sou · GTB354d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Enligt kommitténs mening är ensidig muskelbyggande träning oförenlig med kriminalvårdens uppgift att i möjligaste mån minska risken för att den intagne begår nya brott efter frigivningen. dömdes 10 622 personer för brott mot person. Av samtliga personer som dömdes det året var det som hade brott mot person som huvudbrott i domen. Det är mer än dubbelt så många som antalet personer som dömdes för narkotikabrott (4 608 personer). För av dem som var inskrivna i anstalt åren 1998–2003 utgjorde våldsbrott den huvudsakliga brottsligheten enligt domen. Med våldsbrott avses brott enligt 3 kap. mot liv och hälsa och 4 kap. mot frihet och frid. Lägger man till antalet inskrivna som under respektive år haft sexualbrott som huvudbrott () och de som dömts för rån (8–) är motsvarande siffra av de som var inskrivna i anstalt vid angiven tidpunkt2. av de som dömts för brott mot person enligt bestämmelserna i 3– 7 kap. återfaller i samma brottskategori från den tidigare lagföringen3. Ensidig muskelbyggande träning är snarare ägnat att öka risken för fortsatta våldsbrott än att minska den. Även för den som inte tidigare gjort sig skyldig till våldsbrott finns det, enligt kommitténs mening, en risk att en renodlat muskelbyggande kan leda till att våld används vid en fortsatt brottslighet. Kommittén finner därför att den muskelbyggande träningen genomgående bör ersättas av allsidig träning, som också är konditionshöjande. Av samma skäl bör kampsporter inte få utövas i anstalt. Utöver den risk för ökat våldsanvändande som sådant kunnande kan medföra bör beaktas att utövandet av sådana sporter i anstalt kan antas minska allmänhetens förtroende för kriminalvården. Som ovan nämnts har problemet med muskel- byggande träning i anstalt uppmärksammats också av Rymnings- utredningen i betänkandet Säkert inlåst? (SOU 2005:6) och 2Kriminalvårdens officiella statistik 2002 och 2003. 3BRÅ Kriminalvårdsstatistik, (). kriminalvården har utarbetat en ny policy för fysisk träning. Detta måste givetvis få till följd att många anstalter behöver byta ut träningsredskap och utforma säkrare rutiner för intagnas träning. Enligt kommitténs mening bör den fysiska träningen rent allmänt kopplas till ett ökat fysiskt men också psykiskt väl- befinnande. Genom olika gruppaktiviteter som t.ex. fotboll, basketboll och innebandy kan intagna få möjlighet att träna sig socialt genom krav på samarbete, uthållighet och kamratskap4. Här bör anstalterna givetvis utnyttja den möjlighet som finns att samarbeta med ideella föreningar. Intagna med i första hand en strafftid på lägst har möjlig- het att delta i den retreatverksamhet som bedrivs inom kloster- verksamheten på KVA Kumla. Även på andra anstalter bör det finnas utrymme för intagna att delta i meditationskurser. I likhet med vad som gäller för varje annan verksamhet som kriminalvården samarbetar med ansvarar kriminalvården givetvis för att verksam- heten är seriös. Utbudet av olika fritidssysselsättningar kan i viss utsträckning variera beroende på vilken nivå i förmånssystemet den intagne är befinner sig på, se vidare avsnitten 11.3.2 och 22.2.9. Den intagne har således möjlighet att inom ramen för förmånssystemet själv på- verka vilka fritidsaktiviteter som han eller hon kan få del av under verkställigheten. Innehållet i verkställighetsplanen behandlas närmare i avsnitt 7.2. Här kan endast tilläggas att de fritidsverksamheter som den intagne deltar i under anstaltsvistelsen i möjligaste mån bör fortsättas och vidareutvecklas genom att den intagne bereds möjlighet till fritidsaktiviteter utanför anstalt (se avsnitt 27.2 om permission). Vissa aktiviteter som t.ex. friskvård och studiecirklar av olika slag bör kunna schemaläggas och ingå i den ersättningsberättigade sysselsättningen (se avsnitt 12.3.1). Sådana aktiviteter bör dock inte få utgöra annat än en mindre del av en intagens sysselsättning. Det bör även uppmärksammas att det på vissa avdelningar, framför allt på högre nivåer i förmånssystemet, kan finnas en skyldighet för 4 I de Europeiska fängelsereglerna anges att man i verksamheten på anstalterna skall betona den betydelse som