sou · GTB3113 · 2006-01-01 00:00:00 — De flesta åtgärdsprogram som beslutas i enlighet med mitt förslag kommer att omfattas av kraven i 6 kap. på miljöbe- dömning av planer och program samt förordningen om miljökon- sekvensbeskrivningar. Föreskrifter i dessa åtgärdsprogram kommer att kunna ange förutsättningarna för kommande tillstånd för sådana verksamheter eller åtgärder som anges i bilaga 1 eller 3 till förordningen, vilket medför att programmet skall anses ha betydande miljöpåverkan. Som nämnts i avsnitt 3.3 har kommissionen föreslagit att planer och program som omfattas av det föreslagna ramdirektivet för luft inte bör omfattas av direktivet om miljöbedömningar av planer och program. En sådan ändring skulle medföra att åtminstone vissa åtgärdsprogram inte skulle behöva omfattas av krav på miljöbedömning. Miljöbedömningen syftar till att sätta förslagen i ett åtgärdspro- gram i relation till andra effekter på miljön och den övergripande målsättningen om en hållbar utveckling. Behovet av en sådan mer övergripande bedömning kan förväntas vara stort, särskilt som det i inte finns någon sammanhållen miljöplanering som skulle kunna ge vägledning till hur eventuella konflikter mellan intresset att genomföra olika miljökvalitetsnormer skall hanteras. Genom en miljöbedömning kommer även ett åtgärdsprograms förhållande till andra program att bedömas, vilket kan medverka till bättre sam- ordning av olika program. Mycket av det som en miljöbedömning och miljökonsekvensbe- skrivning enligt 6 kap. 11–18 §§ skall innehålla, kommer att motsvara vad ett åtgärdsprogram enligt mitt förslag till ändring av 5 kap. 6 § , skall innehålla. Vid genomförandet av miljöbedömning och miljökonsekvensbeskriv- ning för ett åtgärdsprogram behöver då endast redovisas sådana ytterligare uppgifter som krävs enligt bestämmelserna i 6 kap. 11– 18 §§ . Kraven på miljöbedömningar och miljökonse- kvensbeskrivningar av planer och program bör inte innebära dubbelarbete för den myndighet som upprättar miljöbedömningen och miljökonsekvensbeskrivningen. Enligt 6 kap. 11 § är det den myndighet som upp- rättar ett program som skall göra en miljöbedömning och ta fram miljökonsekvensbeskrivning för detta program. Trots ordalydelse den som upprättar bör det enligt detta förslag betyda att denna uppgift kommer att ligga på regeringen. Det vore mer ändamålsenligt om det var den myndighet som upprättar förslag till åtgärdsprogram som också göra miljöbedömningen av detta. Miljö- bedömningen och miljökonsekvensbeskrivningen bör därefter fogas till förslaget till åtgärdsprogram som sedan presenteras för regeringen. Men en sådan ordning synes inte vara möjlig enligt 6 kap. , varför det blir regeringens uppgift att utföra en miljöbedömning enligt 6 kap. . 4.8.6 Vem får överklaga? Bör ett åtgärdsprogram i form av föreskrifter kunna överklagas? Jag har föreslagit att åtgärdsprogram inte bara skall rikta sig mot myndigheter och kommuner utan mot enskilda och främst skall beslutas i form av föreskrifter. Ett normbeslut riktar sig till en obestämd krets personer och går normalt inte att överklaga. Det är dock möjligt och en lämplighetsfråga huruvida åtgärdsprogram i form av föreskrifter skall kunna överklagas enligt särskilda bestämmelser i lagstiftningen eller inte. Jag utesluter inte att åtgärdsprogram kan komma att innehålla förvaltningsbeslut mot enskilda även om det inte är avsikten. För- valtningsbeslut måste kunna överklagas till domstol om det rör enskilda civila rättigheter och skyldigheter. Vid förvaltningsbeslut av regeringen finns alltid en rätt till rättsprövning i Regeringsrätten. Är det lämpligt med överklagandemöjligheter av åtgärdsprogram i form av normgivning? Jag föreslår en typ av åtgärdsprogram som till stor del liknar den reglering som finns för miljöskyddsområde . Åtgärdsprogram kommer enligt förslaget i merparten av fallen att beslutas av regeringen men kan också komma att beslutas av annan myndighet eller kommun. Jag har därför övervägt