sou · GTB374d2 · 2006-01-01 00:00:00 — För personuppgifter gäller särskilda regler och till sådana uppgifter räknas de som kan hänföras till en enskild. I fråga om uppgifter i djursjukdataregistret är det bara djurhållarens produk- tionsplatsnummer samt namn- och adressuppgifter om djurhållare och veterinärer som utgör personuppgifter. För dessa person- uppgifter gäller personuppgiftssekretessen vilket innebär att en avvägning skall göras mellan ändamålet för vilket uppgifterna skall användas av den som begär ut dem samt skyddet för den personliges integritet. Om uppgifterna används för att framställa statistik, gäller statistiksekretessen enligt 9 kap. 4 § sekretesslagen. Då kan de bara lämnas ut för forsknings och statistikändamål – och endast om det står klart att den kan röjas utan men för den enskilde. Om emellertid uppgifter som omfattas av statistiksekretessen, till följd av skaderekvisitet inte kan lämnas ut till t.ex. ett forskningsprojekt, kan som nämnts ovan, utlämnandet av uppgiften förses med ett förbehåll om att den inte får spridas vidare. Sådana förbehåll bör också sättas upp i samband med att uppgifter lämnas ut efter den enskildes samtycke om denne begär det. Andra sekretessbestämmelser kan också vara tillämpliga. Så har exempelvis uppgifter om behandlingar på häst som utförts av distriktsveterinärer i ett visst område inte lämnats ut till en privatperson som övervägde att etablera ett hästsjukhus, eftersom detta kunde antas skada myndighetens affärsverksamhet (6 kap. 1 § sekretesslagen). Självklart kan alla uppgifter i djursjukdata också lämnas ut om den enskilde har lämnat sitt samtycke till detta. Reglering av djursjukdata och närliggande områden Bestämmelser om officiella statistik finns i lagen (2001:99) om den officiella statistiken (statistiklagen). Någon definition av vad som är officiell statistik ges inte i lagen. I stället bestäms detta genom att det i statistikförordningen7 anges vad som skall vara sådan statistik och vilken myndighet som ansvarar för den. Regleringen av officiell statistik syftar till att ge denna en särställning jämfört med annan information inom olika samhälls- områden. Officiell statistik skall finnas för allmän information, utredningsverksamhet och forskning. Den skall vara allmänt tillgänglig och framställningsprocessen skall baseras på veten- skapliga metoder. I statistiklagen finns bestämmelser om uppgiftsskyldighet för bland andra näringsidkare, kommuner och landsting (7–11 §§) som syftar till att tillförsäkra att uppgifter som behövs för den officiella statistiken kan samlas in. Enligt 5 § i statistikförordningen får den statistikansvariga myndigheten meddela verkställighetsföreskrifter till bestämmelserna om uppgiftsskyldighet. Myndigheterna får således besluta om omfattningen av uppgiftsplikten. En stor del av uppgifterna till den officiella statistiken samlas emellertid in från olika statliga myndigheters register. Dessa register förs med stöd av andra författningar, såsom exempelvis hälsodataregistren, där det också kan finnas uppgiftsskyldigheter. Uppgifter i register som förs i statistiksyfte av myndigheter skyddas av bestämmelsen om statistiksekretess i 9 kap. 4 § sekretesslagen. Av 6 § statistikförordningen framgår att statliga myndigheter har en skyldighet att lämna uppgifter till en statistikansvarig myndighet. Med stöd av 14 kap. 1 § sekretesslagen kan alltså uppgifter lämnas från olika register hos myndigheter till statistikansvariga myndigheter inom olika områden. Mot den som är uppgiftsskyldig enligt bestämmelserna i statistiklagens 7–10 § (vilket inte omfattar kommuner och landsting) kan tvångsmedel användas enligt 20 §. Den statistik- ansvarige myndigheten kan således besluta om anmaning eller föreläggande vid vite. Den som åsidosätter sina skyldigheter eller som lämnar oriktiga uppgifter kan dömas till penningböter. Integritetsskyddet kring den officiella statistiken är betydande. Det har bland annat kommit i uttryck i särskilda straffbe- stämmelser. Uppgifter i den officiella statistiken får inte samman- 7 Förordning (2001:100) om den officiella statistiken. Reglering av djursjukdata och närliggande områden föras med andra uppgifter i syfte att utröna en enskilds identitet. Den som bryter mot förbudet kan dömas för olovlig identifiering till böter eller fängelse i högst , om gärningen inte är belagd med straff i eller personuppgiftslagen. (lagens 6 och 26 §§). 