välorganiserade aktiviteter för främjande av god kondition, lämplig motion och förströelse har för fysisk och psykisk hälsa (art. 83). Vidare anges att ett lämpligt program för fysisk träning, sport och andra fritidsaktiviteter bör anordnas inom ramen för behandlings- och utbildningsverksamheten och att det på anstalterna bör finnas utrymme, anordningar och utrustningar för sådant ändamål (art. 84). Där anges även att fångvårdsmyndigheten bör försäkra sig om att de fångar som deltar i sådana program har tillräckligt god kondition för att delta och att särskild kurativ fysisk träning och terapi bör ordnas under läkares ledning för de fångar som behöver detta (art. 85). intagna att delta i vissa aktiviteter, inte bara under programtid utan även under fritid. Sistnämnda skyldighet måste givetvis framgå av verkställighetsplanen för att en intagens vägran att delta i aktiviteten skall kunna medföra en varning eller leda till att den intagne flyttas ned till grundnivån i förmånssystemet. Det förhållandet att varje intagen skall ha möjlighet till lämplig fritids- verksamhet under anstaltsvistelsen innebär dock inte att man kan acceptera fritidssysselsättningar som stör ordningen eller säkerheten i anstalten eller som strider mot den intagnes behov av behandling. Intagnas möjligheter att följa vad som händer i omvärlden och inskränkningarna i denna möjlighet behandlas i avsnitt 14.4.5. Se även avsnitt 15.2.2. När det gäller intagnas behov av förströelse kan nämnas att de intagna bör ha samma möjlighet som att få tillgång till böcker men att det i den nya lagen skall ske genom anstaltens biblioteksservice. Detta är särskilt viktigt för intagna på grundnivån om de, i enlighet med kommitténs förslag, inte kommer att ha möjlighet att ta in egna böcker i anstalten. Den restriktiva regleringen av innehav av personliga tillhörigheter ställer dock högre krav än på att anstalterna tillhandahåller CD- skivor och DVD-skivor. Det ankommer på KVS att närmare bestämma vilket utbud som skall finnas i detta avseende på anstalterna. Självklart kan det inte komma i fråga att tillhandahålla spel, böcker eller annat, som innehåller grova våldsinslag eller pornografi. Biblioteksverksamheten i anstalterna utvecklas vidare i avsnitt 6.2.6. I detta sammanhang bör även anmärkas att anstalterna inte får medverka till att intagna i anstalt framställer tidningar och tidskrifter som uppmanar till ordningsstörningar på anstalterna. Tidningar och tidskrifter vars innehåll generellt eller i det enskilda fallet kan antas utgöra en risk med hänsyn till säkerheten eller ordningen i anstalten får intagna med det nya regelverket inte inneha i anstalt, se vidare avsnitt 14.4–14.5. En fritidssysselsättning som består i att producera tidningar med sådant innehåll kan därför inte anses utgöra en fritidssysselsättning som anstalten får tillhandahålla intagna, eftersom sysselsättningen inte kan anses lämplig. Yttranden som kan anses uppmana till brott kan även medföra straffansvar för uppvigling enligt 16 kap. 5 § . Det sagda gäller även om produktionen sker utanför programtid och därför är oavlönad. Eftersom intagna inte är förhindrade att på egen hand delta i sådant tidningsframställande som sker utanför anstalt innebär detta inte någon inskränkning i den grundlagsreglerade yttrandefriheten (jfr 2 kap. 1 § 1 regerings- formen, RF). En inskränkning i yttrandefriheten kan emellertid ske som en följd av att den intagnes kontakter med omvärlden inskränks, se vidare kapitel 17. KVS har valt att i sina riktlinjer för fritidsverksamheten i anstalt definiera fritid i anstalt som all tid utanför programtid. Programtid är den tid intagna deltar i sysselsättning och den förläggs normalt mellan och 19.00 helgfri måndag–fredag (se 3 kap. 3 § KVVFS 2005:2). I likhet med vad som uttalades vid tillkomsten av KvaL ser kommittén inte något skäl till att i lag reglera vilken tid som utgör fritid för intagen (jfr prop. 1974:20 s. 127). Som anges i avsnitt 16.2.3 utgår kommittén dock från att fritid är tid utöver programtid, förutom tid då intagna är inlåsta i anslutning till nattvilan. Den nuvarande regeln om att intagna skall ha möjlighet att vistas utomhus om inte