sou · GTB384d3 · 2006-01-01 00:00:00 — 1.är skäligen misstänkt och har underrättats om misstanken enligt 23 kap. 18 §, 2.har meddelats påföljdsföreläggande eller föreläggande av ord- ningsbot, eller 3.till följd av beslut enligt bestämmelser om åtalsunderlåtelse eller särskild åtalsprövning ej har åtalats. Skall någon som avses i andra eller tredje stycket höras i en rätte- gång som inte avser åtal mot honom själv, gäller i fråga om kallelse till förhandling och påföljd för utevaro från förhandlingen samt i fråga om förhöret vad som sägs om tilltalade i 31 kap. 4 §, 37 kap. 1 §, 45 kap. 15 § samt, med undantag för vad som sägs om häktning, 46 kap. 15 §. I fråga om rätt till ersättning för inställelse vid förhandling gäller 36 kap. 24 och 25 §§. Om påföljdsföreläggande och föreläggande av ordningsbot 48 kap. 1 § Fråga om ansvar för brott, som hör under allmänt åtal, får under de villkor som föreskrivas i detta kapitel upptagas av åklagare eller polis- myndighet genom påföljdsföreläggande och av polisman genom före- läggande av ordningsbot. Föreläggande som nämnts träder i stället för åtal i den utsträckning som framgår av 3 §. Närmare föreskrifter angående tillämpningen av detta kapitel med- delas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. 48 kap. 2 § Påföljdsföreläggande enligt detta kapitel innebär att den misstänkte till godkännande eller föreläggs ett bötesstraff efter vad åklagaren eller polismyndigheten anser att brottet bör föran- leda. Under förutsättningar som anges i 4 § andra stycket får påföljds- föreläggande avse villkorlig dom eller sådan påföljd i förening med böter. Av 5 a § framgår att ett påföljdsföreläggande också får omfatta ett enskilt anspråk som avser betalningsskyldighet. Föreläggande av ordningsbot enligt detta kapitel innebär att den misstänkte till godkännande eller föreläggs ett bötesstraff efter vad som bestämts enligt 14 §. Är brott förenat med egendoms förverkande, annan sådan särskild rättsverkan eller särskild rättsverkan i form av avgift enligt lagen (1994:419) om brottsofferfond, skall också denna föreläggas den miss- tänkte till godkännande. Detsamma gäller kostnad för blodprovstag- ning och blodundersökning som avser den misstänkte och som har gjorts för utredning om brottet. I fråga om sådan kostnad tillämpas bestämmelserna om särskild rättsverkan. 48 kap. 4 § Bötesstraff får föreläggas genom påföljdsföreläggande beträffande brott, för vilket böter ingår i straffskalan, dock inte normerade böter. Det finns särskilda bestämmelser om föreläggande av bötesstraff för brott som har begåtts av någon som är . Bestämmelsen i 34 kap. 1 § första stycket 2 är tillämplig vid föreläggande av bötesstraff. Villkorlig dom eller sådan påföljd i förening med böter får föreläg- gas genom påföljdsföreläggande endast av åklagare. Det får ske i fall då det är uppenbart att rätten skulle döma till sådan påföljd. Detta gäller dock inte för brott som har begåtts av någon som inte har fyllt eller om det finns anledning att förena den villkorliga domen med en föreskrift om samhällstjänst. 48 kap. 5 § Påföljdsföreläggande får inte utfärdas, om förutsättningar för allmänt åtal inte föreligger, om i föreläggandet inte tas upp alla brott av den misstänkte, vilka enligt åklagarens eller polismyndighetens vetskap föreligger till be- dömning, om målsäganden förklarat, att han avser att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet som avser annat än betalningsskyldig- het eller om talan om företagsbot skall föras i anledning av brottet. 48 kap. 6 § Ett påföljdsföreläggande skall innehålla uppgift om 1.den åklagare eller polismyndighet som har utfärdat föreläggandet, 3.brottet med angivande av tid och plats för dess begående samt öv- riga omständigheter som behövs för att känneteckna det, 4.den eller de bestämmelser som är tillämpliga när det gäller brot- 5.det straff och den särskilda rättsverkan, som föreläggs den miss- tänkte, och 6.det enskilda anspråk som föreläggs den misstänkte med uppgift om målsäganden och de omständigheter som anspråket grundar sig på. 48 kap. 7 § Utfärdas ett påföljdsföreläggande till godkännande , skall den misstänkte ges 1.upplysning om sättet för godkännande och om den tid som fast- ställts för detta, och 2.upplysning att, om godkännande inte sker, åtal kan äga rum efter utgången av den fastställda tiden. 