sou · GTB398 · 2006-01-01 00:00:00 — 1 § I detta kapitel ges bestämmelser för djurhälsopersonal vad gäller legitimation, godkännande, ensamrätt till yrke, skyddad yrkestitel, och specialistkompetens. Presentation av kapitlets innehåll. 2 § Legitimation för yrket skall efter ansökan meddelas den som har 1.avlagt veterinärexamen i (yrkestitel veterinär), 2.avlagt djursjuksköterskeexamen i (yrkestitel djursjuk- sköterska), 3.avlagt hovslagarexamen enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer (yrkestitel hovslagare). Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får föreskriva att den som på annat sätt än genom djursjuk- sköterskeexamen förvärvat motsvarande kompetens skall kunna erhålla legitimation. Legitimation får inte meddelas om förhållandena är sådana att legitimationen skulle ha återkallats enligt bestämmelserna i 6 kap. om sökanden hade varit legitimerad. Bestämmelser om legitimation för yrkesutövare med utländsk utbildning finns i 12 §. Bestämmelsen i första stycket motsvarar 2 § första stycket behörighetslagen i fråga om veterinärernas legitimation. Övriga yrkeskategorier som skall legitimeras förs in i bestämmelsen, med angivande av examenskrav och yrkestitel (se avsnitt 10.1–10.2.3). Föreskrifter som meddelas enligt punkten 3 får förutsättas inne- bära bl.a. att legitimation med automatik ges till sådana hovslagare som är godkända enligt förordningen (1993:1486) om god- kännande av hovslagare I denna paragraf regleras endast legitimationen. I vilken utsträck- ning de yrken som regleras här har ensamrätt till yrket eller skyddad yrkestitel regleras i 4 och 5 §§. Andra stycket i paragrafen är ett bemyndigande att införa en möjlighet att ge legitimation åt den som inte har djursjuk- sköterskeexamen (se avsnitt 10.1.4). 3 § Beteckningen legitimerad får i yrkesverksamhet inom djurens hälso- och sjukvård användas endast av den som har fått legitimation enligt 2 §. Bestämmelsen innebär att ordet legitimerad skyddas. Detta innebär att denna beteckning varken kan användas av yrkesutövare som tillhör en yrkesgrupp där möjlighet till legitimation saknas (det är således inte tillåtet att kalla sig legitimerad hästtandläkare) eller av yrkesutövare som tillhör en yrkesgrupp där möjlighet att bli legitimerad finns men yrkesutövaren inte själv har legitimation. Beteckningen legitimerad hovslagare blir skyddad enligt denna paragraf. 4 § Behörig att utöva yrke som veterinär är endast den som har legitimation för yrket, den som erhållit särskilt tillstånd att utöva det eller som har rätt till sådan yrkesutövning utan legitimation. Ensamrätten till yrket är densamma som tidigare enligt behörighetslagen och motsvarar den som gäller för läkare. Ensamrätten anses innebära att någon som inte är behörig veterinär inte får utöva veterinäryrket. Den som tidigare haft legitimation som har återkallats och som fortsätter att utöva veterinäryrket kan straffas enligt 8 kap. 1 § denna lag. 5 § En i 2 § angiven yrkestitel (skyddad yrkestitel) får i yrkesverk- samhet inom djurens hälso- och sjukvård användas endast av den som enligt nämnda paragraf har legitimation för yrket. För hovslagare gäller första stycket . Genom bestämmelsen i första stycket skyddas yrkestiteln för de yrkesgrupper som omfattas av legitimationsbestämmelserna. För hovslagare gäller skyddet enligt andra stycket först fr.o.m. , eftersom ett skydd för yrkestiteln hovslagare, om det infördes , skulle innebära allt för stora begräns- ningar i närings- och yrkesfriheten. Som sagts i kommentaren till 3 § blir legitimerad hovslagare skyddad yrkestitel fram till . 6 § Endast den som har gått igenom utbildning och praktisk tjänstgöring enligt föreskrifter som meddelats av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer, och som utövar yrke som husdjurstekniker får använda denna yrkestitel. För husdjurstekniker införs här ett skydd för yrkestiteln (se avsnitt 10.3.4). 