sou · GTB391 · 2006-01-01 00:00:00 — Dessa konsulenter tar redan ett stort ansvar, och de skapar en viktig dynamik inom de områden där de är verksamma. Slutligen är förstås förorten en viktig plats då man talar om mångkultur. Här ser man tydligt att mycket redan är på gång, inte minst genom all den musik som kommit från för- orten, men också genom den unga svenska litteratur som speglar erfarenheter från förorten, tidskriften som ser som sin huvuduppgift att sätta förorterna på den svenska kartan, utveck- lingen av Mångkulturellt centrum i , i , Cirkus Cirkörs verksamhet och cirkusskola, i , Drömmarnas Hus i – listan kan göras lång. I förorterna finns alltså redan stor skaparkraft och det statligt finansierade kulturlivet har mycket att lära av dessa verksamheter och erfarenheter. har jag, som nationell samordnare för , lärt mig mycket om de brister som finns i svenskt kulturliv, men också om de verksamheter som redan finns och om dem som redan jobbar aktivt med mångkulturfrågor. Det är min förhoppning att där ett extra stort fokus riktas mot frågor som dessa kan få bestående konsekvenser inom det svenska kulturlivet, samt att fler aktörer än jag själv och alla de som redan jobbar med mångkulturfrågor kan få upptäcka de erfarenheter och historier som befolkar det nya . För detta krävs ett dubbelt seende – en blick som de med annan bakgrund än den svenska automatiskt har med sig, men som majoritetskulturen måste lära sig se och använda. Då vi talar om mångfald är det givetvis också viktigt att medvetandegöra att också den traditionellt svenska kulturen är just en kultur. Precis som jämställdhetsfrågor måste handla lika mycket om män som om kvinnor (det vill säga att vi måste bli varse att också män är könade, att vi måste frångå synen på mannen som synonym med människa medan kvinnan är undantag), måste ett arbete med blick för mångfald också lyfta fram den traditionella svenskheten som ett specifikt kulturellt uttryck snarare än som självklar utgångspunkt. Detta kräver grundläggande omvärderingar i synen på oss själva, vare sig vi anser oss tillhöra det man brukar benämna som det nya eller den majoritetskultur vars identitet ter sig som själv- klar, som norm. Detta innebär också ett erkännande av att den traditionellt svenska kulturen framstår som så enhetlig just därför att den fungerar exkluderande. Inom våra konstruerade nationsgränser ryms förstås en rad kulturer som skyms av normkulturen. Kultur behöver inte bara ha med etnicitet att göra. Det svenska är skapat kring en norm av vithet, men också kring normerande heterosexu- alitet, medelklass och allt annat som anses normalt. Under Mångkulturåret har vi chansen att inkludera en rad (sub)kulturer bestående av människor som på olika sätt rör sig utanför , för att på så sätt i grunden omdefiniera den kultur vi kallar svensk. Det är för mig därför också självklart att av måste föra en kontinuerlig dialog och ett nära samarbete med inom scenkonstområdet. Dessa frågor går inte att separera, de måste få gå hand i hand. Vi står alltså inför svåra utmaningar och förändringsprocesser. Mångkulturåret kan knappast bli annat än början på denna process. Men att processen måste sättas igång, att vi måste börja rucka på gamla strukturer och ta till vara den rikedom av erfarenheter och historier invånare bär på – vare sig det handlar om samisk, värmländsk, homosexuell, romsk, turkisk, judisk, stockholmsk, skånsk eller kurdisk kultur – är ett faktum och en uppgift vi kan skjuta . Vi har en gemensam samtid och framtid, men vår historia skiljer sig åt. I programför- inför Mångkulturåret konstaterar man att så länge kul- turen är ett mötesrum med bara ett perspektiv på såväl historien som samtid och framtid, så länge publik och de som står på och bakom scen inte representerar alla de världar som möts i samtidens rum, så länge behöver vi ett mångkulturår . Låt det första bli en långsiktig satsning, och låt oss tillsammans återupprätta det offentliga rum för samtal som med