sou · GTB366d3 · 2006-01-01 00:00:00 — 10 Mäns våld mot kvinnor Frihet från sexualiserat (könsrelaterat) våld är ett av de jämställd- hetspolitiska delmålen enligt den senaste jämställdhetspolitiska propositionen Delad makt delat ansvar.1 Sexualiserat våld är ett samlingsbegrepp från feministisk våldsforskning och omfattar våld och övergrepp mot vuxna kvinnor liksom sexuella övergrepp mot barn.2 Här ingår bl.a. misshandel mot kvinnor, våldtäkt, incest, prostitution och våldspornografi. Begreppet sexualiserat våld inne- bär också att de olika våldsformerna förstås sammanhållet som uttryck för mäns överordning och kvinnors och barns underord- ning, dvs. relaterat till kön och makt.3 En sådan förståelse ligger också till grund för FN:s Deklaration om avskaffande av våld mot kvinnor som antogs 1993.4 Av den jämställdhetspolitiska propositionen framgår att rege- ringen ser det utbredda våldet mot kvinnor som en av de allvar- ligaste bristerna när det gäller jämställdhet, liksom att våld mot kvinnor är ett uttryck för en obalans i maktförhållandet mellan könen. Vidare sägs att den kvinnosyn som kommer till uttryck i prostitution, pornografi, incest och sexuella trakasserier på arbets- platserna inte låter sig förenas med samhällets jämställdhetsmål.5 Frågan om mäns våld mot kvinnor har blivit allt mer uppmärk- sammad . En stark opinion har vuxit fram, frågan har fått stor medial uppmärksamhet och en allt mer framträdande plats i såväl regeringens politik6 som i regeringens 1993/94:147. 2Mellberg (2002). sägs även fysiskt våld mot barn ingå i definitionen av sexualiserat våld, se t.ex. SOU 2004:121, s. 58. 4FN (1993). 19993/94:147, s. 17. 6Här avses den stora mängd insatser som genomfördes till följd av propositionen Kvinnofrid (prop. 1997/98:55) liksom andra propositioner och uppdrag därefter. Se redovisningen i detta kapitel och bilaga 2 till detta betänkande. Mäns våld mot kvinnor målsättningar för att uppnå jämställdhet7. En rad utredningar har presenterats, lagstiftningen har ändrats på åtskilliga punkter och alla berörda myndigheter har fått i uppdrag att utöka och skärpa sitt arbete på området. Ett annat särskiljande drag är att sexualiserat våld är det jämställdhetspolitiska målområde där det finns en orga- niserad och särskilt aktiv kvinnorörelse. har en förskjutning skett inom jäm- ställdhetspolitiken som innebär att våld mot kvinnor har blivit en egen fråga som fått en allt mer framskjuten position. lyfts våld mot kvinnor som en egen mer fristående jämställdhetsfråga i en jämställdhetspolitisk proposition, nämligen propositionen Olika på lika villkor8. Här presenteras också våld mot kvinnor som ett uttryck för en obalans i maktförhållandet mellan könen. hade våld mot kvinnor behandlats som tillhörande områden som hälsa och sociala frågor eller familjefrågor9, men behandlades den som en egen fråga i ett eget kapitel. I nästföljande jämställdhetspolitiska proposition Delad makt delat ansvar, som är den nu gällande, formulerades ett jämställdhetspolitiskt mål om våldsfrågan.10 I detta kapitel presenterar vi först omfattningen av våld mot kvinnor i samhället, för att sedan redogöra för regeringens insatser för kvinnofrid. Därefter redogörs för utvecklingen i samhället och effekter av insatser på området. Sedan följer en kritisk diskussion om kunskapsläget och inriktningen för regeringens fortsatta arbete med frågan. Kapitlet avslutas med en diskussion om det jämställd- hetspolitiska målet på området och förslag till fortsatt arbete. Mäns våld mot kvinnor i relation till föräldraskap och barn tas huvudsak- ligen upp i kapitlet om pappapolitik. Detta avsnitt skildrar omfattningen av det våld som kvinnor utsätts för i samhället utifrån kriminalstatistik, brottsofferundersökningar och myndighetsrapporter. Men det är inte lätt att ge en rättvisande 7Bedömningen om målsättningar har gjorts utifrån en jämförelse mellan de tre senaste jämställdhetspolitiska propositionerna (prop. 1987/88:105, prop. 1990/91:113, prop. 19993/94:147). Se även Wendt (2002) och (under publicering). 