5.6Livsmedelssäkerhet – EG-reglering av spårbarheten Grunderna för EU:s nya reglering av livsmedelssäkerheten finns i en förordning om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning8. Den har sedan kompletterats med flera förordningar på råds- och parlamentsnivå som skall börja tillämpas tidigast från . Av relevans för djursjukdata är särskilt tre förordningar : om livsmedelshygien9 (grundförordningen) hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung10 offentlig kontroll av livsmedelsprodukter av animaliskt ursprung11 Arbete med en tillämpningsförordning från kommissionen pågår. Därutöver finns även en redan tillämpad EG-lagstiftning om registrering av nötkreatur och märkning av nötkött som självfallet även ingår i livsmedelsregleringen. Krav på märkning och register omfattar även svin, får och get. och rådet beslutade en förordning om ett system för identifiering och registrering av nötkreatur samt om märkning av 8Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndig- heten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet, EGT nr L 31, , s. 1–24. 9Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av om livsmedelshygien, EUT L 226, 25.6.2004, s. 3–21. 10Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung, EUT L 226, 25.6.2004, s. 22–60. 11Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 854/2004 av om fastställande av särskilda bestämmelser för genomförandet av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel, EUT nr L 226, 25.6.2004, s. Reglering av djursjukdata och närliggande områden nötkött och nötköttsprodukter12. Till den har kommissionens även beslutat en förordning med tillämpningsföreskrifter13. Att nya regler för livsmedelskedjan nu införs innebär inte att dessa förordningar upphör att gälla. Grundförordningen har bland annat till syfte att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och för konsumenternas intressen när det gäller livsmedel samt att se till att den inre marknaden fungerar effektivt (artikel 1.1). I detta ingår spårbarhet av livsmedel. Spårbarheten kräver att data om livsmedlen registreras, sparas och överförs. Dessa livsmedelsdata täcker delvis samma uppgifter som djursjukdata. I grundförordningen anges syftena med kravet på spårbarhet av livsmedel. För att kunna garantera livsmedelssäkerheten är det enligt ingressen nödvändigt att betrakta hela livsmedelsproduk- tionskedjan som en sammanhängande enhet, allt ifrån primär- och foderproduktion till försäljning eller tillhandahållande av livsmedel till konsumenten, eftersom alla moment har potentiell betydelse för livsmedelssäkerheten (ingressen 12 st.). Erfarenheten har enligt lagstiftaren visat att den inre marknadens funktion när det gäller livsmedel eller foder kan äventyras om det är omöjligt att spåra livsmedel och foder. Det anses därför nödvändigt med ett omfattande system för spårbarhet inom foder- och livsmedelsföretagen, så att riktade tillbakadraganden kan ske vid behov, eller information spridas till konsumenter eller kontrol- lanter. Därigenom skall allvarligare störningar än nödvändigt förhindras, när det uppstår problem med livsmedelssäkerheten (ingressen 28 st.). För att livsmedelssäkerheten skall bli heltäckande, ges livsmedelslagstiftningen en bred definition som innefattar alla bestämmelser som direkt eller indirekt påverkar livsmedels- och fodersäkerheten (ingressen 11 st.). Avsikten är att se till att livsmedels- eller foderföretag, även importörer, åtminstone kan 12Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1760/2000 av om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur samt märkning av nötkött och nötköttsprodukter, EGT nr L 204, , s. 1–10. 