rätta sörjde och saknade. Regeringen beslutade att tillkalla en nationell samordnare för . I uppdraget ingår att i sam- arbete med olika aktörer inom kultursektorn (kulturarbetare, myndigheter, institutioner och organisationer) utarbeta ett program för Mångkulturåret och att vara ett stöd för berörda aktö- rer inför och under Mångkulturåret. I detta delbetänkande presenteras ett program för Mångkultur- . En redovisning av hela uppdraget i form av ett slutbetän- kande ska redovisas . Regeringens direktiv (2004:169) bifogas i sin helhet (se bilaga 1). Offentligt finansierade kulturinstitutioner och kulturfrämjande organisationer har ett ansvar för att vända sig till och inkludera hela den svenska befolkningen. Utgångspunkten är att alla medborgares erfarenheter, kunskaper och värderingar ska speglas och tas tillvara för att berika och utveckla det offentligt stödda kulturlivet. Mot bakgrund av detta har regeringen utlyst till ett särskilt Mång- kulturår. Den verksamhet som offentligt finansierade kulturinsti- tutioner och kulturfrämjande organisationer ska bidra till är att uppfylla de av fastslagna kulturpolitiska målen (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129). Syftet med är att på ett bestående sätt öka alla invånares möjligheter att delta i kulturlivet och att skapa ett samspel mellan olika kulturtraditioner. Syftet är också att skapa incitament för att offentligt finansierade kulturverksamheter på ett tydligt sätt speglar och införlivar den etniska och kulturella mång- fald som finns i dagens (Direktiv 2004:169). bör också bidra till att fler och nya aktörer involveras i kulturlivet, att det ges möjlighet att genom egna initiativ och på ett aktivt sätt bidra till samspelet mellan olika grupper och kulturer, samt till en breddning av det konstnärliga innehållet för att på så sätt bl.a. nå fler och nya grupper av besökare och publik. Målet är också att få fler människor, som sällan eller aldrig tar del av det offentligt finansierade kulturlivet, att besöka och känna sig delak- tiga och berörda av den verksamhet som kulturinstitutionerna erbjuder. ska bidra till att följande långsiktiga målsätt- ningar uppfylls: Kulturutbudet och därefter skall generellt vara mångfacetterat och i större utsträckning aktualisera andra kulturuttryck än det traditionellt svenska eller väster- ländska. Andelen konstnärliga upphovsmän, utövare och kultur- administratörer med utomsvensk eller minoritetsbakgrund skall öka permanent och utgöra en större andel av de yrkesmässigt verksamma inom hela det offentligfinansierade kulturlivet. Kulturutbudet skall och därefter generellt nå en bredare publik , inkluderande en ökad andel av befolk- ningen med utländsk bakgrund. Internationella samarbeten och ett aktivt utbyte av kultur över gränser bör öka. (Regeringsbeslut 1:9, , U2005/4445/Kr, U2005/2828/Kr) 1.4Uppdrag och inbjudan att medverka i Regeringen beslutade (regeringsbeslut 1:9, U2005/4445/Kr, U2005/2828/Kr) att ge i uppdrag åt myndigheter, stiftelser och bolag inom kulturområdet att förbereda sin medverkan i och att genom- föra verksamheter. Regeringen inbjöd landets samtliga kommuner, landsting och länsstyrelser samt myndigheter, stiftel- ser, bolag, föreningar och organisationer att delta i . Regeringen betonar i sitt beslut särskilt de statliga myndigheter- nas, stiftelsernas och aktiebolagens ansvar att bidra till att uppfylla de långsiktiga målsättningarna för att öka den kulturella mångfal- den. En förutsättning för detta är att myndigheter och institutioner genomför ett aktivt arbete under och att detta arbete får ett stort genomslag såväl i deras interna som externa verksamhet. Myndigheterna och institutionerna ska, med utgångspunkt i den egna verksamheten och i de målsättningar som bl.a. anges under punkten 1.3 ovan, överväga vilken eller vilka akti- viteter och verksamheter som är lämpliga att genomföra . Även andra aktörer på lokal, regional och nationell nivå kan på olika sätt bidra till att blir