sou · GTB351 · 2006-01-01 00:00:00 — är i huvudsak ett oberoende kontroll- organ som, förutom att utföra de regelbundna kriteriekontrollerna, även certifierar nya producenter och produktgrupper. Genom de kriterier som de rättvisemärkta varorna uppfyller, bidrar den som handlar till att arbetare och odlare får bättre betalt för det arbete de utför, diskriminering på grund av kön, hudfärg och tro motverkas, ekologiskt odlande uppmuntras. 3.4.2Analys: Rättvisemärkt/Fairtrade i kan svenska konsumenter köpa rättvisemärkta bananer, kaffe, te, kakao och choklad i matbutiker som ICA, Coop, och Vivo. Dessutom finns rättvisemärkt ris, honung, socker och fotbollar i de s.k. världsbutikerna. Internationellt finns fler produktgrupper bl.a. tropiska frukter, nötter, juice, vin och snitt- blommor. I många europeiska länder som , och , är konsumtionen av Fairtrade-varor större än i . I mångt och mycket styr efterfrågan utbudet i butik. Rättvisemärkt i består av två organisationer: Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet Företaget i , som ansvarar för märk- ning av produkter, ägs av och LO. Verksam- heten finansieras till största delen av licensintäkter från de företag som säljer Rättvisemärkta produkter. Resterande del skjuter ägarna till. En del av intäkterna förs vidare till det inter- nationella kontrollorganet (Fairtrade Labelling Organisa- tions International) för att finansiera deras verksamhet. , som arbetar med information och opinionsbildning, är till skillnad från Rättvisemärkt i en ideell förening. Föreningen har 20 medlems- organisationer. Syftet är att sprida information och bilda opinion om vår makt som konsumenter, inte minst vad gäller det växande varusortiment som har sitt ursprung i utveck- lingsländer. Etisk konsumtion bör ses som en del av arbetet med , millenniemålen och en mera hållbar utveckling. Uppgiften är också att licensiera svenska företag och arbeta för att öka produktsortimentet i . För att ytterligare stärka föreningens uppdrag – att sprida infor- mation om Rättvisemärkt och om arbetsförhållanden för produ- center i utvecklingsländer, erhåller föreningen ett informationsstöd från regeringen via –2006. Det har gett goda resultat. Den årliga kännedomsundersökningen, genomförd , visade att av befolkning känner till Rättvisemärkt. Detta kan jämföras , enligt samma undersökning genomförd året innan. av svenskarna anser sig vara beredda att betala några kronor extra för en rättvisemärkt vara. I den oberoende under- sökningen, gjord av ECI, deltog 1 001 personer . Den ökade kännedomen har medverkat till att försäljningen av Rättvisemärkta varor har ökat . Det är framförallt en ökad försäljning av bananer () och kaffe () som bidragit till den positiva utvecklingen. Den totala försäljningen av Rättvisemärkt/Fairtrade ökade över hela världen. Dock är den totala försäljningen av rättvisemärkta varor i fortfarande försvinnande liten. Dessa står för av den totala försäljningen i de produktkategorier där det finns rättvisemärkta alternativ. Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet 3.4.3Mina förslag till åtgärder Förslag 1: Staten bör öka stödet till Rättvisemärkt/Fairtrade. Motivering: I anslutning till politiken för global utveckling, PGU, bör regeringen på olika sätt främja social och etisk konsumtion. 2005 har rättvisemärkta varor i marknadsandel av de produktkategorier som finns i . Sortimentet måste därför få resurser att växa, i bredd och volym; på detta sätt kan priset i butik sänkas något och nya kon- sumenter vinnas för den etiska konsumtionen. vienskilda konsumenter måste ta vårt ansvar för att så sker. Regeringen bör ompröva tolkningen av EU:s momsdirektiv så att en halvering av momsen på rättvisemärkta produkter kan införas. Regeringen bör förlänga och successivt öka det ekonomiska stödet till Rättvisemärkt/Fairtrade (f.n. 1,6 miljoner/år ). Regeringen bör verka för att staten föregår med gott exempel. bör all upphandling av kaffe, te och bananer till , och statliga verk och myndigheter utgöras av Rättvisemärkt/Fairtrade-produkter. Förslag 2: Kommuner och landsting bör upphandla samt informera om Rättvisemärkt/Fairtrade-produkter. Motivering: Kommuner och landsting handlar för . EU:s upphandlingsreglemente lägger inga principiella hinder i vägen för kommuner och landsting att köpa en växande andel Rättvisemärkta/Fairtrade-produkter av typen bana- ner, kaffe och te till skolor och sjukhus, , kommunala matsalar och cafeterior. I skolorna kan detta medverka till att göra undervisningen i