sou · GTB366 · 2006-01-01 00:00:00 — De två läroplanerna – Läroplanen för , fritidshemmet och förskoleklassen (Lpo 94) och läroplan för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) – anger bl.a. att skolan har till uppgift att aktivt och medvetet främja kvinnors och mäns lika rätt och möjligheter. Eleverna skall uppmuntras att utveckla sina intressen utan fördomar om vad som är kvinnligt och manligt. 2002/03:140. 2001/02:72. Jämställdhet lyfts fram även i andra styrdokument som rör skolan. Det finns således många väl formulerade mål och riktlinjer inom utbildningspolitiken. Som framgår i det följande verkar emellertid dessa styrdokumet inte få tillräckligt genomslag i skolans vardag. En förklaring kan vara att skolan har många uppgifter vilket kan medföra att jäm- ställdhetsuppgiften för att få genomslag behöver lyftas fram och prioriteras tydligare dels i förhållande till andra uppgifter, dels integreras i skolans kärnuppgifter. Jämställdhetsaspekterna inom utbildningspolitiken har uppmärk- sammats och belysts i en särskild proposition, vilket är ovanligt, nästan unikt för utbildningspolitiken.9 I propositionen Jämställdhet mellan kvinnor och män inom utbildningsområdet10 konstateras att skolan verkar i ett samhälle som präglas av ett ojämnt maktför- hållande mellan könen. Samhällets maktperspektiv och värderingar påverkar skolan som skolan har en unik möjlighet att av elevernas liv ge dem möjlighet att öppna möjligheter, vidga perspektiven och utveckla de egna förutsättning- arna, oberoende av könstillhörighet. I propositionen framhålls att barn och ungdomar präglas, inte enbart av sin könstillhörighet, utan också av sin sociala och kulturella bakgrund. De könsmönster som skolan har till uppgift att motverka kan se olika ut i olika grupper, även om kvinnors underordnade ställning finns i dem alla. Därför blir skolans jämställdhetsuppdrag komplext. Jämställdhet är, enligt propositionen, inte en fråga som går att hantera fristående från andra sammanhang. Allas lika tillgång till utbildning innebär mer än att alla ska ha samma formella möjligheter att få utbildning. Utbildningen ska utformas så att ingen i realiteten förhindras att få del av utbildning på grund av sitt kön, sin bostadsort eller sina eko- nomiska förhållanden. Jämställdhet ska ses som en pedagogisk fråga som förutsätter grundläggande kunskaper om rådande köns- mönster och rektorerna ges ett särskilt ansvar för att undervis- ningen planeras och läggs upp så att elever, oavsett kön, får likvär- diga möjligheter till utveckling och lärande. 9Ett likartat exempel är Regeringens proposition 1995/96:153 Jämställdhet som ett nytt mål för internationella utvecklingssamarbete. 10Prop.1994/95:164. Regeringen ger i propositionen jämställdhetsbegreppet en delvis ny innebörd. Flickor och pojkar ska ges likvärdiga villkor och för- utsättningar att upptäcka, pröva och utveckla sin fulla potential. För att uppnå detta krävs kunskaper om rådande könsmönster och om könstillhörighetens betydelse för lärandet liksom insikten om att flickor och pojkar inte utgör några enhetliga grupper. Med denna syn på jämställdhet kan skolans personal, enligt propositio- nen, inte förhålla sig könsneutral. Om flickor och pojkar skall ges utrymme att utveckla sina individuella förutsättningar utan att begränsas av könstillhörighet, måste de i undervisningen bemötas utifrån en kunskap om likheter och olikheter mellan könen och om vad fördomar om vad som är kvinnligt och manligt betyder i olika sammanhang. Jämställdhetsfrågan kan därmed inte heller reduceras till en attitydfråga, utan blir också en kunskapsfråga.11 Undervisningen ska också kunna komplettera med det som flickor respektive pojkar specifikt behöver och kompensera för eventuella brister. Pojkarna skall inte tillåtas att breda ut sig och lägga beslag på utrymmet i skolan, varken fysiskt eller verbalt. Flickorna skall uppmuntras att bli mer aktiva, ta ställning och ut- trycka egna åsikter.12 I det betänkande,13 Vi