framgångsrikt. I detta sammanhang är kommunernas, landstingens och regionernas kulturverksamhet av särskild betydelse. Också organisationer, föreningar och andra aktörers kulturutbud och medverkan har stor betydelse för att ett brett deltagande och goda resultat av Mång- ska kunna uppnås. En inbjudan att medverka i har också gått ut till ett antal myndigheter, institutioner och bolag utanför kultursektorn. Dessa kan bidra till att uppfylla målsättningarna med Mångkulturåret bl.a. genom de olika specialkunskaper som de besitter. För att uppnå en generellt större etnisk och kulturell mångfald i hela landet är samverkan mellan nationella, regionala och lokala verksamheter av särskilt stor betydelse. Regeringens beslut om Uppdrag och inbjudan till myndigheter och andra att medverka i bifogas i sin helhet (se bilaga 2). 1.4.1Alla är inbjudna att medverka i Även aktörer som formellt inte har fått något uppdrag eller inbju- dan att medverka i uppmuntras att på olika sätt delta. blir vad vi gemensamt gör det till. Det är därför av största vikt att så många aktörer och enskilda individer som möjligt såväl innanför som utanför kultursektorn engagerar sig i arbetet för att öka den etniska och kulturella mång- falden i det svenska kulturlivet. Det viktigaste under är inte att göra stora och påkostade produktioner utan att istället arbeta målmedvetet och långsiktigt med det mångkulturella perspektivet i alla delar av den ordinarie verksamheten. Genom att göra detta ökar möjlig- heterna för att det mångkulturella perspektivet och förhållnings- sättet blir en självklar och naturlig del av varje offentligt finansierad kulturinstitutions ordinarie verksamhet. av inbjuder härmed alla dem som inte har fått i uppdrag eller inbjudan att med- verka i att på olika sätt och efter bästa för- måga bidra till att det viktiga målet att stärka och fördjupa arbetet med etnisk och kulturell mångfald i det svenska kulturlivet uppfylls och blir bestående. De myndigheter och institutioner som har fått i uppdrag att med- verka i svarar själva för de aktiviteter och verksamheter som ska genomföras . Det är tänkt att all verksamhet ska genomföras inom befintliga anslags- och budget- ramar eftersom de målsättningar som anges för Mångkulturåret till stora delar hör till de offentligt finansierade kulturinstitutionernas grunduppdrag. För att uppnå en långsiktigt ökad etnisk och kultur- ell mångfald är det därför viktigt att de aktiviteter och verksam- heter som kommer att genomföras under genomförs integrerade inom befintliga strukturer och inom den ordinarie verksamhet som myndigheter och institutioner inom kulturområdet bedriver. I regleringsbrevet har myndigheterna och institution- erna inom kulturområdet fått ett uppdrag att i samverkan med samordnaren för förbereda aktiviteter och verksamheter inför . Resultatet av detta arbete ska redovisas till Utbildnings- och . Myndigheterna och institutionerna ska även lämna en slutredovisning över genomförda insatser under Mång- . I de fall myndigheterna och institutionerna samarbetar med de sju kommuner (, , , , , och ) med vilka staten har tecknat lokala utvecklingsavtal (Storstadssatsningen) ska insatserna samordnas med och redovisas i avtalen. Det uppdrag som regeringens nationella samordnare har är att på ett nationellt plan svara för samordningen av förberedelser och genomförandet av . Samordnaren ska löpande samråda med berörda myndigheter, institutioner, organisationer, fria kulturutövare och andra aktörer och ta initiativ till, främja och samordna långsiktiga samarbeten mellan dessa. Dessutom ska sam- ordnaren särskilt uppmärksamma nya samarbetsformer och nya kontakt- och kommunikationsvägar mellan t.ex. offentligt finansie- rade kulturverksamheter och kulturutövare respektive publik och besökare med olika etnisk och kulturell bakgrund. Samordnaren ska också inom ramen för den nationella storstadspolitiken sam- råda med regeringens storstadsdelegation samt med de sju kom- muner med vilka staten har