sou · GTB310d2 · 2006-01-01 00:00:00 — En kompletterande generell åtgärd som gröna certifikat förut- sätter för att vara samhällsekonomiskt effektiv att den kan bidra till att uppfylla något annat mål som är så viktigt att man får acceptera att åtgärden gör det dyrare att uppnå det kortsiktiga klimatmålet. Sådana mål skulle t.ex. kunna vara att minska den svenska importen av olja från eller att förbereda för åtgärder som man bedömer vara nödvändiga för att klara Klimatkonventio- nens andra eller tredje etappmål. Om målet med det kompletterande styrmedlet är att minska oljeimporten bör man förutsättningslöst väga kostnaderna för gröna biodrivmedelscertifikat mot kostnaden för andra alternativ som också kan bidra till att minska beroendet av olja, t.ex. natur- gasbaserade drivmedel, skifte från eldningsolja till biobränslen inom fastighetssektorn eller åtgärder som minskar drivmedelsför- brukningen i olika typer av fordon. Från ekonomisk synpunkt bör man därvid inte ytterligare kreditera biodrivmedlen eller någon av de alternativa åtgärderna för deras bidrag till minskade koldioxid- utsläpp. Denna fördel har redan tillgodoräknas dem inom ramen för utsläppshandeln. Om målet med ett kompletterande styrmedel är att förbereda för den andra eller tredje åtagandeperioden behöver man inför valet av åtgärd dels söka uppskatta den framtida marginal- kostnaden för klimatpolitiken, dels analysera vilka ytterligare tekniker som kan behöva tillkomma eller 2030 för att de kommande etappmålen ska nås. Om man bedömer att någon eller några av dessa tekniker till följd av den första åtagandeperiodens låga utsläppspris inte av egen kraft hinner utvecklas , bör man överväga ett kompletterande stöd. För att inte det låga jämviktspriset på den initiala utsläppsmark- naden ska bromsa teknikutvecklingen är det sålunda viktigt att medlemsländerna och EU fortsätter att avsätta medel till forskning, utveckling och demonstrationsprojekt. Stödet bör så långt möjligt vara teknikneutralt. Det kan ifrågasättas om gröna drivmedels- certifikat uppfyller det kravet. Om kortsiktiga mål om snabbt växande andel biodrivmedel får styra, kommer certifikaten att gynna redan etablerade alternativ, främst importerad etanol. Det kan i värsta fall skapa inlåsningseffekter genom att försvåra för konkurrerande tekniker, som är mera långsiktigt intressanta, att attrahera utvecklingsmedel och riskkapital. Om för att uppfylla drivmedelsdirektivet mål om alternativa drivmedel behöver ytterligare styrmedel, kan dock gröna certifikat vara att föredra framför styrmedel som är än mer selektiva, t.ex. krav på att en vis andel av servicestationerna ska ha etanolpumpar. Behov av selektiva styrmedel Selektiva styrmedel som införs för att underlätta utnyttjandet av vissa potentialer till koldioxidreduktion bör användas i den utsträckning som kostnaden för åtgärden, inklusive styrmedlet, kan förväntas hamna under det förväntade jämviktspriset på utsläpps- marknaden. Utnyttjat på det sättet medför styrmedlet att en större del av den kostnadseffektiva potentialen används än vad som annars hade blivit fallet. Vid en samhällsekonomisk bedömning av potentiella selektiva styrmedel och åtgärder måste man beakta alla relevanta kostnader och nyttor. Så kan t.ex. utbildning i Sparsam Körning utöver lägre koldioxidutsläpp medföra nytta i form av färre dödade och skadade i vägtrafiken, mindre luftföroreningar samt minskat slitage på fordon och vägbana. På motsvarande sätt är minskad bränsleför- brukning en positiv bieffekt av trafiksäkerhetsmotiverad hastig- hetsövervakning. En svårighet med en klimatpolitik som bedrivs etappvis är att dagens investerare inte får någon indikation om kostnaderna på . För investeringar med 15 eller avskrivningstid kanske de skulle ha gjort andra val om de känt till den framtida kostnaden för olika alternativ. Det förefaller troligt att jämviktspriset på den europeiska utsläppsmarknaden kommer att öka väsentligt om de kommande etappmålen sätts så att