är alla olika, som är ett av underlagen till propositionen uttrycks detta synsätt mera drastiskt. Skollagens ord om att alla elever ska ha tillgång till utbildning oberoende av kön har tolkats som att skolan ska bortse från kön och flickor och pojkar behandlas lika som om könstillhörighet inte har någon betydelse. Ett könsneutralt förhållningssätt som ifrågasätts. Istället bör skolan utgå från könsskillnaderna vilket innebär att likabehandlingsprincipen mellan flickor och pojkar inte kan gälla. Både det kvinnliga och det manliga hos båda könen måste bejakas för att flickor och pojkar skall få möjlighet att utveckla sin person- lighet, utan begränsningar för vad som av tradition anses som kvinnliga och manliga egenskaper och domäner.14 Och vidare: Om arbetet med jämställdhet i skolan skall ge resultat, måste könsspecifika skillnader och könsrelaterade olikheter utgöra en reell planeringsgrund.15 1994/95:164, sid. 12. 1994/95:164, Bilaga 1. Denna analys kan i viss mån ses som tidstypisk för mitten av . Titeln på betänkandet, Vi är alla olika, kan uppfattas som en återklang av titeln på propositionen om en ny jämställd- hetslag Olika på lika villkor.16 Olikheterna lyftes fram. Kvinnor och män, flickor och pojkar är olika men har likafullt samma rättigheter. En kritisk granskning av detta synsätt presente- rades av i Visst görs vi olika,17 som redovisar forskning om hur barn formas som flickor och pojkar av vuxna i deras omgivning, av barnomsorgen och skolan. Sanquist pekar på risken med att tillämpa en olikhetsstrategi vilket kan leda till att man snarare befäster stereotypa mönster. Talet om att bejaka både det kvinnliga och det manliga hos båda könen och om könspecifika skillnader och könsrelaterade olik- heter som en grund för att överge likabehandlingsprincipen kan uppfattas som ålderdomligt, och essentialistiskt, trots att det var regeringens officiellt presenterade synsätt på jämställdhets- frågan i utbildningssystemet . Jämställdhet i skolan – läget har Myndigheten för skolutveckling ansvar för utveckling och kvalitetsarbete inom utbildningspolitiken. Upp- draget omfattar även jämställdhetsfrågor och regeringen har i regleringsbrev givit myndigheten i uppdrag att bl.a. genomföra utvecklingsinsatser inom det nationellt prioriterade om- rådet jämställdhet. Myndigheten ska även rapportera till regeringen om effekter av insatser mot kränkande behandling samt insatser för jämställdhet. Enligt Myndigheten för skolutveckling är jämställdhet ett efter- satt arbete och det har inte fått genomslag i skolornas verksam- het.18 I en rapport från konstateras att många lärare arbetar aktivt med demokratifrågor men att jämställdhet har kommit i skymundan. Denna bild bekräftas även av Statskontoret som på uppdrag av Jämställdhetspolitiska utredningen genomfört intervjuer på med skolmyndigheterna.19 kartläggning av kränkande behandling visar att jämställdhet finns med i lokala styrdokument i 1990/91:113. 17Anna-Marie Sandquist (1998). 18Myndigheten för skolutveckling (2003). Trots detta ansåg eleverna att frågor om jämställdhet, kvinnoförtryck m.m. sällan uppmärksammades i undervisningen i religion och historia.20 I en rapport från , En fördjupad studie om värde- grunden,21 konstateras att specifikt arbete med jämställdhet verkar vara ovanligt i skolan. Generellt kan konstateras att skolorna saknar både medvetenhet, kompetens och strategier för att arbeta med jämställdhet. Störst medvetenhet om jämställdhet finns hos lärarna som arbetar med de yngre barnen. Här finns en medveten- het om flickors och pojkars behov och position i klassen. 