sou · GTB345 · 2006-01-01 00:00:00 — En allmänt större säkerhet för mopedanvändning måste efter- strävas. Moped klass I är lokomotivet för en växande moped- Sammanställning av fakta och synpunkter om mopeder och terrängskotrar i trend i samhället (). Alla som kör moped måste ha en riskmedvetenhet (NTF). De problem som är förknippade med mopedanvändning är gemensamma för båda typerna av mopeder (Vägtrafik- inspektionen). Den nuvarande utbildningen för moped klass I skulle kunna användas för moped klass II (). () påpekade att det är viktigt att den enskildes kostnader för mopedutbildning inte blir så höga att barn i utsatta miljöer inte har råd att gå en sådan utbildning. McRF motsatte sig utbildning för mopeder klass II. Vilka krav skall gälla för att få köra en mopedbil? McRF ansåg att mopedutbildningen bör kompletteras med t.ex. ett avsnitt om mopedbilen. NTF:s inställning var att en separat ut- bildning skall krävas för att få köra en mopedbil och SNOFED ansåg att behörighetskravet för mopedbil bör vara B-körkort. Bör terränghjulingen separeras från snöskotern vad gäller utbildning, kunskapsprov och förarbevis? Representanterna för , , , och uttalade att de är positiva till att snöskotern och terränghjulingen behandlas var för sig. Det främsta argumentet enligt deras uppfattning är att fordonens körtekniska egenskaper skiljer sig åt väsentligt. SVEMO:s ståndpunkt är att någon upp- delning inte bör ske på grund av att körtekniken i princip är densamma för båda slagen av fordon. Ålderskrav och utbildning för terränghjuling. STHR:s representant uppgav följande. Ålderskravet för terräng- hjuling och snöskoter bör vara samma och är en lämplig behörighetsålder. Den utbildning som organisationen bedriver för SOU 2005:45 Sammanställning av fakta och synpunkter om mopeder och terrängskotrar i terränghjuling är säkerhetsinriktad, inte bara arbetsrelaterad. Den skulle kunna utgöra modell för en grundutbildning för terräng- hjuling. Ålderskrav och utbildning för snöskoter SNOFED:s ståndpunkt är att ålderskravet för snöskoter bör vara med motiveringen att ungdomar i den åldern fortfarande går i och därmed har kvar förankringen till sin hemort och därför lättare kan knytas till en lokal skoterklubb. Snöskoterutbildningarnas standard skiftar, vilket inte är bra enligt SNOFED. Utbildningen borde kompletteras med körning i terräng. Det borde inte vara tillåtet att genomgå utbildning och ta förarbevis för snöskoter under tid som körkortet är återkallat. Kunskapsprovet och administrationen kring provet Företrädarna för SNOFED, STHR och är positiva till att krav på körprov införs i förarproven för fordonen. anser att körprov kan vara bra om detta tar sikte på elevens trafiksäkerhets- kunnande. Representanterna för och poängterade att det är viktigt att den som är godländ examinator är fysiskt närvarande när provet genomförs. De två organisationerna framförde också önskemål om att en elev som har blivit godkänd på provet skall få köra direkt med stöd av ett intyg eller liknande. Vilka krav bör ställas på utbildare och examinatorer? SNOFED anser att alla som utbildar och examinerar bör ha en grundutbildning med pedagogisk inriktning och att de bör genomgå fortbildning för att bl.a. följa med i den tekniska utveck- lingen. framförde att de som genomför mopedutbildning i trafikskolor har en bra utbildning, eftersom de är trafiklärare och att de också genomgår regelbunden fortbildning. STHR framhöll att utbildning och fortbildning är självklarheter för organisationen. Sammanställning av fakta och synpunkter om mopeder och terrängskotrar i Representanterna för NTF, och uttalade att samma regler som gäller för att få körkortstillstånd borde införas för samtliga nu aktuella fordon. De huvudsakliga motiv som angavs till stöd härför var, att trafikfaran är lika stor oavsett vilket fordon som används (NTF) och att enkelheten i systemet skulle gynnas om enhetliga krav ställdes upp (). ansåg att ett synkrav borde gälla för behörigheterna. SMR:s uppfattning var att några medicinska krav inte skulle införas för fordonen. uttryckte en viss tveksamhet inför tanken på att införa medicinska krav och om samma krav skulle gälla som gäller för de lägre behörigheterna (A, A1, B, BE och traktorkort). , avdelningen för trafikregister, pekade på att tillämpningssvårigheter skulle kunna uppstå om förarbevisen skulle kunna återkallas. Detta utvecklades närmare i en inlämnad skrivelse. CSR ansåg att återkallelseregler inte borde införas. 