medverkar till en linjär minskning av utsläp- pen mellan . I så fall skulle utsläppen behöva minska med per årtionde om halten av växthus- gaser ska stabiliseras på en nivå som inte överskrider 550 ppm. Det kan bli svårt att klara de kommande etappmålen om trans- portsektorns utsläpp fortsätter att öka i snabb takt. Den största kända potentialen för att till låg eller måttlig kostnad reducera utsläppen från sektorn gäller personbilarnas specifika bränsle- förbrukning och utsläpp.26 26 Detta gäller i varje fall om en betydande del av anpassningen sker genom att konsumenterna väljer mindre bilar, och mindre motorer samt avstår från fyrhjulsdrift och automatiska växellådor av konventionell typ. EMEC-körningar för FlexMex2: () har tidigare för räkning genomfört samhällsekonomiska kalkyler för en begränsad handel med utsläppsrätter enligt EU:s direktiv. Kalkylerna redo- visas i utredningens delbetänkande (SOU 2003:60). Utredningen har givit KI i uppdrag att också genomföra modellkalkyler för att illustrera hur ett handelssystem, som vidgas utöver EU:s nuvarande direktiv skulle påverka koldioxidutsläpp, samhällsekonomi och strukturomvandling. De kalkyler som presenteras här bygger på beräkningar med en statisk allmän jämviktsmodell, EMEC1, av den svenska ekonomin. I de föreliggande kalkylerna utvidgas handelssystemet till att omfatta också transportsektorn (inklusive privatbilism) och övrig- sektorn (inklusive hushållens enskilda uppvärmning). Analysen genomförs under förutsättning att inför ett s.k. avräk- ningsmål (dvs. utsläppsförändringar som motsvaras av inköpta eller sålda utsläppsrätter räknas inte med i uppfyllelsen av det nationella utsläppsmålet), som föreslås också i Kontrollstation . Huvud- kalkylen (kalkyl 2) för det utvidgade handelssystemet har samma prisantaganden för utsläppsrätter, och , och samma minskning av utsläppsnivåer, -för totala växthusgaser och -för CO2, som i KI:s tidigare kalkyler. Vi redovisar också kalkyl 2 med ett utsläppspris på och även en alternativ kalkyl (kalkyl 3), som tar hänsyn till den kraftiga minskning som kommer att äga rum för utsläpp av övriga växthusgaser till 2010 enligt prognosen i Kontrollstation . I den senare kalkylen medför därför ett mål om -för totala växthusgaser en 1 För en detaljerad beskrivning se An Environmental Medium Term Economic Model – EMEC, Working Paper No. 69, 1999, . oförändrad utsläppsnivå för koldioxid jämfört med till följd av minskade utsläpp för övriga växthusgaser. I kalkyl 1 införs ett nationellt utsläppstak som skall uppnås . Det aktuella utsläppstaket innebär att koldioxidutsläppen skall ligga års nivå. Till varje utsläppstak hör ett skuggpris som skulle etableras på marknaden om alla sektorer deltog i inhemsk handel med utsläppsrätter. De koldioxidutsläpp som uppkommer vid en anpassning till detta pris motsvarar således den tilldelning av utsläppsrätter som medför att man uppnår det nationella utsläppstaket. Även en enhetlig koldioxidskatt motsva- rande skuggpriset medför att man uppnår det nationella utsläpps- taket. I kalkyl 2 tillåter vi internationell handel med utsläppsrätter för sektorer som omfattas av EU-direktivet men också för transport- sektorn och övrigsektorn i ett utvidgat handelssystem. Global handel med utsläppsrätter antas ge ett pris på per ton kol- dioxid medan handel endast inom EU antas ge ett pris på per ton koldioxid för utsläppsrätter. Kalkylen genomförs också för priset per ton koldioxid för utsläppsrätter. De sektorer som ingår i det utvidgade handelssystemet tilldelas utsläppsrätter i enlighet med kalkyl 1 medan övriga sektorer betalar en kol- dioxidskatt. De totala utsläppen tillåts överskrida det nationella taket med inköpta utsläppsrätter, som ju motsvarar utsläppsminsk- ningar i andra länder – vi har ett s.k. avräkningsmål. Kalkyl 2 Alt motsvarar kalkyl 2 men vi tillåter internationell handel med utsläppsrätter enbart för sektorer som omfattas av EU- direktivet. Kalkylen överensstämmer med kalkyl 2 i