljas uppehålls- tillstånd och kunna få tillståndet automatiskt förnyat under de närmare i 3 kap. 5 a § fjärde stycket UtlF angivna villkoren, bl.a. om de uppnått , haft sin verksamhet här i landet och bott här eller upphört med sin verksamhet på grund av arbetsoförmåga eller olycksfall och bott här . Arbetstagare som inte omfattas av EG-förordningen och egen- företagare som inte omfattas av 3 kap. 5 a § fjärde stycket UtlF skall beviljas uppehållstillstånd , om de får en pension som är tillräcklig för uppehället och, om de inte omfattas eller inte kommer att omfattas av den svenska socialförsäkringen, har en heltäckande sjukförsäkring. Uppehållstillståndet får omprövas och för- nyas efter fem (3 kap. 5 a § femte stycket UtlF). Utöver personer som försörjer sig här i landet genom arbete m.m. har medborgare inom EES och i rätt till uppehållstillstånd , som är förnybart, under förutsättning att de har tillräck- liga medel för sin försörjning och, om de inte eller inte kommer att omfattas av den svenska socialförsäkringen, har en heltäckande sjukförsäkring (3 kap. 5 a § sjunde stycket UtlF). Innebörden av kravet på pension som är tillräcklig för uppehället eller att det finns tillräckliga medel för försörjning (se 3 kap. 5 a § femte–sjunde styckena UtlF) är att det skall finnas tillgångar i så- dan omfattning att dessa personer inte kommer att ligga värdlandets välfärdssystem till last (se Regeringens förordningsmotiv 1992:8 s. 11 och 13). Rätt till socialbidrag är inte liktydigt med att ha egna medel. 2.2.3Uppehållstillstånd för studier eller besök Medborgare utanför EES och Enligt 2 kap. 4 § första stycket 7 UtlL får en utlänning som önskar vistas här i landet för studier eller besök beviljas uppehållstillstånd. Bestämmelsen, som infördes , innebär ingen ändring av tidigare praxis. Enligt 2 kap. 14 § första stycket UtlL kan regering- Nuvarande förhållanden, m.m. en meddela föreskrifter om studier eller besök. I 3 kap. 4 § UtlF finns ett krav på att vid högskolestudier och forskarutbildning uppe- hållstillstånd i princip beviljas för studietiden och att gäststudenten skall kunna försörja sig. Avsikten skall vara att studenten skall åter- vända hem efter studietiden. Regeringen har inte meddelat föreskrif- ter för uppehållstillstånd för besök. 1983/84:144 s. 94 är utgångspunkten en generös hållning till släktbesök. I fråga om för- längning av uppehållstillstånd för redan påbörjade besök gäller att vägande skäl skall föreligga och att förlängningen inte får utsträckas längre än . Det egentliga syftet med uppehållstillståndet får heller inte vara önskemål om bosättning (2 kap. 5 a § UtlL, se pro- position 1994/95:179 Ändringar i utlänningslagen [1989:529], s. 66–67, Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 225-94 och G. Wikrén och H. Sandesjö, a.a. s. 137). Medborgare inom EES och i För medborgare inom EES och i finns särskilda bestäm- melser om uppehållstillstånd för studier (3 kap. 5 a § sjätte stycket UtlF). Uppehållstillstånd skall beviljas för så som utbildning- en varar och, om den pågår än , åt gången. Som förutsättning gäller – förutom inskrivning vid erkänd utbild- ningsanstalt – att studenten har tillräckliga medel för sin försörjning och heltäckande sjukförsäkring i händelse av att han eller hon inte omfattas av den svenska socialförsäkringen. (Angående tanken med försörjningskravet, se Regeringens förordningsmotiv 1992:8 s. 13, avsnitt 2.2.2). 2.2.4Uppehållstillstånd på grund av anknytning Medborgare utanför EES och I 2 kap. 4 § första stycket 1 UtlL finns bestämmelser om att uppe- hållstillstånd får ges till make eller sambo till den som är bosatt i eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, om makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands. Här regleras alltså villkoren för uppehållstillstånd för make eller sambo i etablerade förhållanden. Att makar likställs med registrerad partner följer av 3 kap. 1 § lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap. Nuvarande förhållanden, m.m. Genom en lagändring