sou · GTB338 · 2006-01-01 00:00:00 — Som har framgått har den allmänna internationaliseringen bl.a. medfört att den kvalificerade kriminaliteten har blivit alltmer gränsöverskridande till sin karaktär. Därigenom kan också förutsättningarna för de kriminella att operera i sägas ha blivit bättre. Att ingripa mot den brottsligheten är en synnerligen angelägen uppgift för de brottsbekämpande myndigheterna. En viktig fråga i det sammanhanget rör IT och särskilt Internet- användning (se slutrapporten kriminalitet, grov narko- tikabrottslighet s. 52 f.). Användningen av den tekniken har ökat kraftigt och allt talar för att denna utveckling fort- sätter. Man skulle kunna säga att vi lever i ett genomdatorise- rat samhälle. En sådan utveckling får i högsta grad konsekvenser för brott och brottsbekämpning. Internet fungerar som en viktig informationskälla och som en global mötesplats, där man i olika miljöer kan knyta kontakt med andra personer. Det är således numera utan tvekan så att den orga- niserade brottsligheten söker sig till mer säkra kommunikations- former än telefoner och utnyttjar modern teknik och använder IT som ett effektivt arbetsredskap i verksamheten. Det förekommer också att de personer som begår mindre kvalificerade brott tar den tekniken till hjälp. Utvecklingen kommer att fortsätta i samma takt som medborgarnas och då även de kriminellas kompetens i IT- frågor ökar. I Internetsammanhang använder de kriminella både öppna miljö- er, som är tillgängliga för vem som helst, och mer slutna miljöer, till vilka bara ett begränsat antal personer har tillträde. I vissa av dessa miljöer träffas samma personer regelbundet för att utbyta information. En viktig omständighet som ökar Internets attrak- tionskraft i dessa sammanhang är möjligheten att kommunicera på ett relativt anonymt och säkert sätt. (främst frågan om kryptering) är vid sidan av globaliseringen och mobiliteten stora utmaningar som den IT-relaterade brottsligheten ställer upp för rättsväsendet. Om den kvalificerade brottsligheten med dess struktur, inrikt- ning och tillvägagångssätt skall kunna bekämpas, är det helt nöd- vändigt att de brottsbekämpande myndigheterna bl.a. har möjlighet att använda effektiva arbetsmetoder, inte minst med anknytning till IT. Det är inte vår uppgift att göra en översyn av hela straff- och processrätten och bedöma om och i så fall på vilket sätt bestämmel- serna behöver anpassas till informationstekniken. Däremot har vi mot den angivna bakgrunden och vårt uppdrag i stort ansett att det är mycket angeläget att se på frågan om att införa bestämmelser om dataavläsning i svensk rätt efter den modell som finns i . Metoden kan i flera andra länder i användas inom ramen för respektive lands motsvarighet till tvångsmedlet hemlig teleavlyss- ning. Vad skulle dataavläsning innebära? Som utvecklas nedan är bakgrunden till en diskussion kring dataav- läsning de mycket stora svårigheter som finns i brottsutredningar med krypterad information och liknande i datorer och det faktum att det är lätt att vara anonym vid användning av informationstek- nik. Dataavläsning som metod kan innebära att de brottsbekäm- pande myndigheterna i hemlighet sänder en viss mjukvara till en dator. Den mjukvaran, en s.k. programkod, ger sedan myndighe- terna uppgifter om vilken information som finns i datorn och hur datorn används. Myndigheterna kan alltså läsa av informationen, t.ex. innan den förs vidare via trådbunden eller trådlös förbindelse. Vilken information det är fråga om i det enskilda fallet och hur in- formationen skall levereras till myndigheten beror på vad myndig- heten har bestämt vid utformningen av mjukvaran. Det är alltså möjligt att i viss utsträckning precisera och begränsa vilken infor- mation man vill ha uppgift om och om informationen skall skickas till myndigheten via radio, över Internet eller t.ex. lagras på olika sätt i datorn för att sedan tas ut vid exempelvis framtida husrannsa- kan och beslag. Dataavläsning kan också innebära