1990/91:113. 9Se t.ex. SOU 1979:56, prop. 1987/88:105. 19993/94:147. 11När enbart BRÅ anges som källa i detta avsnitt är uppgifterna hämtade från BRÅ:s hem- sida . Mäns våld mot kvinnor Kriminalstatistiken visar bl.a. anmälningar, som på grund av stora mörkertal endast visar en del av våldet. Olika brottsofferun- dersökningar mäter i sin tur våldet på olika sätt och utgår från olika definitioner av våld, både sinsemellan och i relation till kriminalsta- tistiken. Även här finns dessutom ett mörkertal. anmäldes mer är 60 000 hot-, ofredande- och våldsbrott mot kvinnor, enligt (). Antalet anmälda fall av misshandel av kvinnor var drygt 22 700 och av grov kvinnofridskränkning ca 2 060. Misshandelsstatistiken är indelad efter om förövaren är bekant eller obekant med kvinnan. Om man vill beskriva det våld som kvinnor utsätts för i nära relationer (dvs. nuvarande eller tidigare partner, make/maka eller sambo), brukar kategorin förövaren be- kant med kvinnan användas. Men det innebär varken nödvändigtvis att kvinnan och förövaren har haft en nära relation eller att förö- varen är en man. av det totala antalet polisan- mälda misshandelsbrott mot kvinnor utgörs av misshandel av bekant, enligt BRÅ. Omkring två tredjedelar av den polisanmälda misshandeln av kvinnor av en bekant förövare utgörs av män som de har eller har haft en nära relation med, dvs. pojkvän, make eller sambo. Den resterande tredjedelen inom kategorin misshandel av bekant har begåtts av en man som kvinnan känner utan att de har eller har haft en nära relation, av en kvinna som är bekant med offret eller av någon inom familjen, t.ex. modern, fadern, syskon eller barn.12 har antalet polisanmälda misshandels- brott13 mot kvinnor ökat med . Det är kategorin misshandel av bekant förövare som står för större delen av ökning- en, denna kategori har ökat med . Misshandel av obekant gärningsman har ökat . 12Nilsson (2002). 13Egna beräkningar utifrån BRÅ:s statistik. BRÅ:s beräkningar visar att den polisanmälda misshandeln mot kvinnor ökat , liksom att den polisan- mälda misshandeln mot kvinnor utförd av en bekant gärningsman har ökat med ca 40 pro- cent (, 2002). Dessa högre siffror beror på att anmälningar av misshandel mot kvinnor av bekant gärningsman ökade kraftigt första år och har ökningstakten varit relativt jämn. Mäns våld mot kvinnor Polisanmälningar av sexualbrott har ökat kraftigt, ökningen är mellan 1994 och 2004.14 2004 uppnåddes de högsta siff- rorna någonsin, då anmäldes drygt 11 100 sexualbrott, varav våld- täkt utgjorde drygt 2 600 fall.15 Dessa siffror inkluderar även sexu- ella övergrepp på pojkar och ett fåtal män, eftersom BRÅ inte delar upp sin statistik över sexualbrott efter offrets kön. 29 fall av män- niskohandel för sexuella ändamål anmäldes 2004. Antalet anmälda sexköpsbrott var 156. Det finns ett omfattande mörkertal vad gäller mäns våld mot kvin- nor och särskilt det våld som sker i nära relationer, vilket innebär att våld mot kvinnor underskattas i kriminalstatistiken, enligt BRÅ. Förändringar i statistiken behöver därför inte innebära att den faktiska brottsligheten har förändrats, utan enbart anmälnings- benägenheten. Brottsofferundersökningar ger en bättre bild av den faktiska brottsligheten, men även här finns tolkningsproblem. Enligt BRÅ når brottsofferundersökningar sällan den grupp som är en av de mest utsatta för våld, vilket är socialt marginaliserade grupper som missbrukare och kriminella.16 Den som blivit utsatt för våld av någon närstående kan känna motstånd mot att tala om det och ens erkänna det. Detta motstånd ökar troligen om offret svarar på frågor i sitt hem (dvs. på själva brottsplatsen för ett eventuellt pågående brott) och särskilt om förövaren är närvarande. I jämförelse med andra våldsbrott finns det flera särskiljande drag i mäns våld mot kvinnor i nära relationer som försvårar för offret att erkänna våldet, anmäla förövaren, delta i utredningen efter anmälan och söka hjälp. Feministisk våldsforskning och kvin- nojourernas erfarenhet visar att mäns våld mot kvinnor i nära rela- tioner ofta är en process av upprepade och allt allvarligare våld av flera olika typer, såsom nedsättande omdömen, hot, kontrollerande 14Egna beräkningar utifrån BRÅ:s statistik. 