t.ex. ekologi, samhällskunskap och etik mer verk- lighetsförankrad och kanske på sina håll leda till vänskapsutbyte mellan skolor i och andra länder. Knappt 20 svenska kommuner ställer (2005) sociala och etiska krav i sin upphandling i enlighet med Rättvisemärkts krite- rier. I praktiken är det oftast en uppmaning eller en signal till tjänstemännen att man tillåter att Rättvisemärkta/Fairtrade-pro- dukter får finnas med i kommunens ramavtal för livsmedel. är en av de kommuner som agerat mest kraftfullt; här gäller följande: Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet av det kaffe som dricks på kommunens förvalt- ningar ska 2006 vara producerat på ett sätt som uppfyller krav på att mänskliga rättigheter efterlevs. avsattes för informationsinsatser och I linje med ambitioner informeras om Rättvise- märkta/Fairtradeprodukter. I alla offentliga sammanhang skall Rättvisemärkt/Fairtrade serveras. Jag föreslår att kommuner och landsting i sina ramavtal för upphandling möjliggör inköp av Rättvisemärkta/Fairtrade- produkter. Medel bör reserveras och mål uppställas för att stegvis öka andelen sådana produkter i upphandlingen. 3.5Huvudstrategi 5: Grönt körkort för butiksanställda m.m. Konsumenternas beteende och val av dagligvaruprodukter är ofta avgörande i strävandena efter en mera hållbar konsumtion. Det handlar om hur vi alla konsumerar, dvs. vad för slags produkter, hur mycket och vilka varor vi väljer vid våra inköp. 3.5.2Butikernas roll och ansvar För att konsumera vad som betecknas som dagligvaror – mat och hushållsprodukter – är vi så gott som alltid hänvisade till vanliga butiker, där vi väljer från det utbud som vid köptillfället erbjuds. Jag vill emellertid i sammanhanget peka på de nya kreativa icke- butiksanknutna marknadstorg för bl a ekologiskt certifierade produkter som vuxit fram, lokalt och regionalt, och som förtjänar samhällets initiala stöd (se HL s. 87). Dagligvarubutikernas roll i arbetet för en hållbar konsumtion är dock central och handlar bl.a. om följande: Vilka produkter finns i butiken? Hur är varorna placerade på hyllorna? Hur lotsas konsumenten genom butiken? Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet Hur väljs marginalerna på olika produkter? Får kunderna veta vilken roll deras val av varor spelar för miljön – och i så fall hur? Kan gröna köp ge återbäring? Kan konsumenten se miljöeffekten av sitt agerande i butiken? Hur ser butikens egen energiåtgång och avfallshantering ut? Vilka produkter lyfts fram i kampanjer? Vilken miljöanpassning har dessa, hur funge- rar miljömärkning av dem? Självklart är vilka produkter som finns i butiken ett viktigt instru- ment för att underlätta för hållbar konsumtion. Här spelar bland annat andelen miljömärkta, ekologiska och rättvisemärkta varor stor roll, liksom energieffektiva varor och naturbetesprodukter samt utbudet av frukt och grönt. Butikerna arbetar mycket med hur olika produkter placeras och skyltas i hyllorna. Hur detta sker visar sig ha stor påverkan på kon- sumentens val. För att stödja en mer hållbar konsumtion är det därför viktigt att de preferabla produkterna – de som är att föredra från hållbarhetssynpunkt – får en sådan placering att de gynnas vid konsumentens val. Konsumentens väg genom butiken har också en betydelse för vad för typ av varor som konsumenten väljer att köpa under sitt besök. Därför är det viktigt att frukt och grönt och vegetariska alternativ (och annan energieffektiv och hälsosam mat) placeras så att de uppmärksammas av konsumenterna. Däremot ska inte andra prefe- rabla produkter – miljömärkta och ekologiska – särskiljas och sam- las på ett ställe utan integreras i det totala, blandade utbudet. Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet En generell sanning är att reklam som finns nära köpbeslutet har störst effekt. Därför har också butikerna en unik position att med god effekt informera konsumenterna att deras val har betydelse för samhället och miljöarbetet. Information kan ges vid hyllkanten, genom hängande vepor, broschyrställ, demonstrationsplatser och vid entrén och informationstavlor. Många handelskedjor har speciella bonussystem för konsumen- terna i syfte att vinna deras köptrohet. Dessa system har relativt liten ekonomisk betydelse, utan är mer av image-karaktär. De skulle därför kunna inriktas på att uppmärksamma konsumentens val av preferabla produkter. Förutom själva varorna är butikernas övergripande miljöarbete också en viktig del av arbetet för hållbar konsumtion. Kyla, belys- ning, ventilation med mera