ändrades förutsättningarna för att få uppehållstillstånd på grund av anknytning. gällde att nära anhöriga till en i bosatt person kunde få uppehålls- tillstånd. Inte heller då fanns det någon rätt att få sådant tillstånd och anhörigkretsen var inte närmare angiven i lagtexten. Med ut- trycket nära anhörig avsåg man att beskriva fast praxis som utveck- lats på området och som ställt sig bakom. En utgångspunkt var att hinder inte skulle möta mot att ge bl.a. make eller sambo uppehållstillstånd (prop. 1988/89:86 s. 147). Under förutsättning att förhållandet bedömdes vara seriöst och inte kommit till för att ge någon uppehållstillstånd beviljades tillstånd. För etablerade förhållanden tillämpades en ordning med uppskjuten invandrings- prövning, som innebar att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd gavs (Proposition 1996/97:25 Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv, s. 104). Även efter ändringarna 1997 föreligger i praktiken en principiell rätt till uppehållstillstånd för den i punkten 1 angivna kretsen. Detta är ett uttryck för rätten till familjeåterförening, som åtskiljs från de s.k. snabbanknytningsfallen i 2 kap. 4 § andra stycket UtlL (se nedan och Proposition 1999/2000:43 Uppehållstillstånd på grund av an- knytning, s. 62). Uttrycket får används dock fortfarande i bestäm- melsen för att inte i lagtext eller förarbeten behöva ange i vilka un- dantagssituationer tillstånd ändå inte bör beviljas. För rätten till uppe- hållstillstånd krävs för det första att den härvarande personen bor i landet eller har ett uppehållstillstånd för bosättning. Det är m.a.o. inte tillräckligt att denne eller denna har ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd för en kortare vistelse (Utlänningslagen – Vägledande be- slut, UN 396-99). Med sambo avses personer i både hetero- och homosexuella förhållanden (prop. 1996/97:25 s. 285). En grundläg- gande tanke i utlänningsrätten är att hålla samman kärnfamiljen. I praxis har dock den omständigheten att två personer formellt är gifta inte i sig självständig betydelse om de två inte längre lever till- sammans respektive inte har praktisk möjlighet att leva samman (regeringens beslut 9-94 och UN 333-98). Från den principiella rätten till uppehållstillstånd i familjeåterföreningsfallen beträffande makar och sambor anses det också rimligt att undantag medges med hänsyn till rikets säkerhet eller till utlänningens vandel. I praxis har uppehållstillstånd även vägrats på grund av månggifte, vid äktenskap mellan underåriga eller vid skenäktenskap (a. prop. 111–112). Nuvarande förhållanden, m.m. Enligt 2 kap. 4 § andra stycket UtlL får uppehållstillstånd också ges till en utlänning som 1) är gift med eller sambo till någon som är bo- satt i eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, utan att makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utom- lands, eller 2) har för avsikt att ingå äktenskap eller inleda ett sam- boförhållande med en person som är bosatt i eller som har fått uppehållstillstånd för bosättning här, om förhållandet framstår som seriöst och särskilda skäl inte talar mot att tillstånd ges. Här regleras alltså villkoren för att make eller sambo i nyetablerade för- hållanden skall få uppehållstillstånd (de s.k. snabba anknytningarna). En åtskillnad görs alltså mellan etablerade och nya parförhållan- den i 2 kap. 4 § första stycket 1 respektive i andra stycket UtlL. I syfte att klargöra rådande praxis med uppskjuten invandringspröv- ning i lagstiftningen har genom en lagändring den anknyt- ningskrets som omfattas av detta kommit till uttryck i 2 kap. 4 § andra stycket. För att ett förhållande skall bedömas vara seriöst är faktorer som den tid ett förhållande varat, att parterna träffats i viss utsträckning, att dessa har god kännedom om varandra, att de kan kommunicera på gemensamt språk och förekomsten av gemensamma barn eller väntade sådana, av betydelse. Arrangerade äktenskap god- tas om dessa har sin grund i ett lands traditionella kulturmönster och uppehållstillstånd