sou · GTB351 · 2006-01-01 00:00:00 — I det fall sådana lokala aktörer inte finns tillgängliga kan utbildningen ombesörjas av de ovannämna programansvariga orga- nisationerna. Regeringen bör tillskjuta delar av kostnaden. Förslag 2: Regeringen bör ta initiativ till ett kunskapslyft om mat, hälsa, ekonomi och miljö. Motivering: Den offentliga sektorns satsning på S.M.A.R.T- konceptet kan bli en stark dragmotor för att stimulera till föränd- ringar för mera hållbara matvanor i privathushållen. Jag föreslår att regeringen med hjälp av konsumentforskare, hushållsvetare/hushållslärare och i samverkan med bl.a. idrotts- och miljörörelsen, skola, studieförbund och berörda delar av näringslivet initierar ett arbete för att aktivt kommunicera frågor om hälsa, miljö, ekonomi och livsstil på ett lustfyllt och enga- gerande sätt. 4Bo hållbart – åtgärder för energi, kemiska ämnen och bruksföremål i våra bostäder Mina fem huvudstrategier i korthet Förnya politiken för ett hållbart boende. Premiera effektivare energianvändning och förnybar energi. Påskynda utbyggnaden av kraftvärme med biobränslen. Högeskoleutbildning m.m. för hållbar design av vardags- prylar. Stimulera användningen av Göteborgsmodellen för utfasning av skadliga kemikalier i hushållen. Inom ramen för de fem huvudstrategierna lägger jag ett tiotal åtgärdsförslag. Ett urval av de viktigaste: Benchmarking-system för energieffektivisering i hyreshus. Möjlighet att mäta varmvattenförbrukningen i lägenheter. Helt rörlig elpristaxa. ROT-avdrag för omställning av direktelvärmda hus. Ny och starkare roll för energirådgivarna. Högskoleutbildning m.m. för ekologiskt hållbar design av var- dagsföremål. Ny modell för utfasning av farliga kemikalier. 4.1Huvudstrategi 1: Förnya politiken för ett hållbart boende I delbetänkandet Hållbara laster (HL, kap. 6) slår jag fast att ett ekologiskt, socialt och ekonomiskt hållbart boende innefattar pris- värda bostäder, präglade av social trygghet, resurseffektivitet, komfort och helst också skönhet. Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder Boendekonsumenterna är organiserade i Hyresgästerna, , pensionärernas PRO respektive SPF, Villa- ägarna, HSB, , Bostadsrättsföreningarnas Centralorga- nisation m.fl. De har stöd av olika lagar, t.ex. om hyresrätt, bostadsrätt och konsumenters rättigheter. Trots detta kvarstår väsentliga brister. Boendekostnadernas andel av hushållens budgetar har stigit . Priserna för nybyggda bostäder är sådana att många hushåll utestängs från önskvärda förbättringar av bostadsstandarden. I det stora beståndet av flerbostadshus – karaktäristiskt för jämfört med övriga EU – är den fysiska tillgängligheten delvis låg. Områden med tre- våningshus, som kan erbjuda goda miljöer och välplanerade lägen- heter, saknar oftast hiss. Med en ökande andel äldre, och en massiv satsning på kvarboende och vård i hemmet, är detta ett växande problem. Många äldre riskerar att bli helt instängda i sin bostad, liksom handikappade med rörelsehinder. 4.1.2Analys: Omställning av boendet tar några decennier Boendet är mångdimensionellt och mångskiftande. Av landets drygt fyra miljoner bostäder finns lite mer än hälften i flerbostads- hus och resten i småhus. Räknar vi i stället på bostadsytan domine- rar beståndet av småhus, med sin större yta per hus, kraftigt över beståndet av lägenheter i flerbostadshus (se tabell i HL, s. 140). På den goda bostaden ställer vi generella krav som har med hälsa, säkerhet och tillgänglighet att göra, men också med kultur och sociala sammanhang. Med de boendes, dvs hushållens, ålder och sammansättning varierar andra funktionella krav på en god bostad. Det gäller planlösning, rummens mått och samband, hygienut- rymmen, arbetsrum, kök m.m. Äldreomsorgens utveckling mot ökat kvarboende och mer vård i hemmen leder i flera avseenden till ökade krav på bostadsbeståndet. Tillgängligheten har även en ekonomisk sida. Kostnaderna för ett hållbart boende måste svara mot hushållens ekonomi, över hela den