att hård- eller mjukvara med liknande funktion placeras i den informationsbäran- de utrustningen genom ett fysiskt ingrepp, t.ex. vid ett hemligt in- trång i en persons bostad eller på dennes arbetsplats. Vilket behov finns av dataavläsning och framstår metoden som effektiv? En första grundläggande förutsättning för att ge de brottsbekäm- pande myndigheterna möjlighet att använda dataavläsning är att det kan presenteras ett påtagligt behov av åtgärden och att metoden framstår som effektiv. Bestämmelserna om hemlig teleavlyssning och hemlig teleöver- vakning har funnits . Under den tiden har teknikut- vecklingen varit oerhört kraftig och mycket snabb. Det är självklart att de allra senaste nyheterna på teknikområdet utnyttjas som verk- tyg i särskilt grov brottslig verksamhet. Det är helt nödvändigt för samhället att myndigheterna inte hamnar hjälplöst efter utan, inom ramen för att ett godtagbart integritetsintrång, får rätt att använda brottsutredande metoder som är effektiva och anpassade till den tekniska situation som råder vid varje givet tillfälle. Frågan om att införa dataavläsning måste alltså ses i ljuset av den pågående tek- nikutvecklingen och särskilt de grovt kriminellas förmåga att ligga i framkant och utnyttja allt mer säkra kommunika- tionsformer och modern teknik i sin verksamhet. Det största behovet av dataavläsning finns vid brottslighet som innehåller organisation och planering. Särskilt vid organiserad eller annan allvarlig brottslighet är ofta vissa av de deltagande personer- na utomordentligt skickliga i användningen av datorer. De utnytt- jar sina kunskaper fullt ut för att genom olika åtgärder via datorer- na gömma information, hålla sig anonyma och undgå upptäckt. Den snabba tekniska utvecklingen medför att det finns stora problem i brottsutredningar med att få fram uppgifter ur datorer eller avlyssna meddelanden mellan datorer. Det gäller särkilt när den informationen är skyddad av kryptering eller när program används som på annat sätt döljer information. I ett stän- digt ökande antal brottsutredningar påträffas krypterad informa- tion i form av enskilda filer eller i en viss yta av lagringsutrymmet (exempelvis en dators hårddisk). Mycket kortfattat kan följande nämnas om kryptering. Ett sätt att förhindra obehöriga från att läsa ett meddelande är att förvanska klartexten så att endast en behörig person kan läsa den. Det kallas att kryptera klartexten och man får då en s.k. kryptotext. En kryp- teringsalgoritm kan liknas vid ett recept på hur man skall förvanska en klartext. Ett sådant recept kan ha många varianter eller s.k. nycklar. Om två personer skall kommunicera måste de komma överens om både algoritm och nyckel. Nyckeln håller man hemlig men inte nödvändigtvis algoritmen. När en person vet både algo- ritm och nyckel, kan denne omvandla kryptotext till klartext. Det kallas för att dekryptera kryptotexten. En kryptotext kan bland annat forceras genom att olika nycklar prövas till dess att klartex- ten hittas. Ett nödvändigt villkor för att en algoritm skall kunna skyddas mot insyn är att det finns många nycklar till algoritmen. Om det t.ex. endast finns tio nycklar, är det lätt att dekryptera kryptotexten med de tio möjliga nycklarna och på det sättet hitta det riktiga meddelandet. Dekrypteras meddelandet manuellt kanske det räcker med några tusen nycklar för att det skall bli omöjligt att dekryptera alla möjliga meddelanden inom rimlig tid. När som datorer används för förmedling av information och för kryptering och dekryptering måste antalet nycklar vara nästan ofattbart många. Som exempel kan nämnas att hade den kanske mest kända algoritmen omkring 72.058.000 mil- jarder nycklar. Det är välkänt bland kriminella vilka arbetsmetoder polisen har och inte har och den kunskapen utnyttjas för att göra den brottsli- ga verksamheten så effektiv som möjligt. Problemen accelererar i och med att användarvänligheten i kryptosystem och liknande ökar. Programapplikationer för den enskilde