48 kap. 8 § Ett skriftligt besked med påföljdsföreläggandets innehåll och sådana upplysningar som anges i 7 § skall lämnas eller sändas till den miss- tänkte. 48 kap. 9 § Påföljdsföreläggande godkänns genom att den misstänkte underteck- nar och tillställer behörig mottagare en förklaring, att han erkänner gärningen och godtar det straff och den särskilda rättsverkan samt det enskilda anspråk som upptagits i föreläggandet. Närmare bestämmel- ser om vem som skall motta sådan förklaring meddelas av regeringen. 48 kap. 10 § Skriftligt godkännande av påföljdsföreläggande, som inte avser vill- korlig dom, får i den misstänktes ställe lämnas av den som är ombud för honom, om det till åklagaren eller polismyndigheten inges fullmakt i original. Fullmakten skall, utöver vad som följer av 12 kap., inne- hålla 1.förklaring att ombudet har rätt att godkänna påföljdsföreläggande på den misstänktes vägnar, 2.uppgift om det brott som godkännandet får avse, varvid skall an- ges brottets art samt tid och plats för dess begående, samt 3.uppgift om den högsta bötespåföljd, den särskilda rättsverkan och det enskilda anspråk som den misstänkte är villig att godta. Har sådan fullmakt getts in till åklagaren eller polismyndigheten, får ombudet motta handlingar i saken på den misstänktes vägnar. 48 kap. 11 § Ett påföljdsföreläggande kan också godkännas genom att hela beloppet betalas till den myndighet som regeringen bestämmer, utan att ett skriftligt godkännande skett, om föreläggandet avser endast böter, eller böter och särskild rättsverkan som innebär betalningsskyldighet. Betalning enligt första stycket skall inte anses som ett godkännande, om det framgår att den misstänkte inte har avsett att godkänna före- läggandet. 48 kap. 12 § Ett godkännande är utan verkan om det sker sedan åklagaren eller i förekommande fall polismyndigheten har 1.utfärdat stämning, stämningsansökan eller ett nytt påföljdsföre- läggande, 2.beslutat att inte väcka åtal för brottet, eller 3.beslutat att lägga ned eller inte inleda en förundersökning. 48 kap. 12 a § Om åklagaren eller polismyndigheten finner att ett påföljdsföreläggan- de, som har godkänts, innehåller en uppenbar oriktighet till följd av skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende, skall, sedan den som har godkänt föreläggandet har getts tillfälle att yttra sig, beslut fattas om rättelse av föreläggandet. Rättelse får inte göras, om den som har godkänt föreläggandet mot- sätter sig det. En rättelse får inte innebära att straffet höjs. 48 kap. 15 § Föreläggande av ordningsbot får icke utfärdas, om den misstänkte förnekar gärningen, om i föreläggandet ej upptagas alla brott av den misstänkte, vilka enligt polismannens vetskap föreligga till bedömning, eller om det föreligger anledning att antaga att talan om enskilt anspråk kommer att föras. Föreläggande bör ej utfärdas, om det i annat fall kan antagas vara påkallat att åklagare eller i förekommande fall polismyndigheten prö- var fråga om påföljdsföreläggande eller åtal för brottet. 48 kap. 17 § Bestämmelserna i 6 § 2, 3 och 5 samt i 7, 9, 11 och 12 a §§ gäller även i fråga om föreläggande av ordningsbot. Vad som sägs om åklagare och polismyndighet i 12 a § skall därvid i stället avse polisman. 