synnerligt hinder möter mot detta bör överföras till den nya lagen5. Ett lämpligt sätt att öka det hälsovårdande inslaget i intagnas fysiska träning skulle kunna vara att låta intagna i ökad utsträckning utöva aktiviteterna utomhus. Förutom gruppaktiviteter skulle intagna således på anstalter eller avdelningar där det är möjligt med hänsyn till säkerheten kunna motionera med redskap utomhus. I lotterilagen (1994:1000) och i bestämmelsen om straff för dobbleri i 16 kap. 14 § är lotteri och spel som anordnas för allmänheten kriminaliserat. Dessa bestämmelser gäller även för intagna i anstalt. Med hänsyn till den speciella situation som gäller i anstalt är det motiverat att i anstalt ha ett förbud att spela om pengar även om det inte är ett spel som kan anses anordnat för allmänheten, t.ex. mellan två intagna. Som angetts ovan finns ett sådant förbud i föreskriftsform. Eftersom ett sådant förbud är ett ingrepp i den intagnes ekonomiska för- hållanden kan man överväga om det bör ha lags form. Mot bak- grund av att intagna är skyldiga att följa de ordningsregler som gäller i anstalten (se avsnitt 10.1) gör kommittén dock bedöm- ningen att det är tillräckligt om spelförbudet tas in i föreskrifts- form. Överträdelse av förbudet kan utgöra sådan misskötsamhet 5 Art. 86 Europeiska fängelsereglerna: Varje fånge som inte är sysselsatt med utomhusarbete eller placerad på en öppen anstalt skall, om vädret så tillåter, ges möjlighet till åtminstone en timmes daglig promenad eller lämplig motion i friska luften, så vitt möjligt, i skydd för hårt väder. som föranleder en varning. Är det fråga om omfattande illegal spelverksamhet kan det även bli aktuellt med att flytta ned den intagne till grundnivån i förmånssystemet. 15.2.2Rätten till information från omvärlden Kommitténs förslag: I den utsträckning det är möjligt med hänsyn till ordning och säkerhet på anstalten och den intagnes behov av behandling skall den intagne ges möjlighet att genom tidningar, tidskrifter och andra publikationer, radio, television eller på annat sätt följa vad som händer i omvärlden. Den grundlagsreglerade rätten till informationsfrihet, dvs. rätten att fritt inhämta och motta upplysningar och att ta del av andras yttranden gäller för intagna i samma utsträckning som för andra medborgare i landet. När det gäller rätten till informationsfrihet och de begränsningar som får göras i denna rätt hänvisas till vad kommittén anfört i avsnitt 14.4.5. Med hänsyn till att fängelsestraffet beskär intagna från omvärlden är det givetvis av stor betydelse för möjligheten till an- passning i samhället att de intagna har möjlighet att följa händelse- utvecklingen utanför anstalten. I den nya lagen bör därför tas in en bestämmelse motsvarande dagens som ger den intagne en rätt att genom tidningar, tidskrifter och andra publikationer, radio, television eller på annat sätt följa vad som händer i omvärlden6. När det gäller television är rätten att följa vad som sker i omvärlden tillgodosedd genom tillgången till kanalerna , 2 och , dvs. det s.k. basutbudet av TV-kanaler. Utbudet av TV- kanaler ingår som beskrivs i avsnitt 22.2.6 i förmånssystemet. På högre nivåer i förmånssystemet kan intagna således medges ett större utbud av TV-kanaler än på grundnivån. De intagna har därmed möjlighet att själva påverka vilket TV-utbud de får tillgång till i anstalten. Av samhällsekonomiska skäl bör det dock inte få förekomma att anstalter erbjuder betalkanaler för intagna. Av främst praktiska skäl bör det inte heller vara möjligt för intagna att själva teckna avtal om betal-tv. Vilket TV-utbud som blir 6 Art. 45 Europeiska fängelsereglerna: Fångar skall ha möjlighet till regelbunden nyhetsinformation genom tidningar, tidskrifter och andra publikationer, radio, television, föreläsningar eller på annat liknande sätt som är tillåtet eller kontrollerat av fängelse- myndigheten. Särskilda arrangemang bör finnas för att tillfredsställa informationsbehovet hos utländska fångar med språksvårigheter. möjligt att erbjuda på respektive förmånsnivå kommer givetvis att förändras i takt med att det digitala marknätet byggs ut och ersätter det analoga. Även möjligheten att kostnadsfritt