utredningens delbetänkande och finns med för att underlätta en jämförelse mellan det utvidgade handelssystemet och systemet med begränsad handel enligt EU:s direktiv. Kalkyl 3 skiljer sig från kalkyl 2 genom att vi tar hänsyn till den minskning som kommer att äga rum för utsläpp av övriga växthus- gaser till 2010 enligt prognosen i Kontrollstation . Det innebär att koldioxidutsläppen inte behöver minska i samma omfattning som i kalkyl 2 eftersom åtagandet om fyra procents minskning i förhållande till 1990 gäller de totala utsläppen av växthusgaser (VHG). De totala utsläppen av VHG minskar medan utsläppen av koldioxid är oförändrade i kalkyl 3 jämfört med nivå. Kalkylen har genomförts för ett pris på för utsläppsrätter eftersom det motsvarar priset på utsläppsrätter i Kontrollstation 2004.2 2.En kort beskrivning av EMEC Den ekonomiska tillväxt som genereras av modellen styrs dels av tillgången på produktionsfaktorer såsom arbetskraft och kapital, dels av teknisk utveckling. Det är också möjligt att låta begräns- ningar för miljöutsläpp inverka på tillväxtens inriktning. Ekono- miska modeller är ofta starkt förenklade, men förmedlar en konsi- stent helhetsbild av den ekonomiska utvecklingen. Fördelen med att använda denna typ av modell är att den är generell, dvs. inne- fattar hela ekonomin, inte bara vissa delsektorer. Modellen kan därmed fånga upp de återverkningar som sker mellan sektorer vid t.ex. en skatteförändring eller införande av utsläppstak.3 Därmed fångas de totala samhällsekonomiska konsekvenserna upp på ett mer fullständigt sätt än i partiella modeller. Modellens långsiktiga karaktär innebär att marknadens aktörer hinner anpassa sig fullt ut till de prisförändringar som äger rum när ekonomin går från ett jämviktsläge till ett annat. Detta antas vara en acceptabel förutsättning på 10–. Hur stora anpass- ningarna ska vara vid en given prisförändring beror på aktörernas känslighet för prisförändringar. Aktörernas priskänslighet är en be- dömningsfråga grundad på ett mycket varierande empiriskt under- lag. EMEC har 17 näringslivssektorer och en offentlig sektor. Före- tag och hushåll efterfrågar 20 sammansatta varor och tjänster som insatsvaror samt för investeringar och privat konsumtion. De sammansatta varorna och tjänsterna används som insats även i den offentliga tjänsteproduktionen. Sammansatta varor bildas av importerade varor och inhemskt producerade varor som även exporteras. Näringslivet använder också arbetskraft, realkapital, material och energi som insats i produktionen. Näringslivets akti- vitet och hushållens konsumtion medför miljöföroreningar. Det är i första hand olika slags förbränning som medför utsläpp av kol- dioxid, svaveldioxid och kväveoxider. 3Exempelvis kan en höjd skatt på energi minska efterfrågan på de energiintensiva branscher- nas produkter, både från andra sektorer och från hushållen, och styra om efterfrågan till andra sektorers produkter. kan också de icke energiintensiva branscherna utsättas för en minskad efterfrågan på insatsvaror från de energiintensiva sektorerna. Det totala utbudet av arbetskraft är exogent i modellen medan kapital kan köpas fritt till en given ränta. Alla produktionsfaktorer är fritt rörliga mellan de olika sektorerna. Det råder fri konkurrens på alla marknader och inga skalfördelar förekommer i produk- tionen. Handelsbalanskvoten, dvs. förhållandet mellan storleken på exporten och importen, är exogen, medan sparandet i den svenska ekonomin är endogent. Modellen är normerad till den utländska prisnivån. Hushållens och företagens användning av energi är belagd med energiskatt och miljöskatter. Den privata konsumtionen är föremål för mervärdeskatt och andra indirekta varuskatter. Användningen av arbetskraft är belagd med sociala avgifter. Företag och hushåll reagerar på priser inklusive skatter i valet av produktionsteknik genom att byta till relativt billigare produktionsfaktorer och i konsumtionsvalet genom att byta till relativt billigare