möjligheten att åtgärdsprogram skall kunna överklagas till regeringen i de fall de fastställs av annan än regeringen, precis på samma sätt som det är möjligt att överklaga föreskrifter till miljöskyddsområde. Av 18 kap. 1 § framgår att beslut som rör bildande, ändring eller upphävande av miljöskyddsområde prövas av regeringen efter överklagande. Möjlighet att överklaga länsstyrelses beslut om föreskrifter för miljöskyddsområde regleras särskilt i förordning.32 En rätt att överklaga beslut om åtgärdsprogram riskerar kan leda till att det tar innan programmet träder i kraft. gör sig rättsäkerhetsaspekter gällande för enskilda som skall tillför- säkras en viss miljökvalitet och för enskilda verksamhetsutövare som kommer att omfattas av krav enligt programmet. Beslut om åtgärdsprogram kommer att föregås av ett omfattande samrådsarbete. Detta talar för att olika intressens aspekter som skulle kunna tas upp i ett överklagande redan beaktats och noga övervägts inför beslutet om åtgärdsprogram. Det omfattande sam- rådsförfarandet inför beslutet om åtgärdsprogram skulle kunna ses som ett argument mot möjlighet att överklaga beslutet om åtgärds- program. Min slutsats är att det inte är nödvändigt men däremot lämpligt att det finns en möjlighet att i vissa fall överklaga åtgärdsprogram som skall beslutas av annan än regeringen. En sådan möjlighet kan införas genom ett tillägg i 18 kap. 1 § , så att det 32 41 § Förordningen om områdesskydd enligt m.m. framgår att beslut som rör bildande ändring eller upphävande av åtgärdsprogram prövas av regeringen efter överklagande. En sådan reglering kan kompletteras med bestämmelser på förordningsnivå. Föreskrifter i ett åtgärdsprogram som gäller mot alla och envar bör gälla även om de överklagas. Vem bör kunna överklaga ett åtgärdsprogram? Ett åtgärdsprogram av den föreslagna modellen riktar sig till en obestämd krets personer inom ett visst område. Många intressen och många olika typer av kompetenser kommer att behöva vara representerade och delaktiga i framtagandet av åtgärdsprogram som skall utformas i form av föreskrifter. Enskilda, myndigheter, kommuner, branschorganisationer, miljöorganisationer och andra intresseorganisationer kommer att på olika sätt att kunna vara delaktiga i samrådsprocessen. Av praktiska skäl är det inte ändamålsenligt att ge alla och envar rätt att överklaga åtgärdsprogram i form av normbeslut. En sådan möjlighet skulle göra det mycket svårt att på ett effektivt sätt få fram åtgärdsprogram och troligen vara kontraproduktivt mot de förslag som presenterats ovan som bland annat syftar till att snabba upp processen med framtagande av åtgärdsprogram. Jag föreslår därför att berörda enskilda, myndigheter och kommuner, samt sådana miljöorganisationer som omfattas av 16 kap. 13 § , bör kunna överklaga åtgärdsprogram. Enskilda och organisationer bör dock endast kunna överklaga om de deltagit skriftligen i den samrådsprocess som föregått beslutet. En liknande sådan ordning finns i avseende möjligheterna att klaga på beslut om detaljplaner och områdesbestämmelser. Detta kan regleras på förordningsnivå eller alternativt genom förändringar i bestämmelserna i 16 kap. 12 och 13 §§ . Vem bör kunna överklaga beslut att inte utpeka om åtgärdsområde? eller vattenmyndighet beslutar att inte utpeka området till åtgärdsområde kommer detta medföra att åtgärdspro- gram inte kommer att upprättas. Detta kan komma att påverka de enskilda vilkas hälsa miljökvalitetsdirektiven syftar till att skydda. För att tillförsäkra enskilda rätt till den miljökvalitet som bindande miljökvalitetsnormer enligt EG-rätten skall säkerställa, bör beslutet att inte utpeka ett område som åtgärdsområde kunna överklagas till regeringen. Att få tillräckligheten i myndigheternas ansträngningar för att åtgärda risk för överskridande av en miljökvalitetsnorm överprövad, är ett sätt för enskilda att kunna agera för att miljö- kvalitetsnormerna uppnås. Genom den föreslagna möjligheten att överklaga