tecknat lokala utvecklingsavtal för att hämta in erfarenheter som staten och kommunerna har gjort när det gäller arbetet med främjandet av kulturell mångfald på lokal nivå. Samordnarens roll är också att erbjuda myndigheter, institu- tioner och andra aktörer ett visst stöd när det gäller vägledning, planering och utveckling av enskilda projekt och samarbeten, sär- skilt sådana som kan ge bestående, långsiktigt goda effekter. Samordnaren och kommitténs sekretariat har be- drivit ett aktivt arbete för att hjälpa myndigheterna, institution- erna, landstingen, regionerna, kommunerna och de andra aktörerna att förbereda sina planerade aktiviteter och verksamheter under . Samordnaren och representanter för kommittén har vid ett flertal tillfällen inbjudits att presentera Mångkulturåret på lokal, regional och nationell nivå runt om i hela . 2.1Kulturpolitikens mål och inriktning har arbetet med att främja etnisk och kultur- ell mångfald i kulturlivet och i samhället i stort intensifierats och fördjupats på flera områden. Enligt förordningen (1986:856) om integrationspolitikens genomförande ska alla myndigheter beakta samhällets etniska och kulturella mångfald såväl när de utformar sin verksamhet som när de bedriver den. Myndigheter och institu- tioner inom kulturområdet har särskilda mål och uppdrag formule- rade i sina instruktioner och regleringsbrev där ett av målen bl.a. är att främja en samhällsutveckling som kännetecknas av respekt och tolerans, och där etnisk, kulturell, språklig och religiös mångfald tas tillvara som en positiv kraft. Dessutom finns mångfaldsaspekten med i de nationella kulturpolitiska målen, som bl.a. anger mål för allas möjlighet till delaktighet i kulturlivet, för en ökad kulturell mångfald och för möten mellan olika kulturer (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129). Behovet av en ökad etnisk och kulturell mångfald inom det svenska kulturlivet har uppmärksammats i flera utred- ningar. fick Mångkulturellt centrum regering- ens uppdrag att kartlägga och analysera kulturmyndigheters och institutioners arbete med att främja och stärka mångfalden. Upp- draget redovisades i rapporten för mångfald (Pripp, Plisch & 2004) samt i form av antologin i kultur- livet (Pripp 2004). Rapporten, som bygger på enkäter, intervjuer och en kartläggning av årsredovisningar och verksamhetsberättelser visar att de statliga kulturinstitutionernas arbete med etnisk och kulturell mångfald går långsamt. avspeglar kulturinstitutionerna inte bl.a. den svenska befolkningens sammansättning utifrån etnisk och kulturell bakgrund som få av de anställda, och ännu färre av cheferna, har utomeuro- peisk eller minoritetsbakgrund. överlämnade regeringens särskilda utredare betänkandet Internationella kulturutredningen (SOU 2003:121) som var ett resultat av arbetet med att göra en översyn av de stat- liga insatserna för internationell kulturverksamhet. Enligt utred- ningen ger dagens mångkulturella samhälle möjligheter till nya kulturella impulser, internationella nätverk och kontakter som den framväxande mångkulturen i bedöms vara en stor tillgång i internationella sammanhang. för världskultur, som var verksam , hade i uppdrag att bedriva en försöksverksamhet för att öka den konstnärliga och kulturella mångfalden i . Ett resultat av kommitténs slutbetänkande Ja jag vill leva jag vill dö i (SOU 2000:118) var inrättandet av regionala konsulenter för mångkultur som finns i åtta län och regioner i . Deras uppgift är att i samarbete med statliga, regionala och lokala aktörer arbeta för att det mångkulturella samhällets skiftande uttrycksformer tas tillvara och att främja mångfalden i kulturlivet. har som central myndighet inom kulturområ- det ett särskilt ansvar för mångkulturfrågorna. har bl.a. till uppgift att ta initiativ till insatser inom det mångkulturella området och ger även särskilda medel till bl.a. mångkulturella orga- nisationer och för insatser som syftar till att främja de nationella minoriteternas