48 kap. 19 § Godkännes föreläggande av ordningsbot sedan åklagaren utfärdat stämning eller stämningsansökan, är godkännandet utan verkan. Sker godkännandet sedan påföljdsföreläggande utfärdats, är godkännandet också utan verkan, om icke den åklagare eller polismyndighet som ut- färdat påföljdsföreläggandet förklarar, att godkännandet skall gälla, och återkallar det. 58 kap. 10 a § Om talan mot avgörande av annan myndighet än tingsrätt skulle ha fullföljts i tingsrätt eller hovrätt, görs ansökan om resning i ärendet skriftligen hos hovrätten. Detsamma gäller ärende som avgjorts genom godkännande av påföljdsföreläggande eller godkännande av föreläg- gande av ordningsbot. Beträffande sådan ansökan som gjorts enligt första stycket tillämpas 1-3 §§, 4 § andra stycket och 5-8 §§. 59 kap. 6 § Påföljdsföreläggande som godkänts av den misstänkte skall efter kla- gan undanröjas, 1.om godkännandet inte kan anses som en giltig viljeförklaring, 2.om det vid ärendets behandling har förekommit sådant fel, att fö- reläggandet bör anses ogiltigt eller 3.om föreläggandet av annan anledning inte överensstämmer med Har påföljdsföreläggande undanröjts, får inte därefter för samma gärning dömas till eller föreläggas svårare straff. 59 kap. 7 § Den som vill klaga på påföljdsföreläggande skall göra detta skriftligen. Skrivelsen skall ges in till tingsrätt som kunnat ta upp åtal för brottet. Skrivelsen skall ha kommit in till tingsrätten efter det att åtgärd för verkställighet av föreläggandet företogs hos den miss- tänkte. Om föreläggandet inte avser någon annan brottspåföljd än villkorlig dom räknas tiden från prövotidens början. I fråga om hand- läggningen skall 52 kap. 2, 3 och 5-12 §§ tillämpas. Bestämmelse som avser hovrätt gäller därvid i stället tingsrätten. 59 kap. 8 § I fråga om överklagande av tingsrättens beslut med anledning av kla- gan på påföljdsföreläggande gäller 49 och 52 kap. Hovrättens beslut får inte överklagas. 59 kap. 9 § I mål som avses i 7 eller 8 § får rätten besluta att påföljdsföreläggandet tills vidare inte får verkställas. Förslaget i avsnitt 6.3 innebär bl.a. att institutet strafföreläggande i fortsättningen skall benämnas påföljdsföreläggande och att beslu- ten skall få fattas av polismyndighet i de fall det inte är fråga om att förelägga villkorlig dom. Som en följd av det har de aktuella be- stämmelserna i 36, 48, 58 och 59 kap. RB ändrats liksom rubriken till 48 kap. RB och rubriken närmast före 48 kap. 4 § RB. 8.2Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken 2 kap. 2 § Sökanden skall ange den åtgärd som han yrkar. Vid ansökan skall inges den exekutionstitel på grund varav verk- ställighet söks. Grundas anspråket på löpande skuldebrev eller annan handling, vars företeende utgör villkor för rätt att kräva betalning eller påkalla fullgörande av annan förpliktelse, skall den handlingen inges. Exekutionstiteln skall inges i huvudskrift eller, om kronofogdemyn- digheten anser det tillräckligt, i bestyrkt avskrift. Handling som avses i andra stycket andra meningen skall inges i huvudskrift. Annan hand- ling bör inges i huvudskrift eller bestyrkt avskrift. Görs ansökan på medium för automatisk databehandling behöver exekutionstiteln inte ges in, om den är ett utslag i mål om betalningsfö- reläggande. Sökanden behöver inte ge in exekutionstiteln, om denna är en dom eller ett påföljdsföreläggande som på grund av föreskrift i lag eller an- nan författning har översänts till kronofogdemyndigheten från en domstol eller en myndighet. 3 kap. 1 § Verkställighet får under de förutsättningar som anges i detta kapitel äga rum på grund av följande exekutionstitlar: 1.domstols dom, utslag eller beslut, 2.förlikning som är stadfäst av domstol, 3.godkänt påföljdsföreläggande eller godkänt föreläggande av ord- ningsbot, 5.förbindelse angående underhållsbidrag, 6.förvaltningsmyndighets beslut som enligt särskild föreskrift får verkställas, 7.handling som enligt särskild föreskrift får läggas till grund för verkställighet. 