60 pro- cent av personalen i fritidshemmen uppger i en enkätundersökning att deras fritidshem i stor utsträckning arbetar med att bryta tradi- könsmönster.22 Skolans medvetenhet om behovet att problematisera jämställd- het i klassrummet tycks minska ju äldre barnen är. I rapporten konstateras att skolan på många sätt inte lyckats anpassa sig efter de olika förutsättningar och behov som flickor och pojkar har. Medvetenheten om att pojkar tar mer plats än flickor i klass- rummen har till exempel inte lett till att man utvecklat konkreta metoder för arbetet. I en rapport från till 200423 redovisas könsskillnader i det svenska utbildningssystemet. En av rapportens slutsatser24 är att utbildningssystemet i inte är jämställt men att det är pojkarna som är missgynnade. Flickornas prestationer i skolan förbättras allt mer i förhållande till pojkarnas. Färre pojkar avslutar sin utbildning och flickornas andel i den högre utbildningen ökar. konstaterar att det ännu inte går att se effekter av detta i form av en mer jämställd arbetsmarknad. Könsuppdelningen är fortfarande stark i utbildningssystemet vilket sätter sina spår i könsuppdelningen på arbetsmarknaden. På gymnasiet ökar dock pojkarnas intresse för flick-dominerade pro- gram och inom den högre utbildningen finns en stark ökning av flickornas intresse för traditionellt manliga utbildningar. Pojkarna är överrepresenterade i särskola och på gymnasie- skolans individuella program, som är riktat till elever som inte 21Skolverket, (2000). 23Utbildningsdepartementet, (2004). lyckats kvalificera sig till de ordinarie gymnasieprogrammen. Pojkarna utgör här . I övrigt är deltagandet i all slags skolutbildning ungefär lika stort för pojkar som för flickor i förskola, förskoleklass, fritidshem, grundskola och gymnasieskolans nationella program. Delegationen för jämställdhet i förskolan menar i sitt delbetän- kande Den könade förskolan25 att det är brist på kunskap, snarare än brist på regelstyrningen och brist på riktade resurser, som är avgö- rande för att jämställdhetsarbetet i förskolan inte tar fart. Delega- tionen föreslår därför tydligare krav på genuskunskap i målen för utbildningen av lärare. Delegationen lyfter fram forskning som visar att det individper- spektiv som tillämpas i förhållande till barnen riskerar att bli köns- blint. Parallellt med ambitionen att se varje barn som en individ finns olika förväntningar på flickor respektive pojkar om hur de är och beter sig. Personalens uppmärksamhet visar barnen vad som betraktas som viktigt och oviktigt och det är pojkarna som får mest uppmärksamhet. Könssocialiseringen förstärks även av leksaker, böcker och annat material som används i förskolan. De uppmärk- sammade projekt som bedrivits på förskolorna Tittmyran och Björntomten i har bl.a. utgått från observationer som perso- nalen gjort med hjälp av videokamera. Observationerna visade att pojkar och flickor bemöttes olika trots att ambitionen var att be- möta dem som individer. Pojkarna fick mest uppmärksamhet men de tilltalades också med ett torftigare språk. Det kan handla om negativa tillsägelser från personalen. Flickor däremot tilltalades med längre konverserande meningar.26 Det bör, enligt delegationen betonas att jämställdhetsarbete i förskolan inte är frivilligt. Kravet på jämställdhet är tydligt angivet i de styrdokument och den värdegrund som gäller för förskolan. Vad som främst behövs, enligt delegationen, är genuspedagogisk kun- skap hos personalen. Se även , Flickor, pojkar och pedagoger , , 2004. Och , Genuspedagogik, Liber 2003. Flickor får allt bättre betyg I en rapport från Utbildningsdepartementet27 redovisas utbild- ningsresultat fördelade på kön. Redovisningen ger en entydig bild. Flickor presterar bättre. Detta gäller såväl grundskolebetyg som gymnasiebetyg. I de nationella proven har flickorna bättre resultat i alla ämnen utom matematik, där det i stort sett inte fanns någon könsskillnad. Av de internationella kunskapsmätningarna framgår att de svenska flickorna har betydligt högre läsförmåga än pojkarna och att skillnaden tenderar att öka. Denna skillnad i läsförmåga är inte relaterad till social bakgrund eller etnisk tillhörighet. Flickor och kvinnor har ett högre studiedeltagande inom i stort sett alla utbildnings- och bildningsformer även utanför skolsystemet. Kvinnorna utgör runt två tredjedelar inom vuxenutbildningen där