15Sexualbrotten omfattar enligt flera brottstyper som kan delas in i fyra huvud- kategorier: våldtäkt, sexuellt utnyttjande m.m., exhibitionism (blottning) och så kallat annat sexuellt ofredande (annat än exhibitionism). Det vanligaste sexualbrottet i statistiken var sexuellt ofredande som utgjorde mer än hälften av anmälningarna (, 2004). BRÅ har genomfört en kartläggning av polisanmälda våldtäkter som vi inte haft möj- lighet att redogöra för här. 16Enligt BRÅ:s hemsida och Häll (2004). Mäns våld mot kvinnor beteenden, misshandel och våldtäkt.17 Brottets upprepade karaktär framgår också av att en fjärdedel av de kvinnor som enligt anmäl- ningar utsätts för misshandel eller hot av bekant återkommer med upprepade anmälningar . Ungefär hälften av kvinnorna i anmälningarna hade utsatts för våld vid mer än ett tillfälle.18 Detta innebär att offret har skäl att vara rädd för ytterligare våld efter anmälan, möjligen också till följd av anmälan. Offret kan också omdefiniera och neutralisera det våld hon utsätts för. Enligt socio- logen kvalitativa forskning och kvinnojourernas erfarenhet innebär den långvariga nedbrytande process som karak- täriserar mäns våld mot kvinnor i nära relationer att offret tar över förövarens verklighetsuppfattning, att våldet är legitimt. Hennes livsutrymme krymper och hennes beroende av mannen ökar.19 Studier av BRÅ och SCB , utredare på BRÅ, har genomfört en enkätundersök- ning bland drygt 3 300 kvinnor på deras arbetsplatser. En procent svarade att de hade utsatts för fysiskt våld (motsvarande den juri- diska definitionen av misshandel) av en man som de hade eller hade haft en nära relation med. Detta innebär att ca 25 000 förvärvsarbetande kvinnor i utsätts för våld i nära relationer. Ingen av de utsatta kvinnorna i undersök- ningen hade polisanmält mannen. En grov skattning av mörkertalet utifrån dessa resultat visar att 20–av den faktiska brotts- ligheten polisanmäls. Resultaten visar att benägenheten att polisan- mäla våld i nära relationer har ökat . Flera faktorer tyder på att även benägenheten att berätta om våldserfarenheter vid intervjuundersökningar har ökat. Utifrån en analys av den egna undersökningen och ULF-undersökningen menar att inget definitivt svar kan ges på frågan om det faktiska våldet mot kvinnor i nära relationer har ökat, men hon menar att det är troligt att det är så. Den troliga ökningen av det faktiska våldet är dock inte lika stor som av de anmälda brotten.20 Omkring hälften av de utsatta kvinnorna, både i undersökningen och i det polisanmälda våldet, har utsatts för våld vid upprepade 17Lundgren m.fl. (2001), (2004), ROKS (1999), för en översikt se (1997). 18Carlstedt (2001). 19Lundgren (2004), ROKS (1999). 20Nilsson (2002). Mäns våld mot kvinnor av kvinnorna som polisanmält våld har dessutom anmält mannen för misshandel minst en gång tidigare. I en fjärdedel av polisanmälningarna vill kvinnan inte fortsätta att medverka i utredningen efter anmälan. I de fall där kvinnorna själva anmält brottet vill en femtedel inte medverka i ett senare skede.21 SCB:s undersökning om levnadsförhållanden () bygger på årliga besöksintervjuer i hemmet av 7 500 personer och rör en rad välfärdsområden, bl.a. trygghet och säkerhet. /03 svarade av kvinnorna och av männen att de hade utsatts för något våld22 . av kvin- norna och av männen svarade att de hade utsatts för hot om våld23 . Det är nästan fyra gånger så vanligt att kvinnor rapporterar våld eller hot om våld som utövats av en nära bekant24, vilket inte nödvändigtvis innebär att det rörde sig om en nära relation eller att förövaren var en man. I undersökningen frågas efter utsatthet för tre olika kategorier av våld . av kvinnorna