växande skala av inkomstnivåer. Det goda boendet är därtill beroende av att bostaden finns i grannskap som erbjuder ett socialt och kulturellt sammanhang med alla de variationer som är resultatet av geografiska skillnader, av spännvidden mellan stora stadsområden och småsamhällen eller ren glesbygd. Det måste finnas kommunikationer som knyter samman Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder bostäder med arbetsplatser och alla de sociala och kulturella insti- tutioner, butiker och köpcentra som vardagen är beroende av. Trädgården eller kolonilotten har för hundratusentals människor stort värde som en plats för fysisk, social och andlig rekreation, och därtill i många fall även som producent av potatis, grönsaker, frukt och bär. Jag anser att dessa våra tätorters och småsamhällens gröna lungor, inklusive de allmänna parkerna, kan och bör få spela en allt viktigare roll för den lokala dimensionen av social, ekologisk och även ekonomisk hållbarhet. Läs mer om boendets sociala dimension samt om betydelsen av trädgård och odling i FÖRDJUPNINGSTEXTER, s. 195 respek- tive 197. Det är intressant att begrunda bostadsbeståndens varierande ålder, men också deras långsamma förändringstakt. 2005 motsvarar den årliga ny- och ombyggnationen sammantaget av alla bostäder i landet. Till alla dessa aspekter måste vi numera lägga en utvecklad och fördjupad dimension av ekologisk hållbarhet. Den har i och för sig funnits med . Utbyggnaden av vatten- och avloppssystemen var tidigt ett sådant område. Med 1970-talets oljekris kom energiförsörjningen i fokus; strävan att göra bostä- dernas energiförsörjning mer effektiv och miljöanpassad har utvecklats steg för steg. En liknande effektivisering gäller även byggandets omsättning av material. måste hållbarhetens ekologiska dimension stärkas så att den svarar mot de nationella och internationella mål som sätts upp i olika sammanhang. Ambitionsgraden måste höjas väsentligt vad gäller nybyggnation och – framförallt – förvaltningen av det stora bestånd av bostäder vi redan har. Att göra boendet i vid mening ekologiskt hållbart kommer att ta några decennier. Det kommer att påverka hela bostadsbeståndet. sker givetvis en bostadssocial och kulturell utveckling: Folk flyttar ut och in, orter växer eller krymper, nya kommunika- tioner förändrar lokalsamhällen och bostäder. Jag har inom ramen för denna utredning inte haft resurser och tid nog att överblicka hela fältet av frågor kring hållbart boende. Dessvärre föreligger heller ingen aktuell bostadssocial studie som kunde varit mig till hjälp. Mot bakgrund av de pågående demografiska och sociala föränd- ringarna ser jag ser dock ett tydligt behov av en långsiktig omställ- ning till ett socialt och ekologiskt mera hållbart boende. Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder lar dels om att bygga bort segregationen och skapa mer jämlikhet i bostadsområdena, dels om att ytterligare resurseffektivisera och miljöanpassa våra befintliga och nytillkommande bostäder. Det är sannolikt möjligt att nå ganska långt genom att utveckla de olika hållbarheterna var för sig, så som sker i vårt sektorise- rade samhälle. Men vi kan också avläsa sektoriseringens problem i det växande intresset för sektorsövergripande uppgifter. Uppdraget att verka för jämställdhet är ett aktuellt exempel. LIP – lokala investeringsprogram för ekologiskt hållbar utveck- ling – som blev första stora satsning på ekologisk hållbar- het, förbereddes av en statsrådsgrupp från olika departementsom- råden. Detta gav bredd och tyngd åt programmet. Många samhälls- områden kom att beröras. Kommunerna gavs möjligheter att påverka och välja inriktning och sammansättning av sina LIP-sats- ningar. De nu genomförda utvärderingarna visar att det dubbla målet – att öka den ekologiska hållbarheten och att skapa jobb genom ökade investeringar – också uppnåddes till liten eller ingen nettokostnad för statskassan. Jag föreslår att regeringen tillsätter en särskild beredning med breda perspektiv på de tre hållbarhetsdimensionerna och med för- ankring i såväl bostadsbranschen som i Finans-, Social- samt Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementen. Motivering: Energi, miljö och samhällsbyggande har förts samman i ett departement. Det har förbättrat möjligheterna att hantera en betydande del av hållbarhetsfrågorna på departements- nivå. För att kunna förnya politiken för samhällsplanerings- och bostadspolitiken – med hela bredden av ekonomisk, social, kultu- rell och ekologisk hållbarhet – behövs ytterligare impulser från många håll. Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder 4.2Huvudstrategi 2: Premiera effektivare energianvändning och förnybara bränslen I finns det f.n. mer än 4 miljoner hushåll. Deras konsum- tion i betydelsen dagligt boende tar hela bostadsbeståndet med dess 4,3 miljoner bostäder i bruk. I jämförelse med det totala beståndet är det årliga tillskottet av bostäder genom nybyggnation tämligen obetydligt. pro- ducerades 20 000 bostäder med en yta av 2,5 miljoner kvm, motsva- rande av alla bostäder. Även om nyproduktionen lokalt och på marginalen kan ha stor betydelse, tar det med denna takt flera decennier innan den skapat väsentligt nya förutsättningar för boendekonsumtionen som helhet. Däremot har förvaltningen av det redan byggda stor betydelse för möjligheterna till en hållbar boendekonsumtion. Fortlöpande köp, försäljning och uthyrning ger en anpassning till efterfrågan och utbudet av boende. ROT-åtgärder – reparationer, ombyggnad, tillbyggnad – moderniserar beståndet, fysiskt och funktionellt. Takten har varit låg, vilket skall ställas mot bedömning att behovet av är 65 000 bostäder . pågår dock ett mera småskaligt underhåll med inslag av gör det själv, och en daglig fastighetsdrift som har långt större betydelse för hållbart boende än vad man i politik och bygg- sektor vanligen tycks tro. Alltsedan energikrisens dagar har bostads- sektorn verkat för att minska energianvändningen. En lång rad energihushållningsåtgärder har genomförts, oftast med gott resul- tat. Energianvändningen i bostadsbeståndet räknat per kvadrat- meter boyta, har halverats –2003. Nybyggda hus är betydligt energieffektivare än gårdagens. En 1970-talsvilla förbrukar (kWh) per kva- dratmeter; samma typ av hus drar endast hälften så mycket energi. Utvecklingen går snabbt vidare, det finns småhus som nyttjar maximalt 60–70 kWh per kvadratmeter eller mindre än så. Därtill kommer att andelen fossila bränslen sjunkit : Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder I villor och småhus har oljan i många fall ersatts med elvärme och värmepumpar. produceras med små eller inga utsläpp av klimatförändrande koldioxid. I flerbostadshus finns det fjärrvärme på av den upp- värmda ytan – ungefär 1,8 miljoner lägenheter – med olja som energikälla. 135 000 småhus är dessutom anslutna till fjärrvärmenäten, liksom av landets kontors- och affärslokaler. Biobränslen i form av ved, pellets, flis och lutar är det vanligaste bränslet. Utvecklingen har alltså varit uppmuntrande, både för den ekono- miska och den ekologiska hållbarheten. Det finns dock mer att göra, inte minst eftersom teknikutveck- lingen skapar ständigt nya och bättre lösningar, både vad gäller installationer (isolering, värmeväxling, solfångare) och – minst lika viktigt – resurseffektiviserande förvaltningsåtgärder. I HL, s. 135 ff, föreslog jag att regeringen tillsammans med byggbranschen påskyndar introduktionen av hus utan värmesy- stem. Det är en brådskande och mycket angelägen uppgift som bör förverkligas. I FÖRDJUPNINGSTEXTER s. 199 redovisar jag även resulta- tet av den Bygga-bo-dialog som regeringen fört med byggbran- schen och som syftar till effektiv och förnybar energianvändning. De följande förslagen vill särskilt lyfta fram fastighetsförvalt- ningens centrala roll i samspel med den nya teknikens storslagna möjligheter. För boendekonsumenterna kommer dessa idéer att kunna spela en synnerligen positiv roll, såväl ekonomiskt som ekologiskt. 