13Kommissionens förordning (EG) nr 1825/2000 av om fastställande av tillämpningsföreskrifter för och rådets förordning (EG) nr 1760/2000 när det gäller märkning av nötkött och nötköttsprodukter, EGT nr L 216, 26.8.2000, s. 8–12. Reglering av djursjukdata och närliggande områden fastställa från vilket företag de har fått ett livsmedel, foder, djur eller ämne som kan ingå i ett livsmedel eller ett foder, så att spårbarhet kan garanteras i alla steg (ingressen 29 st.). EU:s lagstiftare anser att livsmedelsföretagarna är mest lämpade att utforma ett säkert system för att tillhandahålla livsmedel och garantera att de livsmedel som tillhandahålls är säkra. Företagarna har därför ålagts det primära juridiska ansvaret för att garantera livsmedelssäkerhet (ingressen 30 st.). I förordningen om särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (853/2004) anges i ingressen att det för dessa livsmedel krävs särskilda hygienregler. Anledningen är att de kan utgöra en särskild fara för människors hälsa, eftersom de anses medföra mikrobiologiska och kemiska risker (ingressen 2 st.). 5.6.2Livsmedelsföretagarnas skyldighet är att garantera spårbarheten, särskilt för animaliska livsmedel Som livsmedelsföretagare räknas fysiska eller juridiska personer som ansvarar för att kraven i livsmedelslagstiftningen uppfylls i det livsmedelsföretag som de driver. avses alla som bedriver en verksamhet som hör samman med något steg i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan av livsmedel (grundförordningens artikel 3.2 och 3.3). Livsmedel, foder, livsmedelsproducerande djur och alla andra ämnen som är avsedda för, eller kan antas ingå i, ett livsmedel skall kunna spåras i alla steg i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan. Livsmedelsföretagare skall kunna ange från vem de har mottagits. Företagarna är därför skyldiga att ha system för att på begäran kunna lämna denna information till myndig- heterna. De skall också kunna identifiera andra företag som har mottagit deras produkter (artikel 18). För livsmedel av animaliskt ursprung finns särskilda krav på information från livsmedelskedjan. Berörda livsmedelsföretagare är skyldiga att se till att denna information finns tillgänglig. Det gäller dels journaler hos företag inom primärproduktionen (förordning 852/2004), dels uppgifter som slakterierna skall samla in (förordning 853/2004). Dessa krav har i tidigare utformning bland annat omsatts i svensk lag dels genom lagen om provtagning på djur (se ovan) vad gäller producenternas journalföring, dels genom livsmedelslagen vad gäller slaktbesiktning. Reglering av djursjukdata och närliggande områden Alla livsmedelsföretagare inom primärproduktionen skall på lämp- ligt sätt föra och bevara journaler över de åtgärder som vidtagits för att kontrollera risker hos livsmedlen. De skall på begäran hålla relevanta uppgifter i dessa journaler tillgängliga både för myndig- heterna och för mottagande livsmedelsföretagare. Livsmedelsföretagare som föder upp djur eller som producerar primärprodukter av animaliskt ursprung skall föra journal över i synnerhet uppgifter om: Slag och ursprung för foder som ges till djuren. Veterinärmedicinska preparat eller annan behandling som djuren har givits, behandlingsdatum och karenstid. Förekomsten av sjukdomar som kan påverka säkerheten hos produkter av animaliskt ursprung. Andra, såsom veterinärer, agronomer och jordbrukstekniker, kan bistå livsmedelsföretagaren med att upprätta journaler (pkt 7–10 i bilaga I till förordning 852/04). Information från livsmedelskedjan i nästa steg: slakterierna Slakterierna skall begära in, kontrollera och reagera på information från livsmedelskedjan för alla djur, utom vilt, som sänds till slakteriet. De får inte ta emot djur på