svarade att de hade utsatts för våld som ledde till synliga märken eller kropps- skada, varav hade fått sådana skador att det krävde besök inom hälso- och sjukvården. av kvinnorna upp- gav att de hade utsatts för våld som inte ledde till synliga märken eller kroppsskada. av våldshändelserna mot kvinnor hade medfört att de blev sjukskrivna eller oförmögna att utföra sina vanliga sysslor.25 Enligt en uppskattning utifrån ULF-materialet är antalet fall av misshandel mot kvinnor ca 14 gånger högre än de fall som polis- anmäls. I undersökningen har kvinnor redogjort för ca 105 000 hot- och våldshändelser som de inte berättat om för polisen av rädsla för repressalier eller av familjeskäl.26 har män rapporterat högre och ofta betydligt högre utsatthet för någon form av våld eller hot än kvinnor, men på 22I kategorin något våld ingår svar på frågor om personen varit utsatt för våld med synliga märken eller kroppsskada respektive våld utan synliga märken eller kroppsskada. Se fråge- formuläret på . 23ULF-undersökningens fråga om hot innebär hot eller hotelser om våld som var farliga eller så allvarliga att du blev rädd (SCB 2004, rapp. 104, s. 33). 24Resultat från fördjupad ULF-undersökning 2000/-01. Frågan lyder: Var gärningsmannen en bekant till dig, kände du denne enbart till namn eller utseende, eller var det en helt okänd person? (ULF-formuläret 2001 enligt . av kvinnorna och av männen svarade att det var en bekant (Häll 2004). 25Häll (2004). Mäns våld mot kvinnor senare år har könsskillnaderna minskat, se diagram 10.1 nedan.27 /03 var den sammanlagda utsattheten för våld och hot nästan lika stor för kvinnor (7,) som för män (7,6 proc- ent). Män är dock fortfarande mer utsatta för enbart våld.28 Diagram 10.1 Utsatta för våld eller hotelser respektive faktiskt våld enligt SCB:s ULF-undersökningar. Män och kvinnor 16–. 1980– 2003. Något våld eller hot – M än Något våld eller hot – Kvinnor Enbart våld – M än Källa: s. 10. Det finns tydliga könsskillnader i vilka platser som människor utsätts för våld enligt ULF-undersökningarna. Medan kvinnor är kraftigt överrepresenterade när det gäller våld eller hot i bostadslä- genheter29 och i samband med yrkesutövning, är män lika överrep- resenterade i våld eller hot på allmänna platser. Kvinnors utsatthet för någon form av våld eller hot har ökat mellan 1992/93 och 2002/03, särskilt i samband med yrkesutövning men även i bostads- lägenheter. Kvinnor uppger betydligt oftare än män att de har avstått från att gå ut av rädsla för våld, har drygt en fjärdedel av kvinnorna och 7–av männen uppgett detta.30 27SCB (2004). 28Häll (2004). 29Gäller både egen och annans bostad. 30Häll (2004). Mäns våld mot kvinnor Slagen dam är den första större nationella undersökning som genomförts i med syfte att studera omfattningen av mäns våld mot kvinnor. Annat typ av våld ingår inte i undersökningen, exempelvis mäns våld mot män eller kvinnors våld mot kvinnor. Författare är forskarna liksom doktoranden . av de 10 000 tillfrågade kvinnorna besvarade enkäten. Defi- nitionerna av de olika typer av våld som ingår i undersökningen utgår från feministisk våldsforskning och är bredare än i ULF- undersökningen. gäller frågorna i Slagen dam, till skillnad från ULF-undersökningen, mycket konkreta våldshändelser av olika slag. Våldsdefinitionen utgår från handlingar som är krimina- liserade, men i vissa fall kan de olika frågorna gälla händelser som inte nödvändigtvis är kriminaliserade, t.ex. en knuff. Med våld menas fysiskt och sexuellt våld liksom hot. Med fysiskt våld menas allt ifrån att bli knuffad eller att få något kastat mot sig som kan skada till att bli knivskuren eller skjuten.31 Därutöver ställs frågor om kontrollerande beteenden och sexu- ella trakasserier, vars innebörd har vidgats så att de inte enbart gäl- ler relationer på arbetsplatsen men begränsats till att inte gälla män som kvinnan har eller har haft en sexuell relation med. Sexuella trakasserier innebär här oönskad uppmärksamhet från