kan beviljas i dessa fall trots att parterna inte träffats så mycket eller har närmare kännedom om varandra. En ut- gångspunkt skall dock vara att ett förhållande är att betrakta som seriöst om ingenting indikerar att det rör sig om skenäktenskap eller skenförhållande och inga andra omständigheter talar för att det inte är ett seriöst förhållande (prop. 1999/2000:43 s. 38–39 och 62). Ut- länning som tillhör den krets som anges i andra stycket skall ges ett tidsbegränsat uppehållstillstånd vid första tillfället (2 kap. 4 d § UtlL). Det är en kodifiering av tidigare praxis och utgör ett undantag från huvudregeln om permanent uppehållstillstånd. Tanken är att serio- siteten och hållbarheten i parförhållandet skall prövas återkommande . sker i normalfallen endast två pröv- ningar. Vid första beslutstillfället ges ett tidsbegränsat uppehållstill- stånd och därefter sker en prövning av om förutsättningar finns för att bevilja ett permanent uppehållstillstånd (2 kap. 4 e § första och andra stycket UtlL). beviljades normalt tidsbe- gränsade uppehållstillstånd åt gången . Finns det omständigheter som motiverar det kan dock även nu tillstånd ges för kortare perioder, eller . Liksom förut kan permanent uppehållstillstånd ges före tvåårsperiodens ut- Nuvarande förhållanden, m.m. gång om paret har barn. Omvänt kan en längre prövotid än tillämpas vid instabila förhållanden (a. prop. s. 63). (Jfr G. Wikrén och H. Sandesjö, a.a. s. 90–91). Trots att förhållandet upphört kan uppehållstillstånd ändå ges under de förutsättningar som anges i 2 kap. 4 e § tredje stycket punkterna 1–3: Om utlänningen har särskild anknytning till , t.ex. är etablerad på arbetsmarknaden (1), förhållandet upphört främst på grund av att utlänningen eller utlänningens barn i förhållandet utsatts för våld eller annan allvarlig kränkning av sin frihet eller frid (2) eller andra starka skäl talar för att utlänningen skall ges fortsatt uppehållstillstånd, dvs. olika former av humanitära skäl såsom handi- kapp (3) (a. prop. 64–65). I 2 kap. 4 § första stycket 2 UtlL regleras villkoren för att barn skall få uppehållstillstånd på grund av anknytning med förälder. Av bestämmelsen följer att uppehållstillstånd får beviljas en utlänning som är och ogift och som är eller har varit hemma- varande barn till någon som är bosatt i eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här. Bestämmelsen handlar om utländska barn som har sina föräldrar i . Enligt tidigare praxis gällde en åldersgräns . har införts en artonårsgräns, vilken överensstämmer med den svenska myndighetsåldern och åldersgränsen enligt FN:s barnkon- vention (prop. 1996/97:25 s. 112). Liksom beträffande anknytning på grund av parförhållande gäller för anknytning barn-föräldrar en principiell rätt till familjeåterförening, dock med vissa undantag som hänför sig till bl.a. rikets säkerhet eller utlänningens vandel (se ovan beträffande make och sambo, a. prop. s. 111). I Utlännings- nämndens praxis (UN 342-97) har rätten bedömts som ovillkorlig i förhållande till en i bosatt legal vårdnadshavare om villkoren i 2 kap. 4 § första stycket 2 UtlL i övrigt är uppfyllda. Rättsligt stöd att i dessa fall väga in ytterligare omständigheter finns inte enligt nämnden. Denna principiella rätt anses dock inte kunna hävdas om den i landet bosatte föräldern inte också är legal vårdnadshavare (381-99). I 2 kap. 2 a § UtlL regleras villkoren för tillståndsgivning beträf- fande adoptivbarn. För denna kategori kan inte alltid kravet på att ha varit hemmavarande uppfyllas. Bestämmelsen tar sikte på där adoptiv- föräldrarna var bosatta i såväl vid tiden för adoptionen som vid beslutet om uppehållstillstånd. Ogifta underåriga adopterade som adopterats genom beslut av svensk domstol eller där adoptionen annars gäller i kan beviljas uppehållstillstånd om adoptiv- Nuvarande förhållanden, m.m. föräldrarna uppfyller kraven i föregående mening. Bestämmelsen omfattar även de fall där någon som avses bli adopterad av svensk domstol ansöker om uppehållstillstånd. I sist nämnda