konsum- tionsvaror. Företagen väljer mellan tre slag av arbetskraft (lågutbil- dade, tekniker och icke tekniker) och sex energislag (olja, kol, gas, trädbränsle, råolja, el och fjärrvärme) i flera steg för att erhålla optimala sammansättningar av arbete och energi. Sedan väljer före- taget mellan arbetskraft och kapital för att erhålla optimal samman- sättning av förädlingsvärde och mellan energi och material (dvs. övriga insatsvaror) för att erhålla optimal sammansättning av aggregatet energimaterial. Slutligen väljer företagen en optimal mix av förädlingsvärde och aggregatet energimaterial för att producera varor och tjänster. Det går också att substituera mellan inhemsk produktion och import i framställningen av den efterfrågade sammansatta varan. All substitution sker inom ramen för s.k. CES- funktioner.4 Modellen har följande näringslivssektorer. 1) Jordbruk, 2) Fiske, 3) Skogsbruk, 4) Gruvor och mineralbrott, 5) Annan tillverk- ningsindustri, 6) Massa-, pappers- och grafisk industri, 7) Kemisk industri, 8) Järn-, stål- och metallverk, 9) Verkstadsindustri, 10) Petroleumraffinaderier, 11) El- och värmeverk, 12) , 13) , 14) Byggnadsindustri, 15) Samfärdsel, 16) Tjänster, 17) . 4 of Substitution. Referensscenariot är detsamma som presenterades i Konjunktur- institutets rapport till och motsvarar bas- scenariot i /2000. Referensscenariot ska inte ses som en prognos utan som en möjlig utvecklingsbana för svensk ekonomi i ett långsiktigt perspektiv givet antaganden om produktivitet, sysselsättning, energieffektivisering och omvärldens utveckling. Det är emellertid skillnaderna mellan referenskalkylen och de alternativa kalkylerna som är av intresse att analysera med hjälp av EMEC och inte referenskalkylen i sig. De antaganden som görs om produktivitet, sysselsättning, energieffektivisering och omvärldens utveckling mynnar i nedan presenterade referensscenario. Referensscenariots makroekono- miska utveckling beskriver en relativt ljus bild i förhållande till vad det tidiga uppvisade. Den privata konsumtionen växer snabbare än BNP, , och investeringarna ökar . Den offentliga sektorn växer i betydligt lång- sammare takt (1,) än BNP. Exporten ökar medan importens ökningstakt är –2010. Överskottet i utrikesbalansen för varor och tjänster blir av BNP . Tabell 1 ger försörjningsbalansen och vissa nyckeltal. är scenariots slutår då ekonomin antas ha nått jämvikt på alla marknader. Försörjningsbalans och vissa nyckeltal 1980–2010 -0,1 -3,8 -1,1 1)Arbetade timmar 2)I procent av BNP för slutåret Källa: SCB och EMEC De produktivitetsantaganden och förutsättningar på världsmarkna- den, som ligger till grund för referensscenariot, gör att tillväxt- takten kommer att skilja sig åt mellan sektorer. Inom tillverk- ningsindustrin är det framför allt verkstadsindustrin som urskiljer sig med en hög tillväxt. Kemisk industri, massa-, pappers- och grafisk industri samt järn-, stål- och metallverk har en relativt likartad utveckling där förädlingsvärdet växer med . Gruvor och mineralbrott uppvisar en något lägre tillväxt i förädlingsvärdet med . Det är framför allt de areella sektorerna som har en låg tillväxt. En hårdnande internationell konkurrens bidrar till denna låga tillväxttakt. Tjänste- sektorn erhåller en relativt god tillväxt med . I förhållande till historiska data innebär denna utvecklingsbana inga dramatiska förändringar av tidigare trender. Verkstadsindustri kommer i likhet med den historiska utvecklingen att utgöra en stark tillväxtsektor inom industrin. I el-, gas- och värmeverk antas tillväxttakten bli lägre än under 1970- och 1980- talen då utbyggnaden av kärnkraften bidrog starkt till sektorns höga tillväxttakt. Tjänstenäringarna går framåt, men samfärdsel- sektorns tillväxt blir relativt sett inte lika stark som talet. Strukturomvandling i näringslivet 1997–2010 Jordbruk, fiske och skogsbruk -2,5 -1,1 Massa, papper och grafisk industri -0,0 -1,0 Järn-, stål- och metallverk -1,0 -0,2 -1,7 El-, gas-, värme-, och -1,9 -0,1 -3,4 -0,1 -0,5 Handel och övriga tjänster 1) Förädlingsvärde till faktorpris 2) Arbetade timmar 4.Utvidgning av EU:s direktiv i EMEC Handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom den Europeiska unionen avgränsas till att inkludera enbart utsläpp av koldioxid. Valet av handlande sektorer tar sin utgångspunkt i EU:s direktiv om stora förbränningsanläggningar och om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar. I det utvidgade handelssystemet har vi förutom utsläpp från dessa sektorer också inkluderat utsläpp från transporter och från uppvärmning av lokaler och bostäder. Ett utvidgat handelssystem skulle omfatta av koldioxidutsläpp. I nedanstående tabell visas sektorernas procentuella andelar av utsläppen i ett utvidgat handelssystem. Handlande sektorers koldioxidutsläpp i ett utvidgat handelssystem Utsläpp i procent 2000 Totalt enligt EU:s direktiv EU:s direktiv omfattar i stort sätt alla stora utsläppskällor inom järn- och stålindustri, raffinaderier, kemisk industri samt pappers- och massaindustri inom i EU. I cementindustrin finns det så få anläggningar inom EU att samtliga skulle kunna omfattas av handelssystemet. Inom sektorn el- och värmeproduktion avgränsas det tänkbara handelssystemet till anläggningar med en installerad effekt större än 20 MW. För järn- och stålindustri och massa- och pappersindustri omfattas koldioxidutsläpp från förbränning och industriprocesser. I raffinaderisektorn räknas endast egenförbrukningen in och i kemisk industri ingår koldioxidutsläpp från förbränning. I indu- strin för glas, keramik- och byggmaterial omfattas utsläpp från glas-, mineralull- och cementtillverkning. I det utvidgade handelssystemet har vi lagt till alla slag av trans- porter och all uppvärmning av lokaler och bostäder. Det betyder att såväl transportföretag som privatbilism ingår i det utvidgade handelssystemet. förslag kan inte i detalj överföras till EMEC p.g.a. modelltekniska skäl. I modellen finns inga uppgifter om anläggningars storlek och vi har därför valt att inkludera alla anläggningar i respektive sektor. Vi kan inte låta industrin för glas-, keramik- och byggmaterial ingå bland handlande sektorer eftersom den inte utgör en egen sektor i modellen. Vi kan inte heller beskatta processutsläpp på ett trovärdigt sätt i modellen och har därför valt att inte beskatta dessa utsläpp. Modelltekniskt har vi behandlat även de tillagda sektorerna i det utvidgade handelssyste- met med en nedströmsansats då en uppströmsansats inte är möjlig att modellera i EMEC, men detta påverkar inte analysresultaten. Handlande sektorer i EMEC. Handel och övriga tjänster Det utvidgade handelssystemet omfattar av koldioxid- utsläppen och deltagande sektorer, som framgår av Tabell 4, erhål- ler en initial tilldelning av utsläppsrätter och tillåts delta i interna- tionell handel med utsläppsrätter, medan övriga sektorer betalar koldioxidskatt. En referenskalkyl och fyra alternativa kalkyler redovisas för att illustrera hur ett utvidgat handelssystem med avräkningsmål och initial tilldelning av utsläppsrätter påverkar kol- dioxidutsläpp, samhällsekonomi och strukturomvandling vid skilda priser på utsläppsrätter. Kalkylernas förutsättningar presenterades närmare i avsnitten 1 och 3. Koldioxidutsläpp och priset på utsläpp I referenskalkylen hamnar de totala koldioxidutsläppen över 1990-års utsläppsnivå. Den ekonomiska tillväxten blir så ekonomins utsläppsintensitet minskar kraftigt under perioden.5 Ett utsläppstak som innebär att koldioxidutsläppen skall minska jämfört med nivå innebär dock en betydande reduktion av utsläppen i förhållande till referenskalkylen. Det är emellertid skillnaderna mellan referenskalkylen och de alternativa kalkylerna som är av intresse att analysera med hjälp av EMEC och inte referenskalkylen i sig. Kalkyl 1, som redovisas i Tabell 5 för fallet med 4 procents reduktion av koldioxidutsläppen, motsvarar en inhemsk situation där kostnaden för det sist reducerade kilot koldioxid är