datoranvändaren finns både till försäljning och tillgängliga för att ladda ner kostnads- fritt från Internet. Exempel på kommersiella program är PGP () och BestCrypt. Kremlin är ett exempel på gratisprogram. Dessutom utvecklas fortlöpande nya, än mer avan- cerade program. Vanliga standardprodukter levereras i stor omfattning med funktioner för kryptering, som också används som en marknadsföringsåtgärd av företag som tillhandahåller kommu- nikationstjänster via Internet för att kunden skall garanteras full- god informationssäkerhet. Det finns en kraftigt ökande medveten- het hos allmänheten om möjligheten att skydda sig från insyn genom t.ex. krypteringsprogram. Många företag ser t.ex. krypte- ring som en nödvändighet i konkurrensen med andra företag. I informationsbärande utrustning bearbetar användaren informa- tionen öppet innan den sparas och eventuellt krypteras. Krypte- ring i samband med kommunikation kan ske dels genom att opera- tören skyddar överföringen genom att kryptera den, dels genom att användaren själv krypterar, vilket kan ske oavsett om operatören gör det eller inte. För att de brottsbekämpande myndigheterna skall kunna få fram och förstå den annars krypterade informationen krävs att den, av någon anledning, finns även i klartext eller att myndigheten får tillgång endera till datorn när krypteringen är upplåst eller till det hemliga lösenord och/eller de PIN-koder som används som krypteringsnycklar eller som ger åtkomst till krypteringsnycklar. Att detta sker är mycket ovanligt . I några få fall har krypteringen dock kunnat forceras när krypterad information har påträffats i beslagtagna datorer (i form av enskilda filer eller utrymmen på hårddisken). Även om det saknas statistik på området kan det konstateras att den utbredda användningen av krypteringsprogram och andra pro- gram för att dölja information leder till att det är mer regel än un- dantag att de brottsbekämpande myndigheterna inte får tillgång till information som finns i datorer i utredningar rörande kvalificerad brottslighet. Det finns program som är konstruerade så att de t.ex. raderar information och program som har dold information till vissa personer i annan öppen information. Det finns också möjlighet för personer att ha ospårbara kontakter via datorer i tillfälliga nätverk. En användning av dataavläsning skulle innebära att de brottsbe- kämpande myndigheterna skulle ha betydligt lättare att komma runt problemet med krypterad information och andra liknande till- vägagångssätt och därmed få framgång i utredningar. Hemlig teleavlyssning används i brottsutredningar för att få till- gång till innehållet i ett telemeddelande. Den metoden kan inte an- vändas för dekryptering utan fångar enbart upp de krypterade med- delandena. Det gäller såväl elektronisk post, medsända filer som exempelvis Internettelefoni (Voice over IP – VoIP). För att få till- gång till innehållet okrypterat behöver informationen fångas upp redan i den dator eller annan anordning som används för uppkopp- ling mot Internet. Ett annat och minst lika stort problem är möjligheten för dem som agerar i brottsliga syften att vara anonyma vid användning av informationsteknik. Enligt uppgift från är t.ex. avsaknad av en skäligen misstänkt person det normala utgångsläget i utredningar av Internetrelaterad brottslighet. Det är möjligt för de brottsbekämpande myndigheterna att knyta ett handlande på In- ternet till en viss IP-adress och även få uppgift från operatören om vilket abonnemang som kan knytas till den IP-adressen . En uppgift om abonnemanget säger dock ingenting sä- kert om vem som satt vid datorn och agerade vid den aktuella tid- punkten. En användning av dataavläsning skulle innebära att de brottsbekämpande myndigheterna kan identifiera personen genom andra ageranden på Internet. Med anledning av de kriminella personernas allt mer avancerade sätt att utnyttja modern teknik och den snabba tekniska utveck- lingen står det klart att de brottsbekämpande myndigheterna, som ett