5.7Utredningens studieresa till och Vi genomförde en studieresa till norra för att sammanträffa med representanter för skoter- organisationerna SVEMO Snöskoter och SNOFED på de orter där de har sina respektive huvudkontor, och . Vid besöket hos SVEMO i fick vi bl.a. tillfälle att köra snöskoter och terränghjuling inom ett övningsområde och hos SNOFED i fick vi provköra en EU-moped i skoterutförande och en fyrhjulig EU-moped i ATV-utförande. Vi fick också se vad som händer när en snöskoteråkare hamnar i vattnet genom en förevisning på badhuset i i arrangemang av SNOFED. – I fick vi möjlighet att träffa representanter för i . SOU 2005:45 Sammanställning av fakta och synpunkter om mopeder och terrängskotrar i Nedan följer en kort sammanfattning i tidsföljd av de viktigaste synpunkter som kom fram under resan. Man uppgav att det på grund av resursbrist är svårt att övervaka snöskotertrafiken. (1998-2000) hade polisen i ett särskilt snöskoterkommando, vilket innebar att snöskotertrafiken bevakades med särskilda insatser. Orsaken till detta var att det skedde fler dödsolyckor i terrängen än på vägarna. Insatserna gav bra resultat och antalet olyckor minskade. Generellt sett har poliserna i sitt arbete noterat att barn och ungdomar har ett sämre trafiksäkerhetstänkande än vad de hade . Detta ställer bl.a. krav på pedagogiska insikter hos dem som utbildar för moped och terrängskoter. innebär terränghjulingen inte några stora problem trafiksäkerhetsmässigt. Den är vanligare i men förekommer också en hel del i samband med s.k. äventyrsresor i norra . Körtekniken och vältriskerna för terränghjulingen innebär att den borde behandlas separat och inte ingå i begreppet terrängskoter. Det är en brist att terrängtrafiken inte ingår i statistik över trafik i allmänhet. Alla som skall utbilda inom SVEMO, handledarna, får utbildning för ändamålet genom en utbildningsansvarig som reser runt i och utbildar lokalt i mindre grupper. Om en handledare inte följer reglerna får han eller hon inte fortsätta att utbilda för organisationen. En utbildare som inte har varit aktiv måste på nytt genomgå handledarutbildningen innan han eller hon kan börja utbilda igen. Fortbildning av handledarna bör ske med ca två års intervall. För att bli examinator inom SVEMO krävs det först en genomgången handledarutbildning och därutöver en endags- utbildning till examinator. För att provverksamheten skall fungera bra krävs det att en hög tillgänglighet till provlokalerna erbjuds eleverna. Sammanställning av fakta och synpunkter om mopeder och terrängskotrar i långa sträckor för att kunna avlägga kunskapsprovet kan i gles- bygden innebära att färre tar förarbevis för snöskoter, vilket skulle vara olyckligt. Om en god tillgänglighet kan upprätthållas med som anordnare av kunskapsproven, är SVEMO positiv till att får anordna proven. Det skulle leda till enhetliga prov och möjligheter att köra direkt efter avlagt godkänt prov. tar SVEMO fram sina provfrågor genom att anlita certifierings- företag. Detta medför höga kostnader. SNOFED bedrev utbildning för terrängskoter redan innan den nuvarande lagen trädde i kraft. Den dåvarande utbildningen ledde till ett frivilligt förarbevis. SNOFED har utarbetat utbildnings- material och prov som används av många utbildare och exa- minatorer, även av sådana som inte är anslutna till SNOFED. Vid internutbildning av utbildare och examinatorer ingår moment om hur man skall bemöta elever med läs- och skrivsvårigheter, eftersom