4.2.2Mina förslag till åtgärder Förslag 1: Inför ett enkelt system för energideklaration av fastigheter – med benchmarking som drivkraft. Motivering: skall EU-direktivet 220/91/EG om byggnaders energiprestanda börja tillämpas i . Syftet med direktivet är att effektivisera användningen av energi i bebyggelsen. Därigenom minskas såväl EU:s importberoende av energi som utsläpp av klimatpåverkande växthusgaser. Direktivet innehåller följande: Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder En ram för beräkningsmetodik för byggnaders integrerade energiprestanda Tillämpning av minimikrav på nya byggnaders energiprestanda Tillämpning av minimikrav på energiprestanda vid ombyggnad Kontroller av värmepannor och luftkonditioneringssystem Direktivets kärna är att öka själva kunskapen om byggnaders ener- giförbrukning och energihushållningspotential. Det innehåller inga preciserade krav på åtgärder. Istället bygger det på tilltron till att energideklaration av fastigheter i sig, med marknadskrafternas hjälp, lockar alternativt driver fram lönsamma energihushållnings- åtgärder, dels i den vardagliga fastighetsförvaltningen, dels inför försäljning, belåning eller uthyrning av en byggnad. En särskild statlig utredning lägger 2005 fram förslag om hur implementeringen av EU-direktivet i bör kunna gå till. Parallellt med utredningen har de stora bostadsorganisationerna – , , , Villaägarna och Fastighetsägarna – i samarbete med Byggsektorns Kretsloppsråd tagit fram en egen modell, BoEnDe, Bostadssektorns EnergiDeklaration. Även om bostadssektorn generellt sett varit en framgångsrik energihushållare, så varierar energisparambitionen mellan olika fastighetsägare. Somliga har bra kontroll över sin energisituation och arbetar systematiskt med hushållning. Andra är inte motive- rade att spara energi, av ointresse eller okunskap. Energideklaratio- ner kan bli ett verktyg för att väcka intresset för energihushållning även hos denna kategori. Jag uppfattar BoEnDe som ett obyråkratiskt, jordnära bench- markingverktyg, som EU-direktivets krav om byggna- ders energiprestanda tillgodoses på ett kostnadseffektivt sätt. Den grundläggande idén med BoEnDe är att redovisa varje energiförbrukning i relation till förbrukningen i andra motsvarande hus. Ägaren och hyresgästerna skall enkelt kunna jämföra med andra flerbostadshus, och därmed skapas incitament för att genomföra hushållningsåtgärder i den egna fastigheten. I redovisningen skall ingå dels hur mycket energi man köpt till fastigheten , dels energiförbrukningen per kvadrat- meter. Landets bostadsbestånd delas in i 20 olika kategorier efter byggår och temperaturzon. Uppgifterna matas till en riksgemen- sam databas. Inom varje kategori sorterar datorn upp samtliga ingå- ende byggnader i fyra klasser, A, B, C och D efter deras specifika Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder energiförbrukning (kWh/m2). Den fjärdedel som har lägsta speci- fika förbrukningen hamnar i energiklass A, den som har högst i klass D. Detta anslås sedan väl synligt i byggnaden, så att de boende själva får kännedom om vilken klass deras fastighet har. BoEnDe-modellen bygger på förnyelse av uppgifterna och övervakas av ett särskilt råd. För den fastighetsägare som så önskar skall det även finnas möjlighet till en mer detaljerad jämförelse. Systemet kvalitetssäkras genom att oberoende experter gör rimlighetsbedömningar och stickprovskontroller av inmatade uppgifter. Jag har egentligen inget uttryckligt mandat att föreslå vilken implementeringsmodell som bör väljas för svensk del. Men jag bedömer att det för boendekonsumenterna, ur såväl ekologisk som ekonomisk hållbarhetssynpunkt, vore av stort värde om BoEnDe- modellen, framtagen och förankrad i bostadsbranschen, blev kär- nan i implementeringen av EU-direktivet om energideklaration, klassning och energieffektivisering av flerbostadshus. För villor och småhus borde ett liknande system utvecklas. Jag vill i sammanhanget dock göra ett viktigt