8.kronofogdemyndighets utslag eller beslut i mål om betalningsföre- läggande eller handräckning. Vad som i balken sägs om dom gäller, om ej annat föreskrivs, i till- lämpliga delar även domstols utslag eller beslut samt kronofogdemyn- dighets utslag eller beslut i mål om betalningsföreläggande eller hand- räckning. Påföljdsföreläggande och föreläggande av ordningsbot 3 kap. 14 § Godkänt påföljdsföreläggande och godkänt föreläggande av ordnings- bot verkställs såsom lagakraftägande dom. Förslaget i avsnitt 6.3 innebär bl.a. att institutet strafföreläggande i fortsättningen skall benämnas påföljdsföreläggande. Som en följd av det har 2 kap. 2 § samt 3 kap. 1 och 14 §§ utsökningsbalken änd- rats liksom rubriken närmast före den sistnämnda bestämmelsen. 8.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare I fråga om den som misstänks för att ha begått brott innan han fyllt skall åklagaren eller polismyndigheten, innan beslut fattas i åtalsfrågan, inhämta yttrande från socialnämnden i den kommun som enligt socialtjänstlagen (2001:453) har ansvaret för den unge, om denne har erkänt gärningen eller det annars finns skälig misstanke att han har begått brottet. Yttrande behöver inte inhämtas om brottet är ringa, om det är uppenbart att det finns förutsättningar för åtalsunder- låtelse eller om det annars är obehövligt. Ett yttrande enligt första stycket skall innehålla en redogörelse för vilka åtgärder som nämnden har vidtagit i fråga om den unge samt en plan för de åtgärder som nämnden avser att vidta, varvid ar- ten, omfattningen och varaktigheten av åtgärderna skall framgå. Ytt- randet skall, om åklagaren eller polismyndigheten begär det eller om nämnden finner det nödvändigt, även innehålla en redogörelse för den unges personliga utveckling och hans levnadsomständigheter i övrigt. Nämnden skall även utan samband med yttrande lämna åklagaren eller polismyndigheten de upplysningar som begärs i fråga om den unge. I sin begäran om yttrande skall åklagaren eller polismyndigheten ange inom vilken tid yttrandet skall lämnas och, om det är lämpligt, ge so- cialnämnden anvisningar för hur yttrandet kan begränsas. Om nämnden inte kan lämna sitt yttrande inom den föreskrivna tiden, får åklagaren eller polismyndigheten medge att yttrandet lämnas . Yttrandet får lämnas muntligen vid ett sådant sammanträde som avses i 18 §, om det är nödvändigt för att hålla tidsfristen. Har någon som inte fyllt gripits och beslutar åklagaren att inte anhålla honom eller polismyndigheten att häva gripandet, får po- lismyndigheten hålla honom kvar för att kunna skyndsamt överlämna honom till hans föräldrar, annan vårdnadshavare, en tjänsteman inom eller någon annan lämplig vuxen person. nu sagts gäller dock endast om den unge är skäligen miss- tänkt för brott. För samma ändamål får polismyndigheten hålla kvar den som inte har fyllt , om han har medtagits till förhör och är skäligen misstänkt för brott. Inte i något fall får någon enligt första eller andra stycket hållas kvar längre än efter beslutet respektive förhöret. Den som är får därvid tas i förvar om det är nödvändigt med hänsyn till ordning eller säkerhet. Åklagaren och polismyndigheten får, trots de begränsningar som gäller enligt 48 kap. 4 § första stycket första meningen , ut- färda påföljdsföreläggande för brott som har begåtts av någon som inte har fyllt , om det kan antas att den unge, om åtal hade väckts, skulle ha dömts endast till böter. Därvid skall de särskilda regler enligt vilka rätten kan döma till lindrigare straff än det är föreskrivet för brottet beaktas. Enligt den nuvarande 3 § LUL skall en förundersökning mot den som inte har fyllt alltid ledas av åklagaren, om den unge är skäligen misstänkt för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse . I avsnitt 4.4 behandlas frågan om fördelning- en av förundersökningsledarskapet i sådana fall. Enligt vad vi har kommit fram till saknas det skäl att alltid ha en åklagare som för- undersökningsledare. I stället får frågan avgöras utifrån bestämmel- sen i 23 kap. 3 § första stycket RB, dvs. åklagaren skall vara förun- dersökningsledare om saken är av omfattande eller svår beskaffen- het och när det i övrigt är påkallat. Övriga förundersökningar får polismyndigheten leda. Bestämmelsen i 3 § LUL föreslås därför bli upphävd. Frågan om beslut om