kvinnor har högre betyg än män. Bland de studerande inom högskolan är kvinnor. Kvinnor har en betydligt högre genomsnittlig genom- strömning genom grundutbildningarna på högskolan än män och kvinnor tar nästan två tredjedelar av alla examina. I stort sett lika många kvinnor som män antas till forskarutbildning och kvinnor svarade 2002/03 för av samtliga doktors- examina. Pojkarna tar för sig men flickorna klarar sig bäst Forskning visar att pojkar i förskola, skola och fritidsverksamhet får och tar mer av pedagogernas uppmärksamhet jämfört med flickorna. Det är pojkarna som pratar mest. Flickorna tilldelas och accepterar uppgifter som hjälpfröknar och ordningsskapare i både förskola och skola.28 Bilden är emellertid inte entydig. Stora variationer finns t.ex. i pojkgruppen. En del pojkar är stökiga och pratsamma men många pojkar säger ingenting alls. Det finns även klassar där flickor intar de dominerande positionerna.29 Trots att flickor i större utsträckning än pojkar förefaller bli osynliggjorda, eller används som hjälpredor i skolan, är det som framgått flickor som presterar de bästa resultaten. Det finns emellertid inte mycket forskning om detta lite paradoxala för- hållande. En förklaring kan vara att belöningsstrukturerer ser olika 27Utbildningsdepartementet (2004). 28Skolverket (2002) sid 109. ut för flickor och pojkar. Flickor blir ofta synliga och får inflytande genom att vara duktiga och välanpassade. Vuxna ställer större krav på flickorna än på pojkarna i skolan. Flickorna bemöts med större överseende än pojkarna vid mindre förseelser. Däremot bemöts livliga utagerande flickor av mindre uppmuntran och förståelse än pojkar som är utagerande.30 Den bild som tidigare forskning redovisat med tydliga köns- mönster där pojkarna dominerar i klassrummen modifieras av nyare studier.31 De tysta flickorna finns kvar men framträder mer självsäkra flickor. Flickornas arsenal av ageranden utökas.32 En ny bild av flickornas motstånd mot underordning framträder där de konfronterar sina villkor och försöker vidga sitt handlingsut- rymme. Olika maskuliniteter och femininiteter konstrueras i rela- tion till de villkor som skolmiljön erbjuder.33 Klass, etnicitet, skolans organisering och de vuxnas könsförståelseer skapar nya, varierande och inte så entydiga könsmönster.34 Flickor känner sig mer utsatta än pojkar för i stort sett alla former av kränkningar på grund- och gymnasieskolan. Såväl sexu- ella som etniska trakasserier är vanligast förekommande i undervis- ningsgrupper där andelen pojkar dominerar. Det är också i dessa grupper flickor känner sig mest utsatta. Elever i känner sig något mer utsatta än elever i gymnasieskolan. Några direkta skillnader mellan flickor och pojkar i känslan av utsatthet framkommer inte, förutom när det gäller mobbning. Pojkar fram- står i Statens skolverks undersökning av olika former av kränkande behandling35 som mer aktiva än flickor i att behandla andra illa. Myndigheten för skolutveckling har fått i uppdrag av regeringen att lyfta fram exempel på handlingsprogram och arbetssätt mot kränkande behandling och JämO genomförde åren 1998–2000 ett skolprojekt med syftet att utveckla och sprida metoder som före- bygger och motverkar sexuella trakasserier. Lagen (2001: 1286) om likabehandling av studenter i högskolan trädde i kraft . Enligt lagen ska universitet och högskolor arbeta aktivt för att förebygga och förhindra diskrimine- ring och trakasserier på grund av kön, etnicitet, sexuell läggning 2002/03:140, sid. 57. 31Elisabeth , Könsmönster i förändring? – en kunskapsöversikt om unga i skolan, Skol- verket (2002), sid. 28. 32Utbildningsdepartementet, 2004. 33Elisabeth (2002), sid. 37. 34En levande beskrivning av gymnasietjejers förhållande till klass etnicitet och sexualitet ges av i I en klass för sig, , 2004. 