7 § Den som saknar behörighet att använda en skyddad yrkestitel får inte heller använda en titel som kan förväxlas med en skyddad yrkestitel. Bestämmelser om rätt för yrkesutövare med utländsk utbildning att använda skyddad yrkestitel finns i 12 §. Beträffande första stycket i paragrafen finns motsvarande bestäm- melse för veterinärernas del i 6 § andra stycket behörighetslagen. Den skall inte tolkas så att den utgör ett hinder för den som under utbildning genomgår praktiktjänstgöring att använda t.ex. beteck- ningen veterinärstudent eller liknande. Godkännande för yrkesverksamhet inom djurens hälso- och sjukvård 8 § Den som enligt lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område har legitimation för yrke på hälso- och sjukvårdens område får efter ansökan godkännas för yrkesverksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall meddela föreskrifter om dels vilka yrken som kan komma i fråga för godkännande som avses i första stycket, dels vilken utbildning eller praktisk erfarenhet som behövs för sådant godkännande. Behövs särskilda villkor för yrkesverksamhet som avses i första stycket skall föreskrifter om detta meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Godkännande för yrkesverksamhet inom djurens hälso- och sjukvård får inte meddelas om förhållandena är sådana att godkännandet skulle ha återkallats enligt bestämmelserna i 6 kap. om sökanden hade varit godkänd. Bestämmelser om godkännande för yrkesutövare med utländsk utbildning finns i 12 §. En möjlighet att godkänna humanmedicinskt utbildade yrkes- utövare införs enligt denna paragraf. Bestämmelserna innebär att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om vilka yrkesgrupper som skall kunna komma i fråga för godkännande och vad som i så fall skall krävas av sökanden. De yrkesgrupper som i första hand bör komma i fråga för godkännande är sjukgymnaster, tandläkare och sjuksköterskor. Om biomedicinska analytiker blir ett legitimationsyrke kan även detta yrke komma i fråga för godkännande (se kapitel 11). 9 § Beteckningen godkänd får i yrkesverksamhet inom djurens hälso- och sjukvård användas tillsammans med yrkestiteln inom hälso- och sjukvården endast av den som fått godkännande enligt 8 §. Paragrafen ger samma skydd för godkända yrkesutövare som 3 § ger för legitimerade. Detta innebär således att endast den som har godkänts i enlighet med 8 § får kalla sig exempelvis tandläkare, godkänd för verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. 10 § En veterinär kan på ansökan få specialistkompetens, om han eller hon har genomgått vidareutbildning enligt föreskrifter som har meddelats av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Endast den veterinär som har specialistkompetens får i yrkesverk- samhet inom djurens hälso- och sjukvård ange att han eller hon är särskilt kunnig inom den gren av veterinäryrket som avses med specialiteten (skyddad specialistbeteckning). Paragrafens första stycke ger möjlighet att införa den ordning för veterinär specialistkompetens som föreslagits i kapitel 12 i betänkandet. 11 § Ansökningar om legitimation, godkännanden och specialist- kompetens prövas av . Enligt denna paragraf blir det uppgift att pröva olika frågor om behörighet. När ansökan om legitimation görs efter återkallelse av en tidigare legitimation enligt 6 kap. 12 § denna lag prövas denna ansökan av och sjukvård enligt 7 kap. 6 § andra stycket denna lag. 12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.att den som utomlands genomgått utbildning skall få legitimation, rätt att använda en skyddad yrkestitel eller godkännande för yrke inom djurens hälso- och sjukvård 2.rätt för veterinär med utländsk legitimation att utan legitimation enligt denna lag utöva veterinäryrket. 