dessa ofta behöver avlägga provet muntligt i stället för skriftligt. SNOFED för egen statistik över sina utbildare och examinatorer på grundval av elevernas provresultat. De efterfrågar en dialog med i frågor om utbildning och examination. De anser att utbildningens innehåll bör kompletteras med information om vad som händer när man med en snöskoter hamnar i vattnet, eftersom det är en vanlig olycks- situation. De är positiva till att införa enhetliga prov och att eleverna får köra direkt efter avlagt godkänt prov. De anser emellertid att SNOFED borde ansvara för administrationen av provförfarandet i hela landet. 5.8Studiebesök hos Ö-B:s Terrängtjänst i Några företrädare för utredningen deltog i ett studiebesök vid företagets verksamhet på Naturbruksgymnasium. Detta skedde i syfte att få ytterligare kunskaper om terränghjulingen, dess risker och hur utbildning bedrivs för terränghjuling. fick vi prova på att köra terränghjuling i terräng, och vi fick SOU 2005:45 Sammanställning av fakta och synpunkter om mopeder och terrängskotrar i förevisat för oss den speciella körteknik som krävs för att kunna köra upp och över t.ex. en stor sten och genom djupa diken. Kör- tekniken innebär att man genom att kraftigt förflytta kroppsvikten åt olika håll kan klara av betydande lutningar hos fordonet utan att välta. Vid besöket upplystes följande. Företaget ger bl.a. en tvådagars utbildning för terränghjuling, som är utarbetad av STHR och ger kompetens för att använda terränghjulingen yrkesmässigt. Man ger också en utbildning omfattande och som leder till förarbevis för terrängskoter. I en sådan utbildning utförs de obligatoriska kör- momenten med en terränghjuling, men eleverna får efter att de har klarat förarbeviset också köra snöskoter. Många av dem som genomgår tvådagarsutbildningen avlägger också prov för förarbevis för terrängskoter. 5.9Samråd med ungdomar i mopedfrågor Vi har i enlighet med tilläggsdirektiven (dir 2004:30) inhämtat synpunkter från ungdomar rörande mopeder klass II. Genom att skicka ut frågehäften till bl.a. två skolor i glesbygd och genom kontakter med organisationer (MHF Ungdom och Fritidsforum) har vi fått in svar från ca 45 personer, främst i åldrarna 15 – . Frågorna avsåg hur ungdomarna använde sin moped samt ålderskrav och behörighetskrav för mopeder klass I, mopeder klass II och mopedbilen m.m. De slutsatser som kan dras och som är av intresse för vårt arbete är följande. Mopeden används ofta för resor mellan skolan och hemmet och mellan hemmet och fritidsaktiviteter eller kamrater. Som alternativ till mopeden nämndes cykel, buss eller skjutsning av vuxna. Majo- riteten av de unga var nöjda med dagens ålderskrav , men ett flertal var positiva till att en moped klass I skulle kräva och att 15-årskravet behölls för mopeder klass II. Det fanns ett stort stöd för att även förare av mopeder klass II skulle genomgå en utbildning för att få köra och även för att förarbevisen skulle kunna återkallas. Mopedbilen var inte något attraktivt fordon att skaffa sig för de unga som vi haft kontakt med. Som skäl till varför en del körde en moped klass II och inte en moped klass I angavs bl.a. att en moped klass II får köras på cykelbana, att den är billigare, att man inte behöver förarbevis för den och att den är lättare att trimma. Sammanställning av fakta och synpunkter om mopeder och terrängskotrar i Man kan konstatera att många åtgärder vidtas på olika håll för att förbättra trafiksäkerheten för framför allt mopedisterna. ger stöd för att mopeder klass I och II bör få en mer enhetlig behandling vad gäller exempelvis utbildningskrav m.m. men att det är lämpligt att behålla en viss skillnad mellan fordons- behörigheterna för de två slagen av mopeder. Riskfaktorerna i mopedanvändningen synes främst vara låg ålder och avsaknad av utbildning. Riskfaktorerna vid snöskoterkörning framstår som främst knutna till alkoholförtäring, för höga hastigheter och körning på is. Det finns mycket som talar för att en uppdelning av begreppet terrängskoter bör ske i terränghjuling och snöskoter med olika utbildningar etc. Det finns anledning att närmare undersöka om det sätt som utbildning och examination sker på skall behållas. Detta gäller främst i fråga om mopedbehörigheten, men även i fråga om utbildningen och examinationen för snöskoterbehörighet finns det motiv härför; bl.a. därför att en relativt stor del av den verk- samheten sker utanför de etablerade snöskoterorganisationerna. 