mycket värdefullt komplement till de övriga tvångsmedlen, be- höver ha möjlighet att genomföra de åtgärder som dataavläsning innebär. Det finns knappast några alternativa sätt att få fram den gömda informationen på. Enligt uppgift används motsvarande till- vägagångssätt av brottsbekämpande myndigheter i vissa länder standardmässigt inför exempelvis husrannsakningar, eftersom myndigheterna annars bedömer sig vara chanslösa inför den grövre brottslighetens metoder. Polisen har av operativa skäl inte velat lämna ut allt för detaljerad information om utredningar där krypterad information har påträf- fats. För att ändå peka på några av de brott och brottstyper där po- lisen har påträffat krypterad information kan följande enstaka ex- empel nämnas. sköts en person till döds utanför sin bostad. Tre män med nazistiska sympatier greps. I en av de senare dömdas datorer påträffades en krypterad del av da- torns hårddisk. I samband med de s.k. Göteborgskravallerna vid gjordes ett tillslag mot den s.k. sam- bandscentralen som drevs av ett dussintal personer. Från centralen upplystes personer som befann sig i teborg, där kravallerna pågick, om polisens rörelser. Det skedde via dator och SMS-meddelanden. I en dator som be- slagtogs påträffades två krypterade delar av hårddisken. I ett fall med omfattande försäljning av narkotika hittade polisen ett antal krypterade filer med anknytning till af- färsverksamheten. I ett nätverk av pedofiler laddades mängder av barnporno- grafi till en gemensam area på Internet. Man skickade sedan länkar till de servrar där materialet, som var krypterat , fanns. Barnpornografiska filmer delades inte sällan upp i ett antal olika paket och varje paket krypterades sedan med Kremlin eller PGP eller med båda programmen. En för bedrägeri misstänkt person var anställd i ett större industriföretag och brotten hade utförts med hjälp av en dator som tillhandahölls av arbetsgivaren. Datorn var för- sedd med ett krypteringsskydd på s.k. BIOS-nivå, dvs. information på hårddisken var krypterad och kunde bara öppnas med rätt lösenord. Att verkställa ett beslut om dataavläsning kan visserligen vara för- enat med praktiska och tekniska problem. Av stor betydelse i sammanhanget är emellertid att det står klart att dataavläsning i många fall kan leda till att avgörande omständigheter kommer fram och att betydelsefull bevisning säkras i kvalificerade brottsutred- ningar. Om dataavläsning i det enskilda fallet används effektivt medför det utan tvekan en ökad möjlighet att fler brottsutredning- ar leder till åtal och fällande dom. Det finns också anledning att framhålla att dataavläsning i många fall kräver en del förberedelse- insatser, vilket talar för att metoden endast skulle användas i de fall de brottsbekämpande myndigheterna är övertygade om att avläs- ningen kommer att tillföra viktig information. I stort sett finns den utrustning och kunskap som behövs tillgänglig för de brottsbe- kämpande myndigheterna. Även om det inte har gått att få några precisa uppgifter om till- lämpningen av dataavläsning i , är alla som vi har talat med helt överens om att rätt använd i det enskilda fallet skulle metoden innebära ett effektivt medel i brottsbekämpningen. Det överens- stämmer helt med vår bedömning. Hur metoden bör genomföras på det mest effektiva sättet, t.ex. i valet mellan hård- och mjukvara, blir givetvis beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. Vi har fått uppgifter om effektiviteten i olika avseenden med kan av sekretesskäl inte redogöra för dessa. Användning av dataavläsning innebär, precis som för de befintliga hemliga tvångsmedlen, alltid en risk för att verkställigheten röjs. Vi har fått beskrivet även vilka röjningsrisker som finns och sätten att reducera dessa. Inte heller i den delen går det att avslöja några detaljer. Det går ändå att konsta- tera att de riskerna inte alls är så framträdande att det påverkar ef- fektiviteten i sådan grad att det finns avgörande skäl mot att meto- den införs. Att hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning i och för sig är värdefulla och framgångsrika hjälpmedel i kam- pen mot den grova brottsligheten framgår bl.a. av regeringens skri- velse 2004/05:36. Ger intresset av att upprätthålla ett starkt skydd för den personliga integriteten utrymme för att tillåta dataavläsning? Även om vi har funnit att det finns ett stort behov av dataavläsning som brottsbekämpande metod och att metoden är effektiv, återstår det att överväga om metoden kan motiveras från integritetssyn- punkt. Det är en svår uppgift att avväga integritetsintresset (se vidare avsnitt 2.8) mot nödvändigheten av att myndigheterna har effektiva metoder för bl.a. brottsutredning. Det ligger i sakens natur att varje tvångsmedel innefattar ett integritetsintrång. måste beak- tas att detta intrång ofta är blygsamt i jämförelse med den kränk- ning som offren för den allvarliga brottsligheten måste utstå. Ju allvarligare och ju mer svårutredd som brottsligheten blir, desto mer tvingas statsmakterna tillåta i form av tvångsåtgärder i brotts- bekämpningen. Det kan aldrig accepteras att brottsligheten tar överhanden och att statsmakterna kapitulerar inför utvecklingen av en allt mer avancerad och förslagen brottslighet. Dataavläsning innebär som framgått att det alltid måste ske ett visst intrång för att genomföra åtgärden. Intrånget kan endera be- stå i att de brottsbekämpande myndigheterna i hemlighet sänder en viss mjukvara till en dator. Den mjukvaran ger sedan myndigheter- na information i olika avseenden om vad som finns i datorn och hur datorn används. Dataavläsning kan också innebära att hård- eller mjukvara med samma funktion placeras i datautrustningen genom ett fysiskt ingrepp, t.ex. vid ett hemligt intrång i en persons bostad eller på dennes arbetsplats. Varje tvångsmedelsanvändning medför ett ingrepp i den enskil- des integritet och det kan naturligtvis diskuteras vilket av de nuva- rande tvångsmedlen som innefattar de största riskerna för den per- sonliga integriteten. De allmänt sett mest kännbara tvångsmedlen från integritetssynpunkt bör dock anses vara hemlig teleavlyssning och hemlig kameraövervakning. Regeringen uttalade bl.a. följande i propositionen Hemlig kameraövervakning (prop. 1995/96:85 s. 22). Hemlig teleavlyssning och användning av dolda övervak- ningskameror företer stora likheter även med avseende på omfattningen av det intrång i den personliga integriteten som kan bli följden av tvångsmedelsanvändningen. Enligt reger- ingens mening kan övervakning med dold övervakningska- mera i vissa situationer vara ett väl så ingripande tvångsmedel som hemlig teleavlyssning. Om t.ex. kameran riktas mot ett fönster i en bostad och därigenom registrerar vad som för- siggår i någons hem kan detta uppfattas som ett minst lika stort intrång som om någons telefon avlyssnas. Om en ka- mera installeras utanför ett politiskt partis lokaler, ett hotell som frekventeras av prostituerade eller en porrklubb torde tvångsmedlet från integritetssynpunkt kunna jämställas med hemlig teleavlyssning. Genom avlyssning kan innehållet i ett samtal, och därigenom en persons åsikter m.m., dokumente- ras i sin helhet men en övervakningskamera kan registrera ett snabbt och omfattande händelseförlopp, vilket i efterhand kan granskas i detalj. I båda fallen är dokumentationen sådan att den i regel inte kan ifrågasättas. Vidare är den genom- slagskraft som en bild har när den når offentligheten oom- stridd. Regeringen delar utredningens uppfattning att enskil- da personer – i t.ex. sådana situationer som har berörts i det föregående – i allmänhet kan uppfatta det som lika besväran- de om informationen finns bevarad på film som om det finns en ljudupptagning bevarad. Omfattningen av det integritetsintrång som skulle bli följden om dataavläsning användes kan vara svår att uppskatta generellt och blir naturligtvis beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. I allmänhet bör dock kunna sägas att integritetsintrånget