ett beslut att inte utpeka ett område som åtgärdsområde minskar behovet av att på andra sätt kunna framtvinga ett initiativ till upprättande av åt- gärdsprogram. Jag har dessutom föreslagit att Naturvårdsveket får i uppdrag att övergripande kontrollera beslut att inte utpeka åtgärdsområde. Jag föreslår att ett beslut att inte utpeka åtgärdsområde skall kunna överklagas till regeringen av myndigheter som regeringen bestämmer, kommuner och enskilda som berörs av åtgärdsområdet samt sådana miljöorganisationer som omfattas av 16 kap. 13 § . En regel med denna möjlighet till överklagande bör införas i förordning. X § Ett beslut om att ett åtgärdsområde inte skall utpekas får överklagas till regeringen. Beslut enligt första meningen får överklagas av , kommuner och enskilda som kan antas bli berörda av beslutet samt miljöorganisationer som omfattas av 16 kap. 13 § . Vem bör kunna initiera omprövning av ett åtgärdsprogram samt överklaga beslut att inte ompröva åtgärdsprogram? Åtgärdsprogram skall omprövas minst och det är ett omfattande och tidskrävande arbete att ta fram ett förslag till åtgärdsprogram. Det kan övervägas om enskild, myndighet och kommun bör kunna åstadkomma tidigarelagd omprövning av ett åtgärdsprogram, i sådana fall där en miljökvalitetsnorm riskerar att överträdas, trots ett åtgärdsprogram. Jag är tveksam om det skulle vara ändamålsenligt att genom överklagande framtvinga en sådan omprövning, eftersom arbetet med att ompröva ett program kan behöva inledas i stort sett i samband med beslut om åtgärdsprogram. I stället föreslår jag att en samordnings- och kontrollmyndighet skall få i uppgift att utöva tillsyn över att åtgärdsprogram genomförs av de myndigheter som fått ansvar för att genomföra olika åtgärder i enlighet med programmet. (Se avsnitt 4.10.4). Det bör införas en möjlighet att överklaga beslut om att inte initiera omprövning av tillstånd eller ändring m.m. av villkor En enskild som är berörd av den miljökvalitet som en miljökvali- tetsnorm syftar till att skydda, har inte möjlighet att kunna påverka ett förfarande enligt 24 kap. med omprövning av tillstånd eller ändring, upphävande eller tillskapande av nya villkor för en verksamhet som medverkar till att överskrids. Den enskilde kan vända sig till den myndighet som har befogenhet att inleda ett sådant förfarande enligt 24 kap. 7 § (, , Kammarkollegiet och i vissa fall kommunen), men om myndigheten väljer att inte inleda förfarandet kan den enskilde inte överklaga ett sådant beslut.33 Som redogjorts för i avsnittet 3 innebär praxis att det ovan beskrivna rättsläget inte är förenligt med EG-rätten. Denna typ av konstruktion erbjuder också situationer där svenskt rätt inte är förenlig med Århuskonventionen. När miljökvalitets- normerna är satta för att skydda människors hälsa och överskrids måste medborgarna kunna kräva att upprätt- hålls genom bindande regler. I förhållande till tillståndspliktig verksamhet kan detta krav endast tillgodoses om enskilda ges möjlighet att få tillräckligheten av myndigheternas agerande för att klara överprövad i domstol. Tillsynsmyndigheter är enligt 26 kap. 1 § skyldiga att fortlöpande bedöma om villkor i givna tillstånd är tillräckliga. I de fall villkoren inte bedöms tillräckliga och förutsättningar skall tillsynsmyndigheten ansöka om omprövning av verksamheten (26 kap. 2 § ). Jag föreslår att ändras så att berörd enskild ges möjlighet att överklaga myndighets beslut att inte ansöka om omprövning av tillståndspliktig verksamhet. Enskild som är berörd av den tillståndspliktiga verksamheten skall därmed ges möjlighet att överklaga ett beslut om att inte ansöka om omprövning av verk- 33 dom (i mål 6544–00). Så var rättsläget redan enligt miljöskyddslagen; Bjällås-Rahmn, s. 221. Se även s. 101f och s. 692. Sådant beslut skall kunna överklagas inom ramen för instansordning. Vilka beslut som är överklagbara har avgjorts främst i rättspraxis. Jag föreslår att en sådan regel införs i 24 kap. . Omprövning