språk och kultur. I fördjupade omvärldsanalys , Om kulturell mångfald, analyseras konst- ens och kulturens förutsättningar i ett samhälle som går i riktning mot ökad kulturell mångfald. har även gett Mång- kulturellt centrum i i uppdrag att utvärdera mångkultur- konsulenternas roll och lämna förslag till hur deras arbete kan stär- kas och utvecklas ytterligare. Andra uppdrag med fokus på kulturell mångfald har bl.a. varit konstnärers situation och . Fördjupad omvärldsanalys för kulturmiljöområdet 2004 . Dessa uppdrag, som båda har varit fördjupade omvärldsanalyser, har redovisats till Utbildnings- och . Även inom ramen för regeringens nationella storstadspolitik har insatser genomförts för att främja en ökad etnisk och kulturell mångfald. Ett av de övergripande målen för den statliga storstads- politiken är att bryta den sociala och etniska segregationen i stor- stadsregionerna och att verka för jämlika och jämställda levnads- villkor för storstädernas invånare (prop. 1997/98:165, bet. 1998/99:AU2, rskr. 1998/99:34). Sju kommuner med 24 stadsdelar har fått ta del av de särskilda medel som har avsatts för detta arbete. Enligt den underökning som Mångkulturellt centrum gjorde på regeringens uppdrag 2002 (2002) framgår det att nära en tredjedel av de avsatta medlen har använts för ändamål med kulturinriktning. 3.1Varför behövs det ett Mångkulturår 2006? är ett land som kännetecknas av en stor etnisk, kultur- ell, språklig och religiös mångfald. En mångfald, inte enbart sett utifrån enskilda individers etniska och kulturella ursprung, utan även när det gäller t.ex. olika erfarenheter, åsikter, idéer, perspektiv och levnadssätt. Dagens mångkulturella samhälle är inget nytt påfund. Det har stegvis utvecklats och förändrats under och bidragit till att göra till det land det är . Undersökningar har dock visat att samhällets mångfald och den svenska befolkningens sammansättning inte avspeglas i tillräckligt stor utsträckning på våra offentligt finansierade kultur- institutioner runt om i landet. Detta gäller såväl de anställdas sam- mansättning som valet av produktioner och besökarnas eller publi- kens sammansättning. Det offentliga kulturlivet måste bli bättre på att spegla och ta till vara medborgarnas olika erfarenheter, kunska- per och perspektiv och på ett naturligt och självklart sätt inkludera dem i det ordinarie kulturutbudet. fyller här en viktig funktion genom att det ger de medverkande ett gemensamt sammanhang att verka inom som det även ger möjligheten till nya kontakter och sam- arbeten genom gemensamma mål. De aktörer som redan är verk- samma inom det mångkulturella fältet, som t.ex. Intercult och Re:Orient i , Mångkulturellt centrum i , Bwana Club i och Drömmarnas Hus, Inkonst och i , och som har arbetat med detta och andra perspektiv , får genom en möjlighet att ytter- ligare uppmärksammas för sitt arbete. får andra aktörer som har påbörjat detta arbete förhoppningsvis inspiration av de aktiviteter och verksamheter som har gjorts, som görs och som kommer att göras för att främja och ta tillvara den etniska och kulturella mångfalden i kulturlivet. Viktiga utgångspunkter för ett Mångkulturår är att verka för en långsiktig och varaktig förändring av såväl offentligt finansierade kulturinstitutioners som fria aktörers och andra kulturfrämjande föreningars och organisationers verksamheter med målet att få dessa att i högre utsträckning uppmärksamma den mångfald som finns i dagens samhälle. Centrala ledord i detta arbete är lång- siktighet, dialog, samverkan, medvetandegörande och förändring. är det viktigt att det som produceras, spelas och visas känns angeläget och intressant för en majoritet av dagens besökare och publik. Att känna sig berörd av och känna delaktighet med det som produceras på våra kulturinstitutioner är av avgörande bety- delse för att få fler människor som sällan eller aldrig tar del av offentligt finansierad kulturverksamhet att ta del av alla de aktivi- teter och verksamheter som pågår