3.rätt för annan att efter särskilt tillstånd utöva veterinäryrket i den utsträckning som anges i varje särskilt fall. Denna paragraf innehåller bemyndiganden för regeringen att meddela föreskrifter dels om möjligheten för yrkesutövare med utländsk utbildning att få svensk legitimation för yrket, dels om möjligheten för yrkesutövare att utöva veterinäryrket utan svensk legitimation. Det senare är aktuellt dels för veterinärer i områden omkring (enligt 4 § behörighetslagen) och dels för veterinärer med utbildning från annan EU medlemsstat. Utöver detta har också studenter vid SLU:s veterinärprogram rätt att utöva veterinäryrket i viss omfattning. Paragrafen omfattar också ett bemyndigande att meddela föreskrifter om utländska yrkesutövares rätt att få godkännande enligt 8 § och för utländska husdjurstekniker att använda den skyddade yrkestiteln enligt 6 §. Begränsningar i rätten att vidta vissa hälso- och sjukvårdande åtgärder på djur 1 § Bestämmelserna i detta kapitel gäller den som yrkesmässigt – utan att tillhöra djurhälsopersonalen enligt 1 kap. 4 § – undersöker djurs hälsotillstånd eller behandlar djur genom att vidta eller föreskriva åtgärder i syfte att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom, skada eller därmed jämförligt tillstånd hos djuret. Vid bedömningen av begreppet yrkesmässigt är frågan om det sker mot ersättning ett viktigt kriterium men även verksamhetens omfattning har betydelse (se vidare avsnitt 14.2.4). 2 § Den som utövar verksamhet som avses i 1 § får inte 1.behandla djur som det finns anledning misstänka har angripits av sjukdom på vilken epizootilagen (1999:657) eller zoonoslagen (1999:658) är tillämplig, 2.utföra operativa ingrepp på eller ge injektioner till djur eller utföra annan behandling som kan orsaka ett lidande som inte är obetydligt, 3.undersöka eller behandla djur under allmän bedövning eller under lokal bedövning genom injektion. Första punkten motsvarar bestämmelsen i 6 § första stycket behörighetslagen. Den bestämmelsen omfattade emellertid behand- lingar som skett mot ersättning, medan den föreslagna bestämmelsen gäller yrkesmässig verksamhet vilket även omfattar verksamhet som har viss omfattning men inte behöver ha skett mot ersättning. Det är bara behandling av djur som är förbjuden. Förbudet omfattar alltså inte undersökning av ett misstänkt smittat djur. Andra punkten innebär att ett förbud införs mot att utföra operativa ingrepp på eller ge injektioner till djur eller att utföra annan behandling som kan orsaka ett lidande som inte är obetydligt. Förbudet omfattar därför samma åtgärder som omfattas av djurhållarens skyldighet enligt 11 § djurskyddslagen att anlita veterinär. Förslaget i tredje punkten innebär att det inte är tillåtet för någon som inte är djurhälsopersonal att behandla djur under allmän bedövning eller under sådan lokal bedövning som ges genom injektion. 3 § Ytterligare begränsningar i rätten att vidta vissa åtgärder på djur finns i djurskyddslagen (1988:534). Hänvisningen till djurskyddslagen gäller främst förbudet mot åtgärder som inte är veterinärmedicinskt befogade. 4 § Vad som sägs i 2 § punkterna 2och 3 gäller inte akuta åtgärder i syfte att rädda djurets liv eller att lindra dess lidanden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ytterligare undantag från 2 §. Bestämmelsen i första stycket reglerar nödsituationer. Även den som inte tillhör djurhälsopersonalen får således i akuta situationer vidta åtgärder som enligt 2 § punkterna 2 och 3 är förbjudna. Detta korresponderar med bestämmelsen i 11 § andra stycket djurskydds- lagen som anger att veterinär inte behöver anlitas i brådskande fall. Enligt andra stycket får ytterligare undantag föreskrivas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Sådana undantag kan t.ex. vara nödvändiga när det gäller personer som har tillstånd att utföra s.k. immobiliseringar av vilda djur. 1 § Den som tillhör djurhälsopersonalen står vid utövande av verksamhet enligt denna lag under tillsyn av och (tillsynsmyndigheterna) i enlighet med vad regeringen bestämmer. Tillsynen skall främst syfta till att förebygga skador och eliminera risker i djurens hälso- och sjukvård. samordnar länsstyrelsernas tillsynsverksamhet och