och komplettering av åtgärdsprogram fastställde regeringen de första åtgärdspro- grammen enligt 5 kap. . I detta sammanhang uppdrog regeringen åt länsstyrelserna att upprätta förslag till kompletterande åtgärdsprogram, eftersom det klargjorts att ytterligare åtgärder kommer att behövas. Fastställandet av åtgärds- programmen skall ske av länsstyrelserna. Enligt 5 kap. 6 § anges att omprövning skall ske när det behövs och minst . Det anges inte i lagtext eller förarbeten hur en komplettering eller omprövning av ett åtgärdsprogram skall initieras och inte heller hur något om förfarandet i övrigt. I det följande behandlas omprövning respektive komplettering av åtgärdsprogram. I avsnitt 4.10.4 beskrivs mer ingående vilka aktörer som ansvarar för att följa åtgärdsarbetet. Med omprövning avses att åtgärdsprogrammet i sin helhet ses över och att ett nytt beslut om åtgärdsprogram fattas. Av förslaget till 5 kap. 4 § framgår att det är regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer som skall upprätta förslag till åtgärdsprogram. Detta gäller självklart även vid förslag till ändrade åtgärdsprogram. I avsnitt 4.10.4 föreslås att regeringen skall utpeka en samordnings- och kontrollmyndighet som skall tillse i vilken mån det finns behov av att ompröva och komplettera åtgärds- program innan den föreskrivna obligatoriska omprövningen skall ske. Regeringen föreslås även utpeka en central myndighet (lämpligen ) med övergripande ansvar att kontrollera och följa det samordnings- och kontrollarbetet som sker av de olika utpekade regionala myndigheterna. Finner denna myndighet att det finns behov av omprövning och komplettering bör den kunna initiera en sådan process. När hela åtgärdsprogrammet skall omprövas (minst ) bör ett lika omfattande förfarande vara aktuellt som vid framtagande av det första programmet. Närmare reglering av frågor kring omprövning av åtgärds- program bör införas i förordning. Det kommer också att finnas behov av att under hand göra mindre kompletteringar och justeringar av åtgärdsprogram. Som kompletttering avses sådana ändringar av ett åtgärdsprogram som inte rubbar bördefördelningen enligt programmet och som inte heller i övrigt innebär någon direkt nackdel för de enskilda som omfattas av programmet. Sådana kompletteringar bör av praktiska skäl kunna göras utan att hela åtgärdsprogrammet omprövas. Även frågan om kompletteringar av åtgärdsprogram behöver utredas ytterligare och därefter regleras i en förordning. Åtgärdsprogrammet föreslås få en starkare koppling till PBL. Genom ändring av 2 kap. 2 § PBL skall åtgärdsprogram följas vid planläggning och andra beslut. Det klargörs även att åtgärdspro- grammet skall iakttas vid översiktsplanering enligt 4 kap. skall vid prövning enligt 12 kap. 1 § PBL pröva om planbeslutet kan befaras medverka till att en miljökvalitetsnorm överträds eller att ett åtgärdsprogram enligt 5 kap. inte följs. Genom ändring i 12 kap. 4 § PBL skall förordna att även lov och beslut inom områden som enligt 5 kap. 2 b § har förklarats som åtgärdsområden skall prövas. Regeringen får genom ändring i 12 kap. 6 § PBL förelägga en kommun att inom anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser om det behövs för att en miljökvali- tetsnorm inte skall överskridas eller att ett åtgärdsprogram skall följas. På grund av EG-rätten skall ett sådant föreläggande i vissa fall ske. I avsnitt 2 har jag redogjort för förhållandet mellan åtgärdsprogram och kommunala översiktsplaner, detaljplaner och områdesbestäm- melser. När infördes var det regeringens mening att det av bestämmelserna i tydligt skulle framgå att varken planer eller andra beslut enligt lagen skulle få strida mot miljökvalitetsnormer. Regeringen föreslog därför en generell bestämmelse om att beslut enligt PBL inte får medverka till att en miljökvalitetsnorm överträds.34 Dåvarande miljöbalksutredningen hade föreslagit att beslut enligt PBL inte heller skulle få medföra att åtgärdsprogram motverkas. I propositionen