t.ex. vänner, släktingar, arbetskamrater och okända män. av kvinnorna svarade att de hade utsatts för någon typ av våld , varav har utsatts för hot, för sexuellt våld och för fysiskt våld. Där- utöver uppgav att de hade utsatts för sexuella trakasse- rier . Relationen till gärningsmannen har stor betydelse för hur kvin- nan tolkar det våld hon utsätts för, enligt Slagen dam. När kvin- norna ombads uppge alla våldserfarenheter efter sin 15-årsdag, blev svaret att har upplevt våld utanför en sexuell relation, från pojkvän, från nuvarande make/sambo och från tidigare make/sambo. Bland det våld som utövats utanför en sexuell relation var det sexuella våldet vanligast. 31 I frågeformuläret står: Med fysiskt våld menas t.ex. att bli slagen i ansiktet eller på krop- pen, att bli knuffad, att bli upptryckt mot en vägg, att bli sparkad, fasthållen för att bli sla- gen, biten, att bli knivskuren eller skjuten (m.fl. 2001 s. 97). Mäns våld mot kvinnor det våld som utövats av nuvarande eller tidigare make var det fysiska våldet vanligast. Enligt Slagen dam finns ett tydligt samband mellan förekomsten av olika typer av våld inom en sexuell relation, framförallt mellan hot och fysiskt våld men även mellan sexuellt våld och hotelser. av de våldsutsatta kvinnorna polisanmälde den senaste våldshändelsen32 och nästan hälften av dem uppger som anledning att händelsen var för obetydlig. Kvinnorna uppger också skäl som skamkänslor, ville inte blanda in polisen och rädd för hämnd från förövaren till att de inte anmält. Det sexuella våldet är den våldstyp som kvinnorna anmälde i lägst utsträckning. Det fanns inga större skillnader i anmälningsbenägenheten beroende på vilken relation kvinnan hade till mannen. Slagen dam visar vidare att kvinnor som drabbats av våld uppger sämre fysisk och psykisk hälsa än övriga kvinnor, bl.a. värk i krop- pen, sömnproblem, överansträngning och nedstämdhet. av kvinnorna som utsatts för våld rapporterar negativa konsekven- ser av detta. Omkring en tredjedel uppgav vrede eller hat, rädsla och dålig självkänsla. Drygt var femte utsatt kvinna uppgav skam- och skuldkänslor, svårigheter i förhållandet till män och depres- sion. Var tionde utsatt kvinna rapporterade svårigheter i studier och arbete. De kvinnor som utsatts för hot uppgav fler och mer fysiska och psykiska besvär av våldet än de som utsatts för fysiskt eller sexuellt våld. Nästan var femte kvinna som hotats uppgav att hon har fått problem i arbetet eller stu- dierna.33 Jämställdhetslagen och lagen om förbud mot diskriminering har ändrats vad gäller sexuella trakasserier. definieras trakasserier på grund av kön och sexuella trakasserier som två sepa- rata företeelser och ett uttryckligt förbud har införts i båda lagarna mot båda formerna av trakasserier. Enligt § 16 a jämställdhetslagen är trakasserier på grund av kön ett uppträdande i arbetslivet som kränker en arbetssökandes eller arbetstagares värdighet och som har samband med kön. Sexuella trakasserier definieras som ett 32Frågorna i denna del av undersökningen har besvarats av ca hälften av de kvinnor som upp- gett erfarenheter av våld, vilket innebär mellan 1 400 och 1 750 kvinnor. m.fl. (2001). 33Lundgren m.fl. (2001). Mäns våld mot kvinnor uppträdande i arbetslivet av sexuell natur som kränker en arbetssö- kandes eller arbetstagares värdighet.34 SCB genomför på uppdrag av arbetsmiljöun- dersökningar där 10 000–15 000 personer medverkar. I dessa undersökningar ställs frågor om erfarenheter av sexuella trakasserier uppdelat i två betydelser. Den ena är ovälkomna närmanden eller kränkande anspelningar kring sådant man i allmänhet förknippar med sex35, något som i stort sett motsvarar jämställdhetslagens definition av sexuella trakasse- rier. Den andra betydelsen av sexuella trakasserier som efterfrågas är andra handlingar som grundas på ditt kön och som kränker din integritet eller är nedvärderande // t.ex. nedsättande eller förlöj- ligande omdömen om kvinnor eller män i allmänhet eller i ditt yrke., vilket