35Skolverket (2002). Skydd mot sexuella trakasserier har tidigare givits genom högskolelagen, men har skyddet stärkts och om- fattar också fler diskrimineringsgrunder. En jämställd arbetsplats? Under har kvinnors andel av lärarkåren ökat starkt. Andelen kvinnor som arbetar på de lägre årskurserna är runt 97 procent.36 På mellan- och högstadium har den manliga dominan- sen ersatts av en kvinnlig . Antalet kvinnor på skolledarbefattningar i grund- och gymnasie- skolan har ökat dramatiskt. Inom detta yrkesom- råde, som traditionellt dominerats av män, utgör kvinnor en majoritet. av rektorerna var kvinnor . –ökade andelen kvinnor bland rektorerna mycket snabbt – från , (vilket delvis förklaras av att förskolorna fördes in i statistiken som skolor). utgjorde kvinnor av skolledarna inom och inom gymnasieskolan. Andelen män i förskolan är mycket låg. och en försiktig ökning av antalet män har noterats. Andelen kvinnor på grundutbildning har ökat men könsfördel- ningen på ledande platser inom universitet och högskolor förändras inte i samma takt. Bland professorerna befinner sig kvinnor i kraftig minoritet inom de flesta verksamhetsområden. Trots insatser, (exempelvis de s.k. Tham-professurerna37) och målsätt- ningar från regeringens sida (exempelvis det hovsamma målet att andelen kvinnor bland professorerna ska vara ) är andelen kvinnor enbart . Svårigheterna för kvinnor att få del av forskningsanslag har på- talats av bl.a. och som visade att det förekom diskriminering mot kvinnliga sökanden och nepotism vid fördelning av medel till den medicinska grundforskningen.38 37Regeringen beslutade (prop. 1994/95: 164) att inrätta ett antal doktorand-, forskar- assistent- och professorstjänster för underrepresenterat kön. De 31 professurerna kom att kallas Thamprofessurer efter den dåvarande utbildningsministern . Se vidare villkor, Nationella sekretariatet för genus- forskning, 38Christine Wennerås och , 1997. Med anledning av den långsamma utvecklingen gav regeringen en utredning i uppdrag att lämna förslag angående stöd till forskare av underrepresenterat kön och för att främja kvinno och jämställdhetsforskningen.39 Utredningens betänkande Viljan att veta och viljan att förstå40 lämnade en rad förslag ämnade att stärka kvinnornas ställning i den högre utbildningen och kvinnoforsk- ningens institutionella ställning.41 Myndigheten för skolutveckling har fått regeringens uppdrag att stödja skolchefer, rektorer och skolor i deras jämställdhetsarbete. Ett stödmaterial för kommuner och skolor har tagits fram och jäm- ställdhetsfrågorna har lyfts fram i andra sammanhang och i insatser riktade till skolor och kommuner.42 Regeringen avsatte medel i budgetpropositionen för att utbilda resurspersoner i jämställdhet och genuskunskap som ska arbeta praktiskt med förändringsarbete i den egna kommunen. Syftet är att stärka kompetensen och höja kvaliteten i det lokala jämställdhetsarbetet. Målet var att det skulle finnas åtminstone en kvalificerad genuspedagog i varje kommun. En sär- skild utbildning har utformats som riktar sig till pedagoger och lärare i förskolan, och gymnasieskolan. På uppdrag av Myndigheten för skolutveckling tillhandahålls utbildningen av de Nationella värdegrundscentrumen vid och uni- versitet. Kursen motsvarar 10 poängs studier på universitetsnivå och består av två delkurser om vardera 5 poäng: Kön och sam- hälle och Kön och kultur. Den första delen behandlar begreppen genusvetenskap, jämställdhet och värdegrund belysta ur sociala, politiska, vetenskapliga, juridiska och pedagogiska perspektiv. Den andra delkursen åskådliggör relationen mellan genus och makt i ljuset av kultur, etnicitet, sexuell läggning, språk, text och media, samt siktar mot att förse deltagarna med konkreta idéer för att bearbeta genusrelaterad problematik inom organisation, forskning och den pedagogiska praktiken. Utbildningen vänder sig till lärare i för-, grund- och gymnasieskolan som efter utbildningen ska kunna 41Högskoleverket har genomfört utvärderingar av jämställdhetsarbetet vid lärosätena. En uppföljning av utvärderingen redovisas i rapportserie 2003:31 R. 42Statskontoret 2005:1, Sid 93. fungera som