lämnar vid behov råd och hjälp i denna verksamhet. Tillsynsbestämmelserna har anpassats till hur dessa är utformade i annan lagstiftning, exempelvis i djurskyddslagen. Här anges för det första tillsynsobjektet (djurhälsopersonalen). Av detta följer att den som bedriver verksamhet som avses i 4 kap 1 § inte omfattas av tillsynen, annat än i det begränsade avseende som framgår av lagförslagets 8 kap. 5 § (möjligheten att förbjuda ytterligare verksamhet). För det andra utpekas här tillsynsmyndigheterna, och länsstyrelserna. roll som tillsynsmyndighet framgår nu av veterinärinstruktionen medan länsstyrelsernas roll framgår av länsstyrelseinstruktionen. Slutligen anges i vilket syfte som tillsynsmyndigheterna skall granska tillsynsobjekten. 2 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Jordbruks- verket, får meddela föreskrifter om 1.hur tillsynen skall bedrivas, 2.skyldigheten för länsstyrelserna att lämna information till , 3.att det får tas ut avgifter för tillsynen. Den närmare utformningen av tillsynsuppdraget delegeras till regeringen och till tillsynsmyndigheter. Här anges inom vilka områden får utfärda föreskrifter. 3 § Den som tillhör djurhälsopersonalen är skyldig att på en tillsynsmyndighets begäran lämna ut handlingar, prover, och annat material som rör verksamheten samt att lämna de upplysningar om verksamheten som tillsynsmyndigheten behöver för sin tillsyn. får förelägga den som tillhör djurhälso- personalen att lämna ut vad som begärs. I föreläggandet får vite sättas ut. Bestämmelsen innebär att tillsynsmyndigheternas befogenheter tydliggörs. Eftersom länsstyrelserna nu anges som tillsynsmyndig- het kan även dessa tillgripa sådana befogenheter. 4 § För tillsyn har tillsynsmyndigheterna, eller den som tillsyns- myndighet förordnar, rätt att få inspektera djurhälsopersonalens yrkesutövning. Den som utför inspektionen har rätt att få tillträde till områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen som används i verksamheten och att där besikta djur, göra undersökningar och ta prover. Paragrafen ger tillsynsmyndigheterna samma befogenheter som inom djurskyddstillsynen (27 § djurskyddslagen). 5 § skall på begäran lämna tillsynsmyndigheten den hjälp som behövs vid tillsynen. Tillsynsmyndigheterna har enligt denna paragraf rätt att ta hjälp av ordningsmakten. 6 § Om får kännedom om att någon som tillhör djurhälsopersonalen har brutit mot någon bestämmelse i denna lag eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag, och om missförhållandena är av betydelse för kravet på en god och säker vård, får förelägga yrkesutövaren att avhjälpa miss- förhållandena. I föreläggandet får vite sättas ut. Ett föreläggande som avses i första stycket skall innehålla uppgifter om de åtgärder som anser nödvändiga för att de påtalade missförhållandena skall kunna avhjälpas. Bestämmelserna i denna paragraf har utarbetats efter förebild från 6 kap. 12 och 14 §§ LYHS. får härigenom vidsträckta befogenheter att ingripa mot försumliga yrkesutövare bland djurhälsopersonalen. Även efter ett ingripande med stöd av denna paragraf kan göra anmälan som avses i 7 § om försummelsen motiverar en sådan åtgärd. 7 § Om anser att det finns skäl för disciplinpåföljd, föreskrift om prövotid, återkallelse av legitimation, återkallelse av annan behörighet att utöva yrke inom området för djurens hälso- och sjukvård eller begränsning av förskrivningsrätt enligt 6 kap., skall anmäla detta hos och sjukvård. skall anmäla till och sjukvård. Eftersom det bara är som kan inleda förfarande om återkallelse av legitimation, är det av vikt att fullgör skyldigheten enligt denna bestämmelse när det är befogat. 8 § Om finner att någon som tillhör djurhälso- personalen är skäligen misstänkt för att i sin yrkesutövning ha begått ett brott för vilket fängelse är föreskrivet, skall , om inte annat följer av 7 kap. 14 §, göra anmälan till åtal. Sådan anmälan skall också göras om det finns anledning anta att det kommer att föras talan om enskilt anspråk. Bestämmelserna i paragrafen motsvarar 8 § andra stycket behörig- hetslagen. Motsvarande bestämmelse i LYHS (6 kap. 19 §) är begränsad till den mot vilken disciplinpåföljd kan övervägas, dvs. Andra stycket motsvarar 8 § andra stycket punkten 2 i behörig- hetslagen. 