personutredningar i förundersökningar mot personer behandlas i avsnitt 6.7. Enligt vår mening bör polismyndigheten få inhämta yttranden från socialnämnden i sådana fall. Bestämmelserna i 11 och 12 §§ LUL har ändrats i enlig- het med det. I avsnitt 6.4 behandlar vi frågor om gripande och kommer bl.a. fram till att polismyndigheten inte skall vara skyldig att med skyndsamhet anmäla sådana gripanden som sker utan föregående anhållningsbeslut till åklagare. I stället skall polismyndigheten själv kunna häva gripandet när häktningsgrunderna faller bort relativt omgående. Åklagare kommer därmed att inträda som förundersök- ningsledare i ett färre antal ärenden än . Detta tillsam- mans med förslaget om att 3 § LUL skall upphävas har föranlett en ändring av 14 § första och tredje styckena LUL. Förslaget i avsnitt 6.3 innebär bl.a. att institutet strafföreläggan- de i fortsättningen skall benämnas påföljdsföreläggande och att be- sluten skall få fattas av polismyndighet. Som en följd av det har 15 § LUL och rubriken närmast före den bestämmelsen ändrats. 8.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom I den mån det påkallas av överenskommelse som ingått med främmande stat kan regeringen förordna, att frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande som i den främmande staten ådömts eller be- slutats efter rättegång i brottmål, eller böter eller förverkande som i den staten ålagts eller beslutats av annan myndighet än domstol, får verkställas i enligt denna lag. I samband med förordnande enligt första stycket kan regeringen, i den mån det påkallas eller eljest föranleds av överenskommelsen, för- ordna att verkställighet av frihetsberövande påföljd, böter eller förver- kande, som ådömts eller beslutats genom dom meddelad av svensk domstol eller ålagts någon av annan svensk myndighet genom godkänt påföljdsföreläggande eller godkänt föreläggande av ordningsbot, får anförtros åt myndighet i den främmande staten. Vad som har sagts nu gäller dock inte verkställighet av något annat beslut om överlämnande till särskild vård än överlämnande till rättspsykiatrisk vård. Verkställighet i av europeisk brottmålsdom får ske endast efter framställning av behörig myndighet i den främmande staten. Europeisk brottmålsdom får ej verkställas här i landet 1. om domen ej har vunnit laga kraft eller om påföljden ej får verk- ställas i den främmande staten, 2.om gärning som påföljden avser ej motsvarar brott enligt svensk lag eller gärningsmannen, om gärningen begåtts här i landet, på annan grund än som avses i 6 § första stycket 7 ej skulle ha kunnat ådömas påföljd för brottet, 3.om den dömde ej har hemvist i , såvida icke verkställighet här kan antagas förbättra möjligheterna till hans återanpassning eller den ådömda påföljden avser frihetsberövande och kan verkställas här i samband med verkställighet av annan sådan påföljd, som skall verk- ställas i , eller är den dömdes ursprungliga hemland, 4.om verkställighet i skulle vara oförenlig med grundläg- gande principer för rättsordningen här i landet, 5.om verkställighet här skulle strida mot internationella förpliktelser, 6.om dom i mål om ansvar för gärning som påföljden avser har meddelats här i landet eller om här utfärdat påföljdsföreläggande eller föreläggande av ordningsbot för samma gärning har godkänts, 7.om den dömde genom lagakraftägande dom, som meddelats i annan främmande stat än den stat som gjort framställning om verk- ställighet, för gärning som påföljden avser har frikänts från ansvar eller dömts till påföljd, som har verkställts i sin helhet eller håller på att verkställas eller har bortfallit till följd av preskription eller på grund av att nåd eller amnesti beviljats i nämnda stat, eller om den dömde ge- nom sådan dom förklarats skyldig till brottet utan att påföljd har ådömts, eller 8.om verkställighet i i övrigt skulle strida mot brottmåls- domskonventionen. Framställning om verkställighet av europeisk brottmålsdom kan avslås 1.om gärning som