fall ges inte per- manent uppehållstillstånd (se Proposition 2000/01:66 Uppehållstill- stånd för adopterade, s. 28 och G. Wikrén och H. Sandesjö, a.a. s. 71–72). Om inte kraven i punkten 2 a är uppfyllda skall punkten 2 tillämpas. Av 2 kap. 4 § tredje stycket UtlL framgår att om en svensk domstol beslutat om adoption, detta skall godtas som anknytning i ärendet om uppehållstillstånd. Förutsättningarna för adoptionsbe- slutet skall alltså inte omprövas. I fall där en adoption utomlands påtagligt visar att den tillkommit i syfte att kringgå regleringen om uppehållstillstånd, kan adoptionen frånkännas verkan i tillstånds- ärendet. Också för anknytningsärenden på grund av adoption gäller att den principiella rätten till uppehållstillstånd får vika om det före- ligger risk för rikets säkerhet eller utlänningen begått brott (prop. 1996/97:25 s. 111–112 och prop. 2000/01:66 s. 39). Vad som redovisats ovan i fråga om 2 kap. 4 d § UtlL om tidsbe- gränsat uppehållstillstånd m.m. beträffande parförhållanden vid s.k. snabbanknytningsfall gäller också barn till sökanden i ett nyetablerat förhållande. I 2 kap. 4 § första stycket 3 UtlL regleras villkoren för uppehålls- tillstånd på grund av anknytning för anhöriga utanför kärnfamiljen. Enligt bestämmelsen får uppehållstillstånd ges till utlänning som på något annat sätt än som anges i punkterna 1–2 a är nära anhörig till någon som är bosatt i eller beviljats uppehållstillstånd för bo- sättning här och som ingått i samma hushåll som denne eller denna. Regleringen i punkten 3 tillkom även den och bakgrunden till den återges i prop. 1996/97:25 (s. 113) i huvudsak enligt följande. Regeringen anser att det är en rimlig avvägning att anhöriga utöver kärnfamiljen i princip skall ha rätt till uppehållstillstånd endast om de i hemlandet ingått i samma hushållsgemenskap som den härvaran- de och hänvisar till den tolkning gjort av artikel 8 om skydd för familjelivet. Personkretsen an- ges till hemmavarande, ogifta barn eller föräldrar som i hemlandet tagits om hand av något barn. Men även annan släkting, t.ex. en ensamstående kvinna som på grund av rådande kulturför- hållanden inte kan bo ensam i en bostad utan är hänvisad till en man- lig släkting, omfattas av personkretsen. Kravet på tidigare hushålls- gemenskap innebär att det måste finnas ett beroendeförhållande som gör det svårt för släktingarna att leva åtskilda. De måste ha levt i samma hushåll före den härvarandes flyttning till . Nuvarande förhållanden, m.m. Ansökan om familjeåterförening skall vidare har gjorts relativt snart efter den härvarandes bosättning i , dock att hänsyn bör tas till praktiska hinder för utlänningen att kunna ansöka inom nämnda tid. Före lagändringen beviljades uppehållstillstånd till en ganska vid krets. utesluts föräldrapar, ensamstående föräldrar eller s.k. sista länk-fall från rätten till familjeåterförening, om de inte ingått i den härvarandes hushållsgemenskap i hemlandet före avflyttningen (G. Wikrén – H. Sandesjö, a.a. s. 73). Enligt 2 kap. 4 § första stycket 4 UtlL får uppehållstillstånd be- viljas den som annars har särskild anknytning till . Med stöd av denna bestämmelse kan i vissa fall också anhöriga utanför kärn- familjen få uppehållstillstånd. Bestämmelsen har sitt ursprung i den äldre punkten 1 och om- fattade då inte släktanknytning. Genom preciseringen av villkoren för uppehållstillstånd i punkterna 1–3 kan nu vissa anhöriga komma att omfattas av punkten 4. Ett exempel utgör det i prop. 1996/97:25 (s. 113–114) omtalade fallet att hänsyn bör tas till att flyktingar och andra skyddsbehövande inte i samma utsträckning som andra kan besöka sina hemländer. I undantagsfall, vid synnerliga skäl, bör dessa ha möjlighet att förena sig här i landet med en nära anhörig som stått dem särskilt nära utan att de ingått i samma familjegemenskap. I bedömningen av om synnerliga skäl föreligger bör hänsyn tas till i vilken utsträckning släktingar redan finns här i landet och ett till- stånd förutsätter att det är en enstaka släkting som kommer utan