1 § Detta kapitel gäller personer som tillhör djurhälsopersonalen i deras yrkesutövning inom området för djurens hälso- och sjukvård. I kapitlet finns bestämmelser om disciplinansvar vilket innefattar 3.återkallelse av legitimation, 4.återkallelse av annan behörighet att utöva yrke inom området för djurens hälso- och sjukvård, 5.begränsning av behörighet att förskriva narkotiska och alkoholhaltiga läkemedel samt teknisk sprit. En presentation av kapitlets innehåll. Här framgår att kapitlet innehåller bestämmelser om disciplinansvar, vilket omfattar både disciplinpåföljder (varning och erinran), återkallelse av behörighet samt en ny påföljd, prövotid, som är ett steg mellan disciplinpåföljd och återkallelse av legitimation. 2 § Bestämmelserna i 3–5 §§ gäller bara sådan yrkesutövning inom området för djurens hälso- och sjukvård som är av betydelse för kravet på en god och säker vård. Paragrafen motsvarar delvis 10 § behörighetslagen där det dock anges den som åsidosätter sina skyldigheter i sin veterinära yrkesutövning. I förarbeten till lagen sägs dock att endast rent veterinärmedicinska arbetsuppgifter skall kunna bli föremål för prövning och att felgreppet eller underlåtenheten skall ha påverkat eller äventyrat syftet med veterinärens arbetsinsats. Den föreslagna lydelsen innebär inte någon ändring i sak. skall ha vidtagits i direkt eller indirekt förhållande till ett djur. Således omfattas självklart alla vidtagna åtgärder i direkt anslutning till vården eller behandlingen av djuret, men också näraliggande åtgärder som har anknytning till behandlingen av ett eller flera djur, exempelvis felaktiga beslut om delegering eller brister i journalföring, om det felaktiga handlandet inneburit risker för att kraven på en god och säker vård åsidosätts. 3 § Om den som tillhör djurhälsopersonalen uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter i yrkesutövning inom djurens hälso- och sjukvård får disciplinpåföljd åläggas. Om felet med hänsyn till samtliga omständigheter är ringa eller om det framstår som ursäktligt får disciplinpåföljd underlåtas. Disciplinpåföljd är erinran och varning. Disciplinpåföljd får inte meddelas någon för att han eller hon deltagit i strejk eller i en därmed jämförlig stridsåtgärd. Bestämmelsen om disciplinpåföljderna varning och erinran mot- svarar i huvudsak 10 § behörighetslagen. 4 § Om någon som tillhör djurhälsopersonalen har anmälts till åtal, får ett förfarande enligt 3 § detta kapitel inte inledas eller fortsättas i fråga om den förseelse som avses med anmälan. Underrättelse om anmälan enligt 7 kap. 9 § får dock ske. Om en gärning har prövats i straffrättslig ordning, får ett förfarande enligt 3 § detta kapitel inledas eller fortsättas bara om gärningen, av någon annan orsak än bristande bevisning, inte har ansetts vara något brott. Paragrafen motsvarar 11 § behörighetslagen, dock har en hän- visning gjorts till den föreslagna bestämmelsen om underrättelse om anmälan. 5 § Disciplinpåföljd får inte meddelas någon om han eller hon inte efter förseelsen har underrättats om anmälan enligt 7 kap. 9 § denna lag eller enligt 21 § tredje stycket lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän eller 5 § förordningen (1975:1345) med instruktion för Justitiekanslern. Disciplinpåföljd får inte åläggas senare än efter förseelsen. Paragrafen motsvarar 12 § behörighetslagen. I första stycket innebär förslaget en tydligare hänvisning till vilken slags underrättelse som det skall vara frågan om för att preskription inte skall inträda. Förslaget i andra stycket innebär att tidsfristen för absolut preskription förlängs från nuvarande till . Innebörden av bestämmelsen är att ärenden inte får prövas i sak . Motsvarande förlängning gjordes på humansidan i samband med LYHS tillkomst. Anledningen är att bestämmelsen inneburit att den som ålagts en disciplinpåföljd i första instans p.g.a. att tidsfristen är för kort i många fall inte har någon möjlighet att få ärendet prövat i en högre instans. 