på lokal, regional och nationell nivå runt om i . Det finns också en viktig demokratisk aspekt i att offentligt finansierad kulturverksamhet kommer alla medborgare till del eftersom alla via skattsedeln är med och finansierar denna verksamhet. Som skattebetalare har man därför rätt att ställa krav på att kulturlivet speglar och den svenska befolkningen utifrån den mångfald som finns i dagens samhälle. Det interkulturella perspektivet är av särskild vikt att uppmärk- samma under , inte minst med tanke på att Europeiska kommissionen vill göra 2008 till Europeiska året för interkulturell dialog. Syftet med året är bl.a. att främja den inter- kulturella dialogen och respektera den kulturella mångfalden. Områden som kultur, utbildning, ungdomsfrågor, sport och med- borgarskap kommer att stå i centrum under detta år. 3.1.1Kultur på lokal och regional nivå För att ska bli framgångsrikt och bidra till en förändring av det svenska kulturlivet i riktning mot ett samhälle som präglas av en ökad etnisk och kulturell mångfald är det viktigt att det mångkulturella perspektivet får en möjlighet att stärkas och utvecklas på såväl lokal, regional, nationell som internationell nivå. De lokala och regionala nivåerna är i det här sammanhanget av särskilt stor betydelse. Människor möter och tar i första hand del av kultur, olika kulturella uttryck, aktiviteter och verksamheter i den kommun eller region i vilken de är bosatta. och regional kulturverksamhet, barn- och ungdomsverksamhet, förskolan, och gymnasieskolan, fria kulturgrupper och aktörer och länsinstitutioner är viktiga aktörer i arbetet med att ta tillvara och avspegla dagens mångkulturella samhälle. Även riks- institutioner som verkar på lokal och regional nivå, t.ex. Riks- konserter, och Riksutställningar är viktiga aktörer. För är det därför av grundläggande bety- delse att fördjupa samarbetet med aktörer på lokal och regional nivå och på olika sätt stödja och vägleda dem i deras arbete med mångkultur och kulturell mångfald. 3.2Viktiga frågor och perspektiv att fokusera på under Under kommer vi (ning av ) att arbeta för att bidra till att föl- jande frågeställningar och perspektiv diskuteras, problematiseras och uppmärksammas av det svenska kulturlivets olika aktörer: Mångfald i organisationen och bland de anställda – hur ser sam- mansättningen ut bland de anställda, i styrelsen samt i arbets- och referensgrupper utifrån aspekter som t.ex. kön, ålder, etnisk och kulturell bakgrund, utbildningsbakgrund, geografisk bakgrund samt när det gäller olika erfarenheter, kompetenser, kunskaper, perspektiv, idéer, synsätt, värderingar, åsikter och vem och vad man identifierar sig med? Speglar myndigheter, institutioner och andra aktörer i kulturlivet det svenska sam- hällets mångfald utifrån bl.a. ovanstående aspekter och vad behöver i så fall göras för att påskynda denna utveckling? Är kvotering en metod att använda sig av eller är risken att de som kvoteras in istället för att bli anställda för sin kompetens och sina kunskaper blir anställda som alibin eller representanter för sin kultur? Mångfald i produktionen och i det innehållsmässiga – vad väljer man som kulturinstitution i allmänhet att producera och var- för? Varifrån hämtar man inspiration och idéer till aktiviteter och verksamheter? Hur gör man specifikt för att spegla den etniska och kulturella mångfalden i samhället i det man produ- cerar, visar, spelar, samlar in och dokumenterar? Mångfald bland publik och besökare – vad gör kulturinstitution- erna för att få fler människor med bl.a. olika etnisk, kulturell och social bakgrund att ta del av den offentligt finansierade kulturverksamhet som erbjuds? Hur får kulturinstitutionerna publiken och besökarna att känna delaktighet och samhörighet med det som produceras och få dem att bli berörda av det? Vilka kanaler och nätverk använder kulturinstitutionerna för att informera allmänheten om och marknadsföra det de produce- rar, visar, spelar, samlar in och dokumenterar?