slakteriets område, såvida de inte har begärt och fått relevant information om livsmedels- säkerheten från journalerna hos det jordbruksföretag som levererar djuren. Slakterierna skall ha fått informationen innan djuren anländer. Undantag görs i vissa särfall efter myndig- hets godkännande, då djuren får åtföljas av informationen i stället. Av informationen om livsmedelssäkerheten skall särskilt framgå: a)Djurhälsoläget vid ursprungsjordbruket eller i regionen b)Djurens hälsotillstånd c)Veterinärmedicinska preparat eller annan behandling med föreskriven karens som djuren har givits , behandlingsdatum och karenstid d)Förekomsten av sjukdomar som kan påverka köttets säkerhet som livsmedel Reglering av djursjukdata och närliggande områden e)Analysresultat som har betydelse för folkhälsoskyddet (prover som tagits för att diagnostisera sjukdomar som kan påverka köttets säkerhet som livsmedel) f)Relevanta besiktningsresultat före och efter slakt av djur från samma jordbrukföretag, särskilt rapporter från officiella veteri- närer g)Produktionsuppgifter, i den mån de anger om sjukdomar före- kommer h)Namn och adress för den privata veterinär som vanligtvis anlitas av det jordbruksföretag som djuren kommer ifrån Slakteriet behöver inte meddelas uppgifterna i punkterna a, b, f och h om de redan är kända, t.ex. genom ett fortlöpande samarbete eller ett kvalitetssäkringssystem. Uppgifterna i punkt a, b, f och g lämnas inte om producenten uppger att det inte finns någon relevant information. Informationen behöver inte lämnas som ett ordagrant utdrag ur journalerna från ursprungsjordbruket, utan även genom elektroniskt datautbyte eller i form av en standardiserad förklaring som undertecknas av producenten. Slakteri som tar emot djur, efter att ha utvärderat informationen från livsmedelskedjan, skall meddela den officiella veterinären. Det skall, utom i nämnda godkända undantagsfall, ske minst innan djuren anländer. Livsmedelsföretagaren måste underrätta den officiella veterinären om allt som kan ge upphov till hälsofara, innan djuret besiktigas före slakt. Om ett djur levereras till slakteriet utan information från livs- medelskedjan skall det genast underrätta den officiella veterinären. Slakten får då inte äga rum, förrän den officiella veterinären givit sin tillåtelse. Slakterierna skall kontrollera alla hästpass för att se till att hästen är avsedd för slakt i livsmedelssyfte. Om de tar emot djuret för slakt, skall de överlämna passet till den officielle veterinären (avsnitt III i bilaga II till förordning 853/2004). Reglering av djursjukdata och närliggande områden 5.6.3Kontroll av informationen från livsmedelskedjan: officiella veterinärer Tillsynen skall säkerställa att livsmedelsföretagarna uppfyller kraven i EG-lagstiftningen. Den skall bland annat omfatta kontroll av s.k. god hygienpraxis. Det innebär att livsmedelsföretagarna tillämpar reglerna fortlöpande, inte minst kontrollen av informa- tionen från livsmedelskedjan. I synnerhet skall kontrolleras huruvida företagen, så långt det är möjligt, garanterar att produkter av animaliskt ursprung överensstämmer med gemenskapsreglerna om restsubstanser samt främmande och förbjudna ämnen. Även vid slakterier, vilthanteringsanläggningar och stycknings- anläggningar som släpper ut färskt kött på marknaden, skall den officiella veterinären utöva den tillsyn som nämnts. I sin tillsyn skall behörig myndighet fästa särskild vikt bland annat vid att kontrollera livsmedelsföretagarnas journaler (artikel 4 i förordning 854/04). Kontroll av färskt kött Officiella veterinärer skall genomföra inspektioner i slakterier, vilthanteringsanläggningar och styckningsanläggningar som släpper ut färskt kött på marknaden. Det gäller bland annat informationen från livsmedelskedjan. Veterinären skall kontrollera och analysera relevant information ur journalerna från jordbruksanläggningen varifrån slaktdjuren kommer. Resultatet skall dokumenteras och beaktas