tillägg: Den inrap- portering av köpt energi som ingår i modellen – se ovan – måste kompletteras med uppgifter om utsläpp av klimatförändrande kol- dioxid. Förslag 2: Ge möjlighet till varmvattenmätning i varje lägenhet. I delbetänkandet HL s. 144 pläderar jag för energimätning i fler- bostadshus. Motivering: Med undantag för det begränsade och dyra beståndet av lägenheter i innerstäderna bebos flerbostadshusen i stor utsträckning av låg- och medelinkomsttagare, invandrare, ungdo- mar och pensionärer med små pensioner. Mer än andra behöver dessa grupper – i synnerhet i tider av stigande el- och oljepriser – kunna förbilliga sitt boende, bl.a. genom effektivare energianvänd- ning och därmed lägre värmekostnader. Det handlar alltså om den ekonomiska och sociala hållbarhetsdimensionen i boendet. Men alla sådana åtgärder får givetvis också positiva effekter på den ekologiska hållbarheten, bl.a. genom lägre utsläpp av klimat- förändrande koldioxid. Till skillnad från mitt resonemang i HL, s. 144 fokuserar jag här enbart på individuell mätning av varmvatten (värmemätning i lägenheterna är förknippad med en rad problem, se nedan) Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder Min strategi vilar på två ben: 1.Fastighetsägarna/hyresvärdarna lockas/drivs till en optimal energieffektivisering av sina flerbostadshus. Det kräver kun- nande, teknisk utrustning och inte minst ekonomiska incita- ment. Bästa drivkraften för att uppnå detta är den form av energiklassning med benchmarking som jag pläderat för i för- slag 1 ovan. Ett lärorikt exempel: Det kommunala bostads- företaget i har minskat energiförbruk- ningen –2005, i huvudsak genom att trimma, justera och förbättra styrningen av fastig- heterna. 2.De boende erbjuds möjlighet att enkelt kunna mäta varmvatten- förbrukningen i sin lägenhet. Varmvattenmätning kan ge en betydande minskning av såväl energi- som kallvattenförbruk- ning, av flera skäl: –Förbrukningen, och kostnaden, är direkt kopplad till de boendes beteende. –Mätprincipen är lätt att förstå. –Besparingspotentialen handlar i stort handlar om en över- förbrukning (långa duschar). Tekniskt innebär varmvattenmätning inga problem. Det finns utrustning av tillräcklig kvalitet, t.ex ultraljudsmätare utan rör- liga delar. Ekonomiskt är det också rimligt. Den totala årskostnaden för individuell varmvattenmätning (mätare, drift mm) hamnar på per lägenhet (2005). Med dagens priser på vatten och värme och värmereduktion – en realistisk siffra i kollektiva system – blir den rent ekonomiska besparingen ca . Ur energi- och miljösynpunkt ger varmvattenmätning betydande vinster. Jag föreslår alltså att fastighetsägarna åläggs att underlätta indivi- duell varmvattenmätning för sina boende. bör ges rätt att föreskriva sådana krav. Staten bör lämna ett bidrag på av inköpskostnaden för en mätutrustning per lägenhet. Jag lägger däremot inte något förslag om individuell värmemätning i lägenheterna. Skälen är följande: Den mätteknik som står till buds är mycket komplicerad att förstå för en normalanvändare. Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder aget till grannen är betydande. Dessutom är det mycket tveksamt om de boende verkligen sänker sin inomhustemperatur för att tjäna 20–och grad. I projekt som bostadsföretaget i genomfört kan man konstatera att hyresgäs- terna tvärtom ofta väljer en högre inomhustemperatur (ca en grad), än den som föreligger i det övriga fastighetsbeståndet. Min största invändning mot individuell värmemätning är dock att ansvaret för energihushållningen i praktiken flyttas från fastig- hetsägaren till hyresgästen. Det rimmar dåligt med intentionerna i EU-direktivet om byggnaders energiprestanda som går ut på att byggnader skall energideklareras i syfte att locka fastighetsägare att genomföra energihushållningsåtgärder. När totalhyra en gång infördes – alltså inklusive värmekostnaden – blev det lönsamt för fastighetsägarna att spara energi. Återinför vi kallhyra är risken stor att