kräver energi; mängden av varor som flödar genom butiken genererar avfall; städkemikalier och butiker- nas förbrukningsmaterial påverkar; samt givetvis transporter till och från butik. Butiker som har ett väl genomarbetat eget miljöledningssystem och klarar gränsvärden för de olika parametrarna lägger en god grund för hållbar konsumtion. Detta, tillsammans med utbudet av miljömärkta och ekologiska produkter, täcks in av den nordiska miljömärkningen Svanens kriterier för butiker. Det är även mycket angeläget att alla butiksanställda diplomeras genom ett Grönt körkort, som erhålls efter en grundläggande obligatorisk utbildning om handelns ansvar för en mera hållbar utveckling. Fokus läggs på varukvalitet och vilka effekter som valet av dagligvaror får för miljö, hälsa och hushållsekonomi. Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet Feedback – gröna barometrar m.m. Om ett handlingsprogram för hållbar konsumtion ska vinna kon- sumenternas förtroende, även långsiktigt, är det viktigt att ge feed- back på vilken effekt deras val av produkter och butik har haft, eller åtminstone vad respektive butiks kunder har bidragit med. Det kan handla om hur mycket miljömärkta och ekologiska produkter konsumenterna valt, både totalt och per produktgrupp, andelen energieffektiva produkter, naturbeteskött m.m. Men det kan även gälla butikens eget miljöarbete, t.ex. energiförbrukning i kWh/kvm butik, kg avfall m.m. Sådan återkoppling till konsumenterna kan ges till konsu- menterna t.ex. via kundkortssystem eller genom redovisning i butik. Denna feedback är nödvändig för att satsningen på hållbar konsumtion ska bli framgångsrik . Stormarknader och större butiker bör kunna utnyttja IT-tekni- ken för att t.ex. redovisa hur stora arealer betat kulturlandskap som hålls öppna genom den totala mängd naturbeteskött man sålt i lan- det den gångna veckan, hur mycket mindre kemiska bekämp- ningsmedel som använts genom den ekologiska potatis som kun- derna valt att köpa etc. Ett slags gröna barometrar, som på väl synlig plats i affären kommunicerar ett ständigt uppdaterat bud- skap om den hållbara, gröna konsumentnytta som vunnits. Handelskedjorna och enskilda butiker lyfter ofta och kraftfullt fram olika produkter med extrapriser m.m. som lockvaror. Om preferabla produkter exponeras i dessa sammanhang genererar det förstås ett bidrag till miljöarbetet. Om också miljömärkning lyfts fram i annonseringen, som ett av konsumenternas redskap, bidrar det också till en mer medveten konsument som genom sina val kan bidra till en hållbar konsumtion. Det viktigaste och mest långsiktiga incitamentet för butikerna att arbeta med hållbar konsumtion är givetvis att insatserna uppmärk- sammas och gillas av konsumenterna och bidrar till butikernas och Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet De kan också söka miljömärkning för att tyd- liggöra sitt goda miljöarbete. Dock behöver nog detta initialt stödjas av direkta och omedel- bara ekonomiska incitament från statsmakterna, som ju har med- borgarnas uppdrag att stimulera en hållbar utveckling. Incitament kan skapas genom t.ex: Lägre moms för preferabla produkter, som t.ex. frukt och grönt och ekomat (se nedan). Annonsstöd till rätt typ av kampanjer. Skattelättnader för butiker som uppfyller vissa krav. Bidrag till sänkta marginaler för vissa preferabla produkter. Bidrag till miljömärkningsrelaterat arbete. Givetvis är det både omständigt och kostsamt att bygga upp ett kontrollsystem för att övervaka att de butiker som erhåller stöd uppfyller kriterierna för detta. Det är därför enklare att utforma någon form av skatteavdrag eller bidrag för de butiker som söker och erhåller en miljömärkning som uppfyller statens krav på miljöprestanda. En konkret idé vore att miljömärkningsorganisationen får förmedla någon form av annonseringsstöd för de miljömärkta butikerna. Det ger utan stat- lig kostnad ett system för administration, som direkt uppmuntrar dagligvaruhandeln att underlätta för konsumenterna att bidra till hållbar konsumtion. 3.5.3Mina förslag till åtgärder Förslag 1: Staten bör kunna ge stöd åt butiker som profilerar sortimentet mot hållbar konsumtion och utbildar de anställda Grönt körkort. Motivering: Butiker som uppfyller bestämda kriterier för hållbarhet och utbildar de anställda för Grönt körkort (se ovan) bör kunna få samhällets uppmuntran, t.ex. i form av annonsstöd och/eller kanske 20–av den interna utbildningskostnaden. Stödet bör utgå och på villkor som lämpligen fastställs i samverkan mellan regeringen