oberoende av i vilken sektor reduktionen äger rum. Detta läge skulle uppnås vid ett enhetligt pris för alla koldioxidutsläpp eller om man tilldelade utsläppsrätter i enlighet med redovisade utsläpp i Tabell 5. De sektorer som ingår i gruppen handlande sektorer i det utvidgade handelssystemet skulle då erhålla utsläppsrätter motsva- rande 45 652 tusen ton koldioxid, övriga sektorer skulle tillåtas släppa ut 8 171 tusen ton. Detta läge skulle också uppstå om man auktionerade ut utsläppsrätter motsvarande de totalt tillåtna utsläppen 53 823 tusen ton koldioxid och priset skulle bli per kilo koldioxidutsläpp. 5 Referenskalkylens koldioxidutsläpp ligger över huvudalternativet i kontroll- station 2004 till följd av att man där räknar med fortsatt kraftig minskning i koldioxid- utsläppen från uppvärmningen av bostäder och lokaler (dessa utsläpp förväntas minska 2001–2010). Dessutom avviker kontrollstationens huvudalternativ från före- liggande kalkyler genom en kraftigare beskattning av koldioxidutsläpp dels för att handlande sektorer betalar koldioxidskatt + utsläppsrätt och dels för att koldioxidskatter gäl- ler och inte skatter. Koldioxidutsläpp och pris på utsläpp Utsläppstak för CO2 –i kalkyl 1, 2 och 2 Alt. Utsläppstak för VHG -i kalkyl 3. Pris på utsläpp (öre/kg) I kalkylerna 2, 2 Alt. och 3 införs internationell handel med utsläppsrätter. De handlande sektorerna kan köpa ett obegränsat antal utsläppsrätter till ett pris som bestäms på en internationell marknad. I de handlande sektorerna kommer man att vilja köpa utsläppsrätter i stället för att reducera utsläppen om kostnaden för reduktion överstiger priset på utsläppsrätten. Det betyder att priset på utsläppsrätten kommer att bestämma mängden utsläpp från de handlande sektorerna medan den initiala tilldelningen av utsläpps- rätter enbart påverkar antalet utsläppsrätter som sektorn behöver köpa på den internationella marknaden. De tilldelade utsläppsrätterna avräknas mot det nationella utsläppsmålet (s.k. avräkningsmål) och övriga sektorer som inte tillåts delta i handeln med utsläppsrätter betalar en koldioxidskatt så att det nationella utsläppstaket uppnås. Det nationella målet saknar däremot betydelse för priset som handlande sektorer betalar för koldioxidutsläpp eftersom de kan handla med utsläppsrätter på en internationell marknad. Det nationella utsläppstaket är definierat för totalt utsläpp av samtliga växthusgaser (VHG) medan utsläppshandel förekommer enbart för koldioxid. I kalkylerna 1, 2 och 2 Alt. har vi utgått ifrån att en reduktion av VHG också innebär samma reduktion av koldioxid. I kalkyl 3 har vi tagit fasta på den kraftiga minskning av utsläppen, som antas i kontrollstationens prognos för andra växthusgaser än koldioxid i jordbruket och 2010. Det betyder att vi har utgått från ett högre avräkningsmål (knappt högre) för koldioxid i kalkyl 3 än i övriga kalkyler. I kalkyl 2 vill handlande sektorer släppa ut 51 493 tusen ton kol- dioxid om priset på utsläpp är per kilo koldioxid (per ton koldioxid). Kostnaden är högre än per kilo koldioxid för att reducera detta utsläpp. De handlande sektorernas kol- dioxidutsläpp motsvarar den initiala tilldelningen av utsläppsrätter 45 652 tusen ton plus inköpta utsläppsrätter 5 841 tusen ton. De totala utsläppen 59 663 tusen ton överskrider det nationella målet 53 823 tusen ton med 5 841 tusen ton som motsvaras av inköpta utsläppsrätter. Övriga sektorer tillåts släppa ut 8 171 tusen ton vilket motsvarar ett pris på per kilo utsläppt koldioxid. Koldioxidutsläppen överensstämmer mellan kalkyl 2 och kalkyl 1 så när som på de utsläpp som motsvaras av inköpta utsläppsrätter. Priset på utsläpp för övriga sektorer avviker något från priset i kalkyl 1 till följd av strukturella skillnader, som innebär att hand- lande sektorer expanderar på bekostnad av övriga sektorer. Kol- dioxidutsläppen från övriga sektorer skulle då minska och det nationella målet underskridas om priset på utsläpp inte sänktes för övriga sektorer.