i pricnip överensstämmer med jämställdhetslagens definition av trakasserier på grund av kön. Generellt sett är det minst dubbelt så stor andel kvinnor än män som rapporterar utsatthet för dessa olika former av trakasserier. Rapporterad utsatthet för sexuella trakasserier kan genom dessa undersökningar följas . Här märks en stadig ökning för både kvinnor och män. Kvinnors rapporterade utsatthet för sexuella trakasserier från chefer eller arbetskamrater har ökat från 1995–2003. Kvinnors utsatthet för samma kränkningar från andra personer på arbetsplatsen, t.ex. patienter, elever, klienter eller kunder, har ökat från 1995– 2003.36 Utsatthet för trakasserier på grund av kön från chefer eller arbetskamrater kan följas . Kvinnors utsatthet för dessa kränkningar har ökat från 1999–2003. Kvinnor i mansdominerade yrken förefaller vara mest utsatta för denna typ av trakasserier. Samma sak tycks gälla för män i kvinno- dominerade yrken, men män är generellt sett mindre utsatta än kvinnor. Sammantaget svarade av kvinnorna och av männen att de blivit utsatta för någon av de trakasserier som efterfrågas i undersökningen under 2003.37 2004/05:147. 35Citat ur respektive fråga i undersökningen. Källa: Telefonsamtal med , SCB . 36Arbetsmiljöverket & SCB (2003). Mäns våld mot kvinnor Kostnader för mäns våld Det har gjorts flera försök att beräkna vad mäns våld kostar sam- hället i olika länder.38 har, enligt våra efterforskningar, en studie gjorts i men det är så att vi inte haft möjlig- het att redogöra för den i detta sammanhang. De totala kostna- derna är naturligtvis mycket svåra att uppskatta. Alla empiriska för- sök är troligen grova underskattningar eftersom de immateriella och mer långsiktiga effekterna är särskilt svåra att beräkna kvanti- tativt.39 De tänkta kostnaderna kan vara både direkta och indirekta. De direkta kostnaderna utgörs av värdet av alla insatser för att före- bygga våld, behandla offer och att åtala och straffa förövare. Här ingår bland annat polisens, kriminalvårdens, kvinnojourernas, hälso- och sjukvårdens liksom verksamhet. De indi- rekta kostnaderna kan vara lägre produktivitet och förlorad arbets- inkomst, men också immateriella kostnader i form av ökad ohälsa som inte medför hälso- och sjukvård (t.ex. rädsla och oro, miss- bruk, depression, självmord). Här finns även långsiktiga effekter som att barn som blir utsatta för och/eller bevittnar våld inom familjen oftare än andra barn avbryter sin skolgång, får missbruks- problem och själva utövar eller drabbas av våld i nära relationer som vuxna. Till de långsiktiga effekterna av mäns våld hör också mins- kade investeringar och sämre ekonomisk tillväxt.40 I gjordes en beräkning av de direkta kostnaderna för mäns fysiska, psykiska och sexuella våld mot kvinnor år 1998.41 Uppgifterna baseras enbart på de utsatta kvinnor som sökt offent- lig hjälp, vilket endast en minoritet av de utsatta gör. Kostnaderna för hälso- och sjukvården beräknades till motsvarande ca 60 miljo- ner svenska kronor, för ca 132 miljoner, för rättsvä- sende och kriminalvård ca 185 miljoner.42 Kostnaderna för våld i nära relationer i och har beräknats på uppdrag av den brittiska regeringen. Studien utgår från självrapporterade uppgifter om utsatthet för våld.43 Mot bakgrund av att befolkningsmängden är mycket större än i 38För en översikt se de Vylder (2004), Walby (2004). 39de Vylder (2004). 41Underlaget är bl.a. från en finsk brottsofferundersökning liknande Slagen dam (1998 refererad i m.fl. 2001, Piispa & 2001). 42Kostnaderna i svenska kronor avser värdet . Piispa & (2001). 43Underlaget är bl.a. från brottsofferundersökningen British Crime Survey av drygt 22 000 kvinnor och män (Walby & 2004). Mäns våld mot kvinnor och välfärdssystemet och lagstiftningen skiljer sig från det svenska, kan inte kostnaderna jämföras rakt av med svenska förhållanden. Men det är ändå intressant hur man i denna studie gått tillväga för att beräkna kostnaderna, något som kan inspirera framtida studier i .