i vart fall inte kommer att bli större än vid hemlig teleavlyssning och hemlig kameraövervakning, där samtal avlyssnas och personen är föremål för övervakning genom fjärrstyrda kameror. De sistnämnda tvångsmedlen bör i de flesta fall anses innefatta en mer total kon- troll av och insyn i en persons förehavanden än vad dataavläsning innebär. Dessutom bör det i de fallen typiskt sett finnas en större risk för att personer som är ovidkommande för en brottsutredning drabbas av ett integritetsintrång genom att de t.ex. blir avlyssnade vid en telefonkontakt med en misstänkt person eller blir filmade på en plats där kameraövervakning pågår. Det kan tilläggas dels att ett hemligt intrång i en persons bostad eller på en arbetsplats för att placera den utrustning som krävs för dataavläsning inte kan anses mer integritetskänsligt än en s.k. hemlig husrannsakan (se 28 kap. 7 § andra stycket RB), dels att ett verkställande av flera tvångsmedel mot samma person givetvis leder till att integritetsin- trånget ökar avsevärt, något som måste beaktas när beslut skall fat- tas om metoden och under verkställigheten av tvångsmedlen. Bör dataavläsning införas som nytt tvångsmedel? Av vad som har redovisats framgår att det finns ett stort be- hov av att kunna använda dataavläsning för vissa fall i den brotts- bekämpande verksamheten. Ofta rör det situationer där det i prin- cip inte finns någon möjlighet att på annat sätt skaffa fram avgö- rande uppgifter och bevisning rörande grova brott. Det är mycket angeläget att de brottsbekämpande myndigheterna får rätt att an- vända moderna tekniska metoder för att kunna bekämpa t.ex. den grova narkotikabrottsligheten och annan allvarlig brottslighet. Som också har framgått av de uppgifter vi har, framstår metoden som effektiv. råder det inget tvivel om att en användning av dataav- läsning innebär ett integritetsintrång. Med hänsyn till vad som har redovisats rörande behovet och effektiviteten av dataavläsning är det dock enligt vår mening klarlagt att det skulle innebära en så stor vinst för bekämpningen av den allvarliga brottsligheten att det inte är försvarligt att avstå från att införa en möjlighet för de brottsbe- kämpande myndigheterna att använda metoden. Det integritetsin- trång som typiskt sett uppkommer vid användning av dataavläsning är alltså med hänsyn till vad som redovisades tidigare inte så stort att det får hindra en lagstiftning på området. Vi lägger därför fram förslag om dataavläsning som nytt straff- processuellt tvångsmedel och benämner detta hemlig dataavläsning. Med hemlig dataavläsning bör avses att information i informations- system i hemlighet avläses med hjälp av program eller annat tek- niskt hjälpmedel. En reglering av användning av hemlig dataavläsning måste om- gärdas av sådana rättssäkerhetsgarantier som säkerställer att be- stämmelserna inte kan missbrukas och att allmänheten kan ha till- tro till de myndigheter som tillämpar regleringen. Tvångsmedelsre- gleringen måste omgärdas av tydliga och strikta ramar för att det inte skall kunna misstänkas att regelsystemet kommer att utnyttjas utöver vad det skall tillåta. Bestämmelserna måste även utformas på ett sådant sätt att de kan accepteras av allmänheten som ett nöd- vändigt redskap för de brottsbekämpande myndigheterna i kampen mot den grövre kriminaliteten. Regleringen måste också innefatta ett starkt skydd för den personliga integriteten. Det är av avgöran- de betydelse att undvika att personer som är ovidkommande för en brottsutredning får sin integritet kränkt. Det är också viktigt att i möjligaste mån begränsa det integritetsintrång som den misstänkte utsätts för. Det är självklart att hemlig dataavläsning som ett straffprocessu- ellt tvångsmedel skall användas under förundersökning. En särskild fråga är om tvångsmedlet även bör kunna användas på ett tidigare stadium, alltså innan en förundersökning har inletts, under vad som kan betecknas som ett spaningsstadium eller i kriminalunderrättel- severksamhet.