6Utvärdering av nuvarande regelverk för förarbevis I det nuvarande systemet för förarbevis för moped klass I och för terrängskoter har ett övergripande ansvar för admini- stration, utbildning, kunskapsprov, registrering och tillverkning av förarbevisen. Det som skiljer systemet för förarbevis från systemet för körkort är att systemet för förarbevis är mindre reglerat avseende tillstånd att bedriva utbildning, utbildningens former och tillsynen över utbildningen samt att anordnande av kunskapsprov där får lämnas över av till en fysisk eller en juridisk person. Det förekommer därför inte något enhetligt kunskapsprov. Enligt utredningsdirektiven (dir. 2003:105) skall utredaren ut- värdera hur det nuvarande regelverket har fungerat i praktiken. Till grund för denna utvärdering ligger givetvis de fakta och synpunkter som presenterats i avsnitt 5, bl.a. de av initierade enkäterna. I detta avsnitt redovisas emellertid ytterligare material som ligger till grund för utvärderingen. Avsnittet avslutas med en probleminven- tering kombinerad med utredningens slutsatser om det nuvarande regelverket. För att skall kunna utfärda ett förarbevis för moped klass I till någon krävs det enligt 1 § LFB att han eller hon har fyllt samt genomgått föreskriven utbildning och godkänts i ett kunskapsprov. Förutsättningarna för att få ett förarbevis för terrängskoter är desamma med undantag av ålderskravet som är , se 2 § LFB. Härav framgår att utöver ålderskravet krävs det både genomgången utbildning och ett godkänt kunskapsprov för att få ett förarbevis. Utvärdering av nuvarande regelverk för förarbevis Av 2 § FFB framgår att bara sådan utbildning som har bedrivits efter tillstånd av berättigar till ett förarbevis. Av 3 § FFB framgår att en ansökan om ett förarbevis skall vara skriftlig och att sökanden till ansökningen skall foga ett bevis om att han eller hon har godkänts vid ett kunskapsprov. I 4 § FFB anges att ett förarbevis gäller från och med den dag då det utfärdas och av 5 § samma förordning framgår att ett förarbevis skall innehålla innehavarens fullständiga namn och personnummer eller sam- ordningsnummer samt att kan meddela ytterligare föreskrifter om förarbevisets innehåll och utseende i övrigt. Om ett förarbevis har förstörts eller kommit bort eller om en uppgift har ändrats i det får efter ansökan av innehavaren utfärda ett nytt. Till ansökan skall det gamla förarbeviset om möjligt bifogas och om ett förkommet förarbevis senare hittas skall det genast överlämnas till , 6 § FFB. Av reglerna framgår det vidare bl.a. att ett förarbevis utfärdas utan krav på körkortstillstånd eller liknande, att det gäller utan tidsbegränsning och att själva behörighetshandlingen inte inne- håller foto eller namnteckning av innehavaren. 6.3Utbildningen enligt LFB och FFB Av 3 § LFB framgår det att utbildning enligt lagen endast får bedrivas efter tillstånd av och att får ge till- stånd till fysiska och juridiska personer som med hänsyn till sina personliga och ekonomiska förhållanden samt omständigheterna i övrigt bedöms ha förutsättningar att bedriva en god utbildning. får enligt 4 § återkalla ett tillstånd till utbildning, om förutsättningarna för tillstånd enligt 3 § inte längre finns. Av 7 § FFB framgår att utbildningen skall innehålla såväl teoretiska som praktiska moment enligt närmare föreskrifter. I 8 § FFB sägs att en ansökan om tillstånd att bedriva utbildning skall vara skriftlig, att sökanden skall ge in sådana handlingar som visar att denne har