till följdlagstiftningen till bedömde dock regeringen att det skulle vara tillräckligt att införa bestämmelser om att miljökvalitetsnormer skall iakttas vid plan- läggning och beslut enligt PBL, samt att beslut om planläggning inte får medverka till att miljökvalitetsnormer överträds.35 Någon direkt koppling till åtgärdsprogram ansågs inte nödvändig. I direktiven till denna utredning anges att det skall undersökas om det finns anledning att ompröva denna slutsats, dvs. om det bör införas en starkare koppling mellan åtgärdsprogram och plane- ringsinstrumenten enligt PBL. 4.9.2Förhållandet mellan PBL och – utgångspunkter PBL innehåller flera regler med ankytning till miljökvalitetsnormer enligt enligt 5 kap. . De viktigaste är följande. Med hän- visning till 5 kap. 3 § anger 2 kap. 1 §, andra stycket PBL att miljökvalitetsnormer skall iakttas vid planering och plan- läggning. Enligt 2 kap. 2 § PBL får planläggning inte medverka till att en miljökvalitetsnorm enligt 5 kap. överträds. Enligt 12 kap. 1 § 3 PBL skall pröva ett kommunalt beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbe- stämmelser, om det kan befaras att beslutet innebär att en miljö- kvalitetsnorm enligt 5 kap. inte iakttas. Omvänt anknyter flera regler i 5 kap. till PBL. Enligt 5 kap. 3 § skall miljökvalitetsnormer iakttas vid 34Prop.1997/98:90 s. 163. 35Prop.1997/98:90 s. 164. planering och planläggning. Enligt 5 kap. 8 § skall myndigheter och kommuner inom sina ansvarsområden vidta de åtgärder som behövs enligt ett åtgärdsprogram som fastställts enligt 5 kap. 5 § . De nu nämnda reglernas funktion är att genomföra miljökvali- tetsnormer vid tillämpningen av PBL. Det är en väsentlig del i genomförandet eftersom den fysiska planeringen typiskt sett är av övergripande karaktär och innebär ett tidigt ställningstagande till lokaliseringen av verksamheter. Jag delar bedömning att det är reglerna om hur miljökvalitetsnormer skall genomföras enligt PBL som har orsakat störst osäkerhet i den praktiska tillämpningen.36 I sitt arbete med att utvärdera instrumentet miljökvalitetsnormer har fångat upp flera frågor som rör tillämpningen av regler kopplade till miljökvalitetsnormer i PBL.37 Bl.a. finns det en osäkerhet om räckvidden i 5 kap. 8 § (se nedan).38 Frågor om miljökvalitetsnormer och om åtgärdsprogram skall även fortsättningsvis främst regleras i . Normerna rör miljöpåverkande verksamheter och åtgärder. PBL:s syfte är inte enbart att tillgodose miljöskydd. Planering och planläggning enligt PBL bör dock liksom ses som en nödvändig del i genom- förandet av miljökvalitetsnormer. Även åtgärdsprogram bör få en central roll i sammanhanget. Synen på miljökvalitetsnormer skall vara densamma vid tillämp- ningen av PBL som vid tillämpningen av . Det finns dock grundläggande olikheter mellan PBL och som bör beaktas. Det är en klar skillnad mellan att pröva tillstånd till eller utöva tillsyn över en viss enskild verksamhet enligt miljö- balken, jämfört med att enligt PBL planlägga ett geografiskt område med flera olika verksamheter som har ett miljömässigt samband. Vidare reglerar PBL vissa speciella frågor om bl.a. plankrav, byggrätter och ersättning. Att mer systematiskt införa regler i PBL som motsvarar bestämmelser om genom- förande av miljökvalitetsnormer och åtgärdsprogram skulle sammanfattningsvis, kräva en mer ingående undersökning än vad denna utredning har haft resurser att genomföra. 36SOU 2005:59 s. 116. 37För en utförligare beskrivning se slutbetänkande avsnitt 2.5.2. 38Jämför inställning till vad 5 kap. 8 § innebär, slutbetänkande, s. 142. ses mot den bakgrunden. Om det på grund av förslag, eller det av andra skäl sker förändringar i miljölagstift- ningen, som innebär att den faktiska miljökontrollen i väsentliga delar förs över från till PBL, bör det övervägas mer långtgående ingrepp i PBL för att säkerställa ett genomförande av miljökvalitetsnormer och åtgärdsprogram. 