påföljden avser utgör politiskt eller militärt 2.om det finnes grundad anledning antaga att domen föranletts el- ler den däri bestämda påföljden skärpts av hänsyn till ras, religion, nationalitet eller politisk åsikt, 3.om gärning som påföljden avser omfattas av här i landet pågåen- de förundersökning, väckt åtal, utfärdat påföljdsföreläggande eller fö- reläggande av ordningsbot, eller om beslut har meddelats att åtal för gärningen ej skall väckas eller fullföljas, 4.om gärning som påföljden avser icke har begåtts i den stat där på- följden bestämts, 5.om påföljden ej kan verkställas här i landet, 6.om det kan antagas att påföljden kan verkställas i den främman- de staten, 7.om den dömde vid tiden för brottet ej fyllt , 8.om en tillämpning av 35 kap. 7--9 §§ eller 36 kap. 15 § brotts- balken skulle innebära att påföljden bortfallit. Har i den främmande staten vidtagits åtgärd som enligt lagen i den staten medför att tiden för bortfallande av påföljd uppskjutes, skall åtgärden ha samma verkan här i landet vid tillämpning av första stycket 8. Avser framställningen endast verkställighet av böter eller förverkande, kan riksåklagaren, i stället för att göra ansökan till rätten enligt 9 § första stycket, själv pröva framställningen och utfärda påföljdsföreläg- gande för det brott som påföljden avser. Överstiger beloppet av de ådömda böterna tjugofemtusen eller, om den påföljd som skall verk- ställas avser flera brott, , får dock påföljdsföreläg- gande ej utfärdas. I fråga om påföljdsföreläggande som utfärdas med stöd av första stycket gäller 48 kap. i tillämpliga delar. Därjämte äger 10 och 11 §§, 12 § andra och tredje styckena samt 13-15 §§ den- na lag motsvarande tillämpning. Godkännes ej påföljdsföreläggande som utfärdats enligt första styck- et, gör riksåklagaren ansökan enligt 9 § första stycket. Förslaget i avsnitt 6.3 innebär bl.a. att institutet strafföreläggande i fortsättningen skall benämnas påföljdsföreläggande. Som en följd av det har 1, 5, 6 och 16 §§ den nu aktuella lagen ändrats. 8.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift Väckes åtal eller utfärdas påföljdsföreläggande för gärning som icke omfattas av förordnande enligt denna lag och ingår i gärningen förfa- rande som kan föranleda parkeringsanmärkning, skall sådan anmärk- ning ej meddelas. 1.betalningsansvaret har undanröjts genom beslut som har vunnit laga kraft, 2.avgift har erlagts för samma överträdelse, 3.parkeringsanmärkningen inte har prövats av domstol och det är uppenbart att anmärkningen inte borde ha meddelats, eller 4.avgiften redan har erlagts, när åtal väckes eller påföljdsföreläg- gande utfärdats i fall som avses i 14 §. Förslaget i avsnitt 6.3 innebär bl.a. att institutet strafföreläggande i fortsättningen skall benämnas påföljdsföreläggande. Som en följd av det har 14 och 15 §§ den nu aktuella lagen ändrats. 8.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet Verkställighet i av utländsk brottmålsdom får ske endast efter framställning av den främmande staten. Framställningen får ej bifallas 1.om domen ej har vunnit laga kraft eller om påföljden ej får verk- ställas i den främmande staten, 2.om gärning som påföljden avser ej motsvarar brott enligt svensk lag eller gärningsmannen, om gärningen begåtts här i landet, på annan grund än som avses i 5 § 3 ej skulle ha kunnat ådömas påföljd för brottet, 3.om den dömde ej har eller tar hemvist i , 4.om verkställighet i skulle vara oförenlig med grunderna för rättsordningen här i landet eller annat väsentligt svenskt intresse, 5.om dom i mål om ansvar för gärning som påföljden avser har meddelats här i landet eller här utfärdat påföljdsföreläggande eller fö- reläggande av ordningsbot för samma gärning har godkänts, 6.om fråga om ansvar för gärning som påföljden avser har prövats genom lagakraftägande dom i annan stat än den som har gjort fram- ställningen och hinder mot lagföring för gärningen här i landet till följd härav skulle ha förelegat enligt 2 kap. 5 a § ,