6 § En prövotid kan föreskrivas för den som fått legitimation att utöva ett yrke inom området för djurens hälso- och sjukvård, om denne varit oskicklig vid utövning av sitt yrke eller på annat sätt visat sig olämplig för yrket och varning inte framstår som en tillräckligt ingripande åtgärd. Prövotid kan även föreskrivas en legitimerad yrkesutövare som på grund av sjukdom eller någon liknande omständighet befaras inte komma att kunna utöva sitt yrke tillfredsställande. Prövotid omfattas inte av 2 § vilket innebär att prövotid kan åläggas någon som visat sig olämplig att utöva yrket, även om förhållandena är sådana att varning eller erinran inte kan komma i fråga (exempelvis om den legitimerad begått brott utanför yrkesutövningen). Prövotid kan också åläggas även om förseelsen har anmälts till åtal. Prövotiden kan inte fastställas än men den upphör givetvis om legitimationen återkallas 7 § Legitimation att utöva ett yrke inom området för djurens hälso- och sjukvård skall återkallas om den legitimerade 1.varit grovt oskicklig vid utövning av sitt yrke eller på annat sätt visat sig vara uppenbart olämplig att utöva yrket, 2.på grund av sjukdom eller någon liknande omständighet inte kan utöva yrket tillfredsställande, 3.begär att legitimationen återkallas, 4.ålagts prövotid enligt 6 § första stycket och på nytt varit oskicklig vid utövning av sitt yrke eller på annat sätt visat sig olämplig att utöva yrket. Om det finns särskilda skäl får återkallelse underlåtas i fall som avses i första stycket 4, varvid föreskrift om prövotid kan meddelas ytterligare en gång. Har någon som har fått legitimation här i landet på grund av auktorisation i ett annat land förlorat denna auktorisation, skall även legitimationen återkallas. Paragrafen motsvarar 13 § behörighetslagen. Två nya grunder för återkallelse har lagts till. Dels en som innebär att veterinären själv kan begära att legitimationen återkallas (motsvarande bestämmelse finns i 5 kap. 7 § LYHS). I anledning av den nya bestämmelsen om prövotid införs också en bestämmelse (fjärde punkten) som innebär att om den som står under prövotid på nytt visat sig oskicklig eller olämplig skall legitimationen kunna återkallas, vilket motsvarar 5 kap.6 § LYHS. Bestämmelsen om preskription i 6 kap. 5 § tillämpas inte på den nya förseelsen. I stället för att återkalla legitimationen kan enligt bestämmelsens andra stycke en ny prövotid meddelas om det finns särskilda skäl. Sådana skäl kan t.ex. vara tidsaspekter eller att det saknas samband mellan förseelserna. På humansidan kan legitimationen återkallas interimistiskt i alla ärenden om återkallelse, vilket motiveras av säkerhetsaspekter. Motsvarighet saknas för veterinärer och föreslås inte heller. 8 § Om det finns grundad anledning anta att legitimationen bör återkallas enligt 7 § första stycket 2, får den legitimerade yrkes- utövaren föreläggas att låta sig undersökas av den läkare som anvisas honom eller henne. Om ett föreläggande om läkarundersökning har beslutats, får legitimationen återkallas för tiden till dess frågan om återkallelse av legitimationen har prövats slutligt. Har den legitimerade yrkesutövaren inte följt ett föreläggande om läkarundersökning från det att han eller hon fick del av detta, får legitimationen återkallas. Paragrafen motsvarar 14 § behörighetslagen. I andra stycket anges möjligheten att interimistiskt återkalla legitimationen. Den i tredje stycket angivna tidsfristen kan tyckas lång i fall där den legitimerades handlande utgör en risk. Det förutsätter att möjligheten att interimistiskt återkalla legitimationen noga över- vägs. Återkallelse av annan behörighet