få del av TV- sändningar via satellit påverkar givetvis anstalternas möjlighet att erbjuda intagna TV-kanaler. En rimlig ordning är givetvis att anpassa TV-utbudet på anstalt så att det på de högsta nivåerna i förmånssystemet ligger i linje med vad som kan anses brukligt ute i samhället. Möjligheten att ta del av nyhetsutbud m.m. via Internet- uppkoppling regleras av den i avsnitt 17.3.2 föreslagna bestämmelsen om intagnas möjlighet att lämna och ta emot elektroniska meddelanden. Undantag från rätten att följa vad som sker i omvärlden kan vara påkallat av hänsyn till ordning och säkerhet på anstalten. Intagnas TV-tittande och radio- eller CD-lyssnande skall således kunna begränsas om ordningen eller säkerheten kräver det i en särskild situation. Inskränkning kan t.ex. vara motiverad med hänsyn till ordningen i anstalten om en intagen spelar musik på en mycket hög ljudnivå. Men det innebär också att filmer med pornografiskt eller våldsförhärligande innehåll inte över huvud taget får visas i anstalter. Förutom att det är mycket tveksamt om visandet av sådana filmer är förenligt med kriminalvårdens uppgift att främja intagnas samhällsanpassning så kan det inte anses förenligt med kravet på god ordning och säkerhet i anstalt (jfr JO 2001/02 s. 150, jfr även JO:s beslut , dnr 5099-2003). När det gäller tryckta skrifter så är det givetvis önskvärt att anstalterna tillhandahåller i vart fall någon dagstidning per avdelning. Med hänsyn till att alla intagna föreslås ha möjlighet att hyra eller låna TV från anstalten och på det viset få tillgång till nyhetsutbudet behöver det emellertid inte vara en skyldighet för kriminalvården att kostnadsfritt tillhandahålla intagna dagstid- ningar. Enligt kommitténs mening bör dagstidningar finnas till- gängliga i anstaltens bibliotek. Avgörande för om det även skall finnas tidningar tillgängliga på avdelningen får vara om det ryms inom kriminalvårdens budget. Tidningar kan intagna vidare köpa av intjänade medel i anstaltens kiosk eller på annat sätt. I avsnitt 14.4.5 har kommittén föreslagit att intagnas innehav av tidningar och tidskrifter skall vara begränsade i den mån det strider mot ordning eller säkerhet eller mot den behandling den intagne genomgår. Av KVS föreskrifter eller i anstalternas egna ordningsregler kan således finnas generella förbud mot att inneha vissa tidningar eller tidskrifter på en viss anstalt eller en viss avdelning. Kommitténs förslag: En intagen som inom anstalten vill utöva sin religion eller livsåskådning skall ges tillfälle till det i den utsträckning det är möjligt med hänsyn till ordning och säkerhet. Religionsfriheten är grundlagsskyddad. Av 2 kap. 1 § första stycket 6 följer således att varje medborgare är gentemot det allmänna tillförsäkrad frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. Friheten till enskild religionsutövning får således inte begränsas. De bestämmelser som i allmänhet gäller för begränsning av yttrande-, informations-, mötes- och föreningsfriheten är emellertid tillämpliga även när dessa friheter utövas i religiösa sammanhang (prop. 1975/76:209 s. 114 f.). Det sagda innebär att den intagne inte kan hindras från att ensam utöva sin religion. Möjligheten att delta i gudstjänster eller möten som ordnas inom anstalten och innehav av nödvändiga böcker eller publikationer får emellertid begränsas till vad som är möjligt med hänsyn till ordning och säkerhet. I lagen bör tas in en bestämmelse motsvarande den som finns i 15 § KvaL. En intagen skall ges möjlighet att utöva sin religion oberoende av på vilken nivå i förmånssystemet den intagne befinner sig. Eftersom många religioner ingriper djupt i den utövandes dagliga liv måste rätten till religionsutövning givetvis vara begränsad i anstalt till vad som är möjligt med hänsyn till att den intagne verkställer ett fängelsestraff. Enligt kriminalvårdens föreskrifter skall alternativ kost erbjudas den som av religiösa, medicinska eller andra skäl är förhindrad att äta viss mat. erbjuds t.ex. muslimer annat kött än fläskkött. De intagnas behov av att få viss mat bör enligt kommittén tillgodoses i den utsträckning det är möjligt utan några större merkostnader för anstalten.