resurspersoner för jämställdhetsfrågor i kommunens skolverksamhet. Det är kommunerna som utser deltagare till utbildningen och kommunerna står för eventuella vikariekostnader och resor. Staten bekostar utbildningen. För de kommuner som anmält intresse att delta i utbildningen har det funnits särskilda projektmedel till och med att söka för elevinriktade insatser som i vid mening syftar till att främja jämställdhet. Utbildningen är kostnadsfri för kommunerna men detta till trots är det endast drygt hälften av landets kommuner som skickat någon lärare till utbildningen – sammanlagt 256 personer 2004. Delegationen för jämställdhet i förskolan påpekar i ett delbetän- kande43 att det finns en risk att jämställdhetsarbetet kan bli lidande om genuspedagogerna måste kombinera detta med en ordinarie tjänst. Om enbart en genuspedagog utbildas i en kommun är det svårt för denne att hinna sprida sina erfarenheter till andra pedago- ger i kommunen. Trots detta ser delegationen positivt på detta ini- tiativ och menar att regeringen bör överväga en fortsatt satsning. Studenternas studieval är fortfarande i hög grad könsbundna. Detta är särskilt tydligt inom lärar- och vårdutbildningar och inom vissa tekniska och naturvetenskapliga utbildningar. Exempelvis utgjorde kvinnorna av de studenter som påbörjade utbildningar till förskollärare och fritidspedagoger /01. En fjärdedel av alla kurser har en jämn könsfördelning, dvs. en könsfördelning där andelen män respektive kvinnor ligger i inter- vallet . Förändringarna är små mellan åren, men det går att skönja en positiv trend. /2001 läste av studenterna på kurser med mycket ojämn könsför- delning, dvs. med en könsfördelning i intervallet . Detta innebar en minskning från föregående år.44 Elevernas resultat i ungdomsskolan och val av gymnasieutbildning har återverkningar på övergången till högskolan. Pojkar är under- representerade på de studieförberedande programmen i gymnasiet. Jämställdhetsinsatser av olika slag har främst riktats till flickor och kvinnor. Syftet har varit och är att bryta det traditionella 2002/03:140, Sid. 188f. könsmönstret och få fler kvinnor att välja tekniska och naturveten- skapliga ämnen och utbildningar. Ansträngningarna att förmå pojkar och män att söka sig till kvinnodominerade utbildningar har inte varit lika stora. Forskning har visat att olika ämnens könsmärkning gör att flickor och pojkar kan uppfatta det som att man inte behöver bry sig om de ämnena.45 Denna attityd blir en del av gruppernas femini- mitets- respektive maskulinitetskonstruktion. Elever som väljer icke-traditionella utbildningar får ibland stöd men möter ofta mot- stånd. De prövningar som dessa elever möter leder till att många av dem lämnar sina utbildningar särskilt om könsfördelningen är mycket ojämn. I till exempel gymnasieskolans mer yrkesinriktade program kan dominansen av det ena könet vara , vilket skapar svårigheter för flickor som väljer pojkprogram. Här kan så många som hälften av flickorna hoppa av utbildningen. Som skäl till avhopp anges ofta könsmobbing från lärarens sida. Av de flickor som valt Byggprogrammet hoppade av flickorna av och av dem som valt fordonsprogrammet hoppade av.46 Siffrorna för avhopp är större när flickor väljer pojkprogram än när pojkar väljer flickprogram. Sociala faktorer påverkar även otraditionella val. Forskning visar att flickor som väljer naturvetenskapliga och tekniska utbildningar framför allt är elever med högutbildade föräldrar. Regeringens mål för forskningspolitiken Målet för den svenska forskningspolitiken är att ska vara en ledande forskningsnation där forskningen bedrivs med hög veten- skaplig kvalitet. I regeringens senaste skrivelse om jämställdhetspolitiken47 fram- hävs att jämställdhet är en förutsättning för forskningens kvalitet och ett effektivt resursutnyttjande. Argumentet är att eftersom forskningskapacitet finns i samma grad hos kvinnor som hos män kan brist på jämställdhet förmodas orsaka kvalitets- och kun- skapsförluster.