vid besiktningen före och efter slakt (samma förordnings artikel 5.1 och avsnitt I kapitel II.A i bilaga I). Den officiella veterinären skall dokumentera och utvärdera resultaten av sin besiktningsverksamhet. Om en sjukdom eller ett tillstånd som kan påverka människors eller djurs hälsa eller brister i djurskyddshänseende upptäcks vid besiktningen, skall hon eller han meddela livsmedelsföretagaren. Om det identifierade problemet uppstod i primärproduktionen skall den veterinär meddelas som anlitas av jordbruksföretaget, liksom jordbruksföretaget och i förekommande fall tillsynsmyndigheten. Resultatet av inspek- tionerna och undersökningarna skall föras in i relevanta databaser (avsnitt II kapitel I i bilaga I till samma förordning). Vidare skall den officiella veterinären se till att djur slaktas endast om slakteriet har fått och kontrollerat relevant information Reglering av djursjukdata och närliggande områden Veterinären får emellertid tillåta att djur slaktas även om relevant information inte är tillgänglig. Informationen måste i så fall ges innan slaktkroppen godkänns för användning som livsmedel. Om den inte finns tillgänglig efter det att ett djur har anlänt till slakteriet, får inget kött från djuret användas som livsmedel. Om djuret ännu inte har slaktats skall det avlivas skilt från andra djur. Djuren får inte tas emot för slakt, om åtföljande journaler, dokumentation eller annan information visar på något av följande. Djur kommer från ett jordbruk eller ett område som varit föremål för begränsningar till skydd för djur- eller folkhälsan. Reglerna om veterinärmedicinska preparat inte följts. Det finns andra omständigheter som kan inverka menligt på människors eller djurs hälsa. Undantag får göras endast för att undanröja risker för människors eller djurs hälsa. Om djuren redan befinner sig i slakteriet, skall de avlivas separat och köttet förstöras. Behöriga myndigheter skall vidta åtgärder om journaler, dokumentation eller annan information inte stämmer med läget vid ursprungsjordbruket eller med djurens verkliga tillstånd eller avsiktligt syftar till att vilseleda den officiella veterinären. Åtgärderna skall riktas emot jordbruksföretaget eller andra inblandade. De kan särskilt bestå i extra kontroller. De berörda skall då bära kostnaderna för dessa (avsnitt II kapitel II i bilaga I till förordningen). 5.6.4Tillämpningsföreskrifter: kommissionens och svenska Inom kommissionen pågår arbetet med att utarbeta tillämpnings- föreskrifter kring hanteringen av informationen från livsmedels- kedjan för livsmedelsproducerande djur. Sannolikt kommer med- lemsstaterna själva få utforma sina bestämmelser för livsmedel från djur som föds upp och slaktas inom det egna landet. Således skall behörig myndighet i , , föreskriva hur informationen från livsmedelskedjan skall se ut och hur den skall överföras från jordbruksföretaget till slakteriet. Reglering av djursjukdata och närliggande områden 5.6.5Slutsatser om livsmedelsregleringen i förhållande till djursjukdata /06 skall ett nytt informationssystem för livsmedelskedjan vara på plats. Det innebär att jordbruksföretagen skall journalföra alla data som behövs för att säkerställa spårbarheten och minimera riskerna för djur- och folkhälsan. För kött skall dessa data sändas vidare till slakteriet och kontrolleras av den officielle veterinären. Hur livsmedelsdata skall registreras och överföras bestäms till stor del av medlemsstaterna. Gemensamma bestämmelser kommer att krävas för livsmedel som handlas emellan medlemsstaterna. Listan över data som måste registreras sammanfaller till del med djursjukdata. Jordbruksföretag som föder upp djur eller som producerar animaliska livsmedel skall föra journal över bland annat foder, veterinärmedicinska preparat, förekomst av sjukdomar som kan påverka säkerheten hos produkterna. I den mån det har relevans skall uppgifterna rapporteras vidare till slakteriet. Till detta kommer att slakterierna