energihushållningsarbetet avstannar. Förslag 3: Regeringen bör verka för en helt rörlig elprissättning. Motivering: Kostnaden för el består f.n. av Elpris – fast och rörlig del. Elskatt – rörlig. Nätavgift – fast och rörlig del. Avgift för elcertifikat – rörlig. Moms på alltihop. Det finns exempel på elbolag som har helt rörligt elpris (, fristående) och (). Det finns exempel på nätbolag med helt fasta avgifter () men inga med helt rörliga. Däremot finns inga lagliga hinder för en helt rörlig nätavgift; nätbolagen bestämmer själva uppdelningen. I HL s. 147 påminner jag om att ungefär en tredjedel av elkostnaden utgörs av nätavgift. Hur man än utformar debiteringssystemen är det ingen tvekan om att elförbrukningen skulle minska om vi konsumenter enbart betalade ett rörligt pris. Skälet är förstås att vi då kunde påverka förbrukningen av varenda kilowattimme. Det skulle bli en ren, kraftfull signal i marknaden och ett incitament för ändrade beteen- den och investeringar i eleffektiva lampor, hushållsmaskiner, vit- varor och annan teknik. Dessutom skulle det minska beho- vet att bygga ut distributionsnäten. Det påstås ibland att detta skulle vara orealistiskt och opraktiskt eftersom det skulle försvåra för kommunerna att skriva av sina Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder fasta investeringar i befintliga energiproduktionsanläggningar. Givetvis kan det för ekonomichefen på ett elnätbolag kännas tryggt och enkelt att kunna ta ut fasta kostnader som en fast avgift; ur energihushållnings- och miljösynpunkt är detta dock negativt. Rent administrativt är det inga problem att låta konsumenten betala ett helt rörligt pris. Vi kan jämföra med konsumentens köp av en liter mjölk, där vi ju endast betalar rörlig kostnad. Det betyder inte att mejeriet slipper ifrån fasta kostnader; de måste givetvis betala lokaler, personal och andra utgifter. Hur går detta ihop? Svaret är att mejerierna har en god bild av hur mycket mjölk vi dricker och därför kan slå ut sina fasta kostnader på varje liter. Leverans- variationerna är mycket små. Om vi överför resonemanget på ett elnätbolag med leverans- monopol, är det naturligtvis ännu enklare att fördela fasta kostna- der på kilowattimmepriset. Leveransvariationerna och därmed affärsrisken torde vara betydligt mindre än för ett mejeri. Den som har frågor om sina elkostnader kan vända sig till Konsumenternas Elrådgivningsbyrå. Huvudmän för byrån är , och , branschorganisation för elproducenterna. På deras hemsida får man vägledning i elmarknadsfrågor. Även ger information i dessa frågor. Här borde dock konsumenterna informeras om att bästa sättet att minska sina kostnader är att minska sin energianvändning och dessutom byta till elleverantör som har rörligt elpris. kalkyl – som finns på hemsidan – borde utvisa hur mycket mer en energibesparing är värd med större rörlig andel. Jag föreslår att regeringen tar initiativ till en eltaxa baserad på enbart rörlig prissättning. Förslag 4: Produkter bör märkas med sin livscykelkostnad (LCC). Motivering: Den obligatoriska energimärkning som finns på vissa produkter borde kompletteras med en uppgift om totalkostnad enligt standardmall. Det skulle främja konsumentens ekonomiska hållbarhet – plånboken – men även ge tillverkarna en signal var de kan lägga priserna för sina mest energisnåla alternativ. I situationer där konsumenter väljer mellan produkter med samma livslängd skulle information om den totala kostnaden Bo hållbart – åtgärder kring energi och varor i våra bostäder (inköpspris + drift) troligen väga tungt. Se nedanstående mycket pedagogiska lampexempel: Tabell: Ekonomisk utvärdering av ljuskällor Dagens elpris, kr/kWh TOTAL KOSTNAD UNDER KALKYLTID, KR Betydelsen av livscykelkostnader för hushållens ekonomi framgår även tydligt när det gäller brunvaror. En videoapparat kostar kan- ske det dubbla under sin livslängd, om även stand-byeffekterna beaktas. Problemet här är att lösningen sannolikt kräver överens- kommelser på minst europeisk nivå.