4.9.3 Åtgärdsprograms funktion i förhållande till PBL Åtgärdsprogrammens funktion i förhållande till PBL är otydlig Enligt 5 kap. 8 § skall myndigheter och kommuner inom sina ansvarsområden vidta de åtgärder som behövs enligt ett åtgärdsprogram som fastställts enligt 5 kap. 5 § . I PBL finns det ingen regel som uttryckligen behandlar eller hänvisar till åtgärdsprogram enligt 5 kap. . I en sådan situation bör enligt min mening 5 kap. 8 § tolkas så att kravet på att vidta åtgärder endast gäller i förhållande till myndighetens ansvar i ärenden enligt , för kommunens del t.ex. i samband med tillsyn. En annan uttryckt tolkning är att 5 kap. 8 § miljö- balken gäller myndigheters ansvar oavsett enligt vilken författning ärendet handläggs, således bl.a. när kommunala organ planerar och kommunfullmäktige antar planer enligt PBL. menar att det i och för sig inte finns några konstitutionella hinder mot att 5 kap. 8 § styr myndig- heter och kommuner till att vidta sådana åtgärder som framgår av ett åtgärdsprogram. Det är dock enligt kommittén en annan sak att utifrån regelns utformning, bedöma hur långt den skyldigheten sträcker sig. framhåller kommittén att det i den lagstift- ning som ligger vid sidan av balken kan behöva tydliggöras vilken ställning åtgärdsprogram har. har i en promemoria till regeringen påpekat att det av inte uttryckligen framgår att beslut om planläggning enligt PBL skall vara förenliga med åtgärdsprogram enligt , eller att kommuner i sin tillämpning av PBL är bunden av sådana åtgärdsprogram. har i det samman- hanget bl.a. berört frågan vilka konsekvenser en sådan förändring av regleringen skulle få som tydligt kräver att tillämpningen av PBL skall vara förenlig med åtgärdsprogram.39 Oavsett hur 5 kap. 8 § bör tolkas, menar jag att rättsläget bör klarläggas för att den praktiska tillämpningen skall fungera ändamålsenligt. Det bör av lagtexten framgå vilket ansvar kommunerna har att följa åtgärdsprogram vid planläggning enligt PBL. Hur ett klargörande skall hanteras mer generellt återkommer jag till i avsnitt 4.10.5. 4.9.4Vad blir konsekvenserna om bindande åtgärdsprogram styr planeringen enligt PBL? får beslut om planläggning inte medverka till att en miljö- kvalitetsnorm överträds (2 kap. 2 § PBL). Regeln begränsar väsentligt det kommunala handlingsutrymmet vid planeringen. Jag föreslår att även åtgärdsprogram skall styra planeringen. Jag föreslår dessutom att åtgärdsprogram som huvudregel skall inne- hålla föreskrifter med bindande krav mot myndigheter, kommuner och enskilda. Jag anser inte att dessa förslag på ett påtagligt sätt ytterligare beskär den kommunala handlingsfriheten vid plane- ringen. I den mån åtgärdsprogrammet innebär restriktioner, är begränsningen en precisering av normerna. har framfört att bindande åtgärdsprogram skulle få liten betydelse för den praktiska tillämpningen,40 närmare bestämt endast i den situationen att åtgärdsprogrammet ställer krav på att vissa åtgärder skall vidtas, som i sin tur förutsätter planläggning. Då får åtgärdsprogrammet en särskild effekt som inte inträder redan av en regel som hindrar planbeslut som medverkar till att en miljökvalitetsnorm överträds. Ytterligare en konsekvens av bindande åtgärdsprogram är att den myndighet – ofta annan än kommunen – som beslutar om åtgärds- programmet, genom beslutet kan påverka förutsättningarna för kommunens planering. Även denna fråga torde vara av störst principiellt intresse när åtgärder i åtgärdsprogram innebär att kommuner behöver anta, ändra eller upphäva en detaljplan. Jag återkommer till den frågan i samband med förslaget om ny pröv- ningsgrund för planföreläggande (nedan avsnitt 4.9.9). Det finns påtagliga fördelar med att ge åtgärdsprogram en styrande inverkan på tillämpningen i PBL. Bedömningen av vilka restriktioner och krav på åtgärder som skall ställas i ett åtgärdsprogram skall enligt mitt förslag ske utifrån en bred analys 40 s. 9. av vilka källor som bidrar till att normerna överträds, vilka olika verktyg som kan användas och hur de skall användas.