dessutom bland annat skall ha uppgift om djurhälsoläget vid ursprungsjordbruket eller i regionen, djurens hälsotillstånd, besiktningsrapporter för djur från samma jordbruksföretag samt vilken veterinär som jordbruksföretaget vanligtvis anlitar. Med all säkerhet måste även uppgifter lämnas som identifierar jordbruksföretaget (produktionsplatsnummer) och djuren (ID- nummer, djurslag, kön). Det sägs i och för sig inte uttryckligen i livsmedelsförordningarna, men annars kan knappast spårbarhet uppnås. Detta skall jämföras med vilka data för livsmedelsproducerande djur som skall registreras och rapporteras av veterinären. Veteri- nären rapporterar produktionsplatsnummer, uppgifter om djuret eller besättningen, diagnos, behandling och sin egen identitet. Vid behandling med läkemedel skall även uppgift lämnas om det. Det rör sig uppenbarligen delvis om samma slags uppgifter i EG- regleringen och djursjukdata. En viktig skillnad gentemot djursjukdata är att alla diagnoser och behand- lingar inte behöver journalföras, utan endast de som är relevanta för livsmedelssäkerheten. Vidare kommer förmodligen uppgifterna från livsmedelskedjan inte att behöva rapporteras till myndig- heterna. Däremot kommer det att behöva byggas upp databaser som hanterar den information som förs vidare i livsmedelskedjan. Reglering av djursjukdata och närliggande områden nuläget är det emellertid inte klart hur dessa system kommer att se ut. Inte desto mindre kommer delvis samma uppgifter att registreras och rapporteras genom två åtskilda kanaler. Den ena löper från veterinärerna till i form av djursjukdata. Den andra går från producenterna till slakterierna och andra livsmedelsföretag. Intressant är vidare att EG-lagstiftningen lägger det fulla ansvaret på aktörerna i livsmedelskedjan för att livsmedelsdata skall registreras och rapporteras. Veterinären nämns endast som den som står för diagnos och behandling, inte som ansvarig för att uppgifter journalförs och lämnas vidare i kedjan. Myndigheternas hantering av informationen från livsmedels- kedjan och uppgifter från veterinärernas journaler kommer inte att skilja sig åt sekretessmässigt. Alla uppgifter som inkommer till myndigheter lyder under samma regelverk. Däremot kan en skillnad uppstå om databaserna med livsmedelsinformation hålls av någon annan än en myndighet, såsom ett slakteri. Sekretesslagens bestämmelser gäller endast uppgifter i offentlig verksamhet eller som förekommer vid delegerad myndighetsutövning. Framtiden får utvisa hur databaserna kommer att utformas. 6Vad är djursjukdata? – nulägesbeskrivning och bakgrund I detta kapitel ges bakgrundsbilden kring djursjukdata, hur sys- temet ser ut och är uppbyggt. Djursjukdata definieras och statistik kring rapporteringen redovisas. Därutöver redovisas helt kort den kliniskt verksamma veterinärkåren, som är den som rapporterar in djursjukdata till . Vilka som använder djursjukdata redovisas i kapitlet om mål och syften. Som jämförelse ges vidare en beskrivning av andra rapporterings- system för djursjukdomar. Slutligen beskrivs den motsvarande datainsamlingen dels på humansidan, dels helt kort inom sjukdoms- och läkemedelsövervakningen i några nordiska exempel. Med djursjukdata avses i det här betänkandet – och i Jordbruks- verkets terminologi – de uppgifter som verket samlar in från veteri- närernas journaler. Det finns emellertid andra register och data kring djursjukdomar, inte minst anmälningspliktiga smittsamma djursjuk- domar. Vidare finns det en slaktdatabas vid , där sjukdomsfynd från slaktbesiktningar registreras. Därutöver samlas sjukdomsuppgifter bland annat även inom djurhälsovårdens hälsokontrollprogram och program för sjukdomsövervakning. De uppgifter om behandling som veterinärerna lämnar till varierar i omfattning beroende på djurslag. För livsmedelsproducerande djur måste detaljerade och frekventa uppgifter lämnas, medan det för smådjur endast måste rapporteras antalet behandlade djur .