förutsättningar att bedriva en god utbildning och att sökanden alltid skall bifoga den utbildningsplan enligt vilken utbildningen avses att bedrivas. får enligt 9 § LFB begära in de uppgifter som behövs för att pröva en ansökan om tillstånd att bedriva utbildning. Utvärdering av nuvarande regelverk för förarbevis 6.3.1Vägverkets föreskrifter om utbildning Av 1 kap. i föreskrifter (VVFS 2000:90) om förarbevis för moped klass I och för terrängskoter framgår att ansökan om tillstånd att bedriva utbildning för förarbevis skall ges in till (1 kap. 1 §). Ansökan skall göras på ett av fastställt formulär. Till ansökan skall fogas en utbildningsplan och ett bevis om att sökanden inte är försatt i konkurs, om sökanden är en fysisk person, eller ett registreringsbevis som är högst , om sökanden är en juridisk person (1 kap. 2 §). Av 1 kap. 3 § i föreskrifterna framgår att det krävs en ålder om lägst och innehav av körkort med behörigheten A (motorcykel) eller A1 (lätt motorcykel) för att få verka som utbildare för förarbevis för moped klass I. Av 1 kap. 4 § framgår det att för att få verka som utbildare för förarbevis för terrängskoter krävs det utöver en ålder av lägst innehav av körkort och förarbevis för terrängskoter. Uppgifter för utbildningsansvarig person Den som ansvarar för utbildningsverksamheten skall enligt 1 kap. 5 § i föreskrifterna föra register (elevmatrikel) över elever som genomgår utbildning. Matrikeln skall för varje elev innehålla uppgifter om namn och personnummer, datum för anmälan till utbildningen, datum för avslutad utbildning och datum för godkänt kunskapsprov. Elevmatrikeln för innevarande och föregående kalenderår skall hållas tillgänglig vid tillsyn, jfr 6 § i föreskrifterna. Den som har tillstånd att bedriva utbildning skall till anmäla när verksamheten skall påbörjas. Utvärdering av nuvarande regelverk för förarbevis Tillståndshavaren skall också anmäla ändringar i fråga om personal som verkar som utbildare ( 1 kap. 7 §). Av 1 kap. 8 § i föreskrifterna framgår att den som har meddelat utbildningen skall utfärda ett intyg till den som har genomgått utbildningen. I 1 kap. 9 och 10 §§ i föreskrifter anges vilka kunskaps- områden som utbildningarna för moped klass I och terrängskoter skall omfattat och vad utbildningarna skall syfta till inom varje område. Det är vanligt att en ideell organisation eller ett branschförbund har själva tillståndet till utbildning men att utbildningen utförs av medlemmar i organisationen eller förbundet. Många moped- handlare utbildar t.ex. för förarbevis med stöd av en organisations utbildningstillstånd. Sådana tillstånd kallas i detta sammanhang fortsättningsvis paraplytillstånd. Tillstånden är alltså inte knutna till de personer som utför utbildningen utan till en organisation till vilken utbildaren är ansluten. Tillståndsinnehavaren, dvs. organisa- tionen, blir på detta sätt underkastad de regler som gäller för utbildning enligt lag, förordning och föreskrifter. Om ett tillstånd återkallas drabbar det således alla som är anslutna till den organisation som återkallelsen gäller. Organisationen tar fram en utbildningsplan (se 8 § FFB) som ligger till grund för tillståndet till utbildning. Denna plan skickas ut till de anslutna medlemmarna för att användas i deras utbildningar. Eftersom utbildningsplanen inte är utarbetad av den som skall utföra utbildningen är det inte säkert att en anpassning av utbildningen till lokala förhållanden sker. Organisationerna förut- sätter att de anslutna medlemmarna följer utbildningsplanerna, men det har visat sig att detta brister i verkligheten. Utvärdering av nuvarande regelverk för förarbevis Det finns, trots ovan påpekade nackdelar, vissa fördelar med paraplytillstånd. Antalet tillstånd blir färre och hanteringsmässigt blir det smidigare för med paraplytillstånd än om varje utbildare skall ha ett eget tillstånd. Många utbildare är detaljister och erbjuder utbildning i samband med köp av en moped klass I eller en terrängskoter. Bland dessa återfinns både små enmansfirmor, t.ex. cykelhandlare och större återförsäljare som har många olika fordon i sitt utbud. En enskild handlare har nytta av att en stor organisation sköter det administrativa förfarandet och står för tillståndet till utbildningen. Om de administrativa svårig- heterna blir för stora för en enskild utbildare, kommer denne inte att kunna bedriva någon utbildning, vilket i konkurrenshänseende är negativt jämfört med en stor återförsäljare med större personal- resurser m.m. I den utsträckning organisationerna tar på sig ett ansvar för att utbilda och vidareutbilda de anslutna utbildarna och förser dem med uppdaterat utbildningsmaterial, är det en klar fördel för de anslutna medlemmarna att utbilda med stöd av ett paraplytillstånd jämfört med om de skulle ha ett eget tillstånd. Exempel på ett sådant ansvar finns hos skoterorganisationerna SNOFED och SVEMO. Om ett paraplytillstånd återkallas kan en enskild utbildare söka ett eget tillstånd. 6.4Kunskapsprov och tillsyn enligt lag och förordning Av 5 § LFB framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får överlämna till fysiska eller juridiska personer att anordna kunskapsprov, att utfärda bevis om avlagda kunskapsprov och att ta ut avgift för proven samt att skall utöva tillsyn över utbildning och kunskapsprov. Eftersom anordnande av kunskapsprov omfattar vissa moment av myndighets- utövning har termen överlämna använts, se Promemoria med förslag till lag om förarbevis för moped klass I m.m. (N 1999/5304/RS) s. 40 och jfr 11 kap. 6 § tredje stycket regerings- formen. Av 10 och 15 §§ FFB framgår att får överlämna till fysiska eller juridiska personer att anordna kunskapsprov. Utvärdering av nuvarande regelverk för förarbevis sådant överlämnande får ske endast till den som bedöms ha tillräcklig kompetens att anordna ändamålsenliga kunskapsprov och inte kommer att ta ut andra avgifter än sådana som är skäliga och inte överstiger anordnarens självkostnader. Av 11 § FFB framgår att kunskapsprovet skall avse samtliga de kunskapsmoment som utbildningen omfattar och att får meddela närmare föreskrifter om kunskapsprovets innehåll. Endast den som har genomgått sådan utbildning som har bedrivits med tillstånd av får avlägga kunskapsprov (12 §). I 13 § FFB finns en jävsregel som anger att den som har anordnat utbildning inte får anordna kunskapsprov för den som har genomgått utbildningen. Den som anordnar kunskapsprov skall utfärda ett bevis om godkänt kunskapsprov till den som har genomgått utbildningen med godkänt resultat (14 §). 6.4.1Vägverkets föreskrifter om kunskapsprov I 2 kap. i VVFS 2000:90 finns föreskrifter om kunskapsprov. Av 2 kap. 2 § framgår att ansökan om att få anordna kunskapsprov skall ges in till . Av 2 kap. 3 § framgår att ansökan skall göras på ett av verket fastställt formulär och att det till ansökan skall fogas en egenhändig namnteckning i original med namnförtydligande och personnummer för den eller de som skall utfärda bevis om godkänt kunskapsprov, en version av de frågor som skall ingå i provet, uppgift om avgift för genomförande av provet, handlingar som visar tidigare erfarenhet av utbildning eller undervisning samt ett högst bevis om att sökanden inte är försatt i konkurs, om sökanden är en juridisk person. I 2 kap. 4 och 5 §§ anges de personliga grundförutsättningarna för att få förrätta kunskapsprov. För moped klass I gäller ett ålderskrav och innehav av körkort (A1 eller A) samt att man i övrigt är lämplig att få förrätta kunskapsprov och utfärda bevis om godkända prov. Motsvarande bestämmelse för terräng- skoter är och innehav av körkort och förarbevis för terrängskoter samt krav på att man i övrigt är lämplig. Utvärdering av nuvarande regelverk för förarbevis I 4 kap. 1–4 §§ i VVFS 2000:90 har meddelat föreskrifter om tillsynen över utbildning och kunskapsprov. Tillsynen kan genomföras i form av besök eller tillsynssamtal och den skall i första hand vara rådgivande.