åtföljande följdinvandring av andra släktingar. Att hänsyn bör tas till udda och ömmande omständigheter, som redan framhållits i prop. 1983/84:144, skall alltjämt gälla. I anslutning till den sist nämnda hän- visningen bör framhållas att i lagstiftningsärendet års änd- ringar framhöll att även ensam förälder som inte ingått i hushållsgemenskapen i hemlandet kunde, i undan- tagsfall och vid synnerliga skäl, beviljas uppehållstillstånd på grund av anknytning till barn här (bet. 1996/97:SfU5 s. 53). Förutom de nämnda anhörigfallen är punkten 4 tillämplig t.ex. på personer som har en längre vistelse i landet, har svenskt ursprung eller har haft en längre anställning inom ramen för internationellt utbyte (se G. Wikrén – H. Sandesjö, a.a. s. 73 f. och där anmärkt praxis från ). Vidare faller ärenden där utlänningen önskar utöva umgängesrätt med barn i landet samt vuxenadoptioner under punkten 4 (se G. Wikrén – H. Sandesjö, a.a. s. 75). Nuvarande förhållanden, m.m. Medborgare inom EES och i Medborgare inom EES och i har rätt till återförening med vissa anhöriga. I 3 kap. 5 b § UtlF regleras villkoren för att make, barn och, i vissa fall, föräldrar till dessa medborgare skall få uppe- hållstillstånd här i landet. Uppehållstillstånd skall beviljas den an- hörige i samma omfattning som anknytningspersonen. Make till en medborgare inom EES som avses i 3 kap. 5 a § andra – sjunde styckena UtlF (se avsnitt 2.2.2 och 2.2.3) har en ovillkorlig rätt till uppehållstillstånd (3 kap. 5 b § första stycket UtlF). Enligt 3 kap. 5 b § tredje stycket UtlF gäller en ovillkorlig rätt till femårigt uppehållstillstånd för make till anknytningsperson som är medbor- gare i , , eller och maken inte har så- dant medborgarskap. Rätten för make till medborgare i att få uppehållstillstånd följer av artikel 3 i bilaga I till avtalet mellan Euro- peiska gemenskapen och dess medlemmar å ena sidan och å andra sidan om fri rörlighet för personer (3 kap. 5 b § fjärde stycket UtlF, jfr Proposition 2000/01:55 Avtalet mellan Europeiska gemen- skapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan. Ett avtal inom sju sektorer, s. 42–44). Villkoren för att sambor till medborgare i EES-länderna och i skall få uppehållstillstånd regleras i 2 kap. 4 § UtlL (se ovan). För barn till medborgare i EES-stat som avses i 3 kap. 5 a § andra–sjunde styckena UtlF och dennes eller dennas make gäller att barn eller barn som är beroende av föräldrarnas försörj- ning har rätt till uppehållstillstånd. Barn till studerande skall dessutom ha en heltäckande sjukförsäkring om det inte omfattas av den svenska socialförsäkringen (3 kap. 5 b § första stycket 4 UtlF). För barn till medborgare i , som är arbetstagare, gäller också samma högsta åldersgräns för ovillkorlig rätt till uppehållstillstånd. En något strik- tare reglering gäller för vuxna barns rätt till uppehållstillstånd genom kravet på att föräldrarna skall vara underhållsskyldiga för dem. För barn till studerande schweiziska medborgare gäller i stället ett krav på att underhållsskyldighet föreligger gentemot barnet för att uppe- hållstillstånd skall ges (3 kap. 5 b § sista stycket UtlF, jfr prop. 2000/01:55 s. 44). För föräldrar till medborgare inom EES eller sådan persons make gäller att dessa har rätt till uppehållstillstånd, om anknytningsper- sonen är arbetstagare, egenföretagare eller tjänsteutövare (se 3 kap. 5 a § andra–tredje styckena UtlF) och föräldrarna också är bero- ende av anknytningspersonen eller maken för sin försörjning. Nuvarande förhållanden, m.m. knytningspersonen omfattas av 3 kap. 5 a § fjärde stycket UtlF skall uppehållstillstånd beviljas föräldrar till anknytningspersonen eller maken. Föräldrar till en anknytningsperson som slutat sin anställ- ning eller upphört med företagandet på sätt som anges i 3 kap. 5 a § femte stycket där föräldrarna är försörjningsberoende, har tillräck- liga medel för sin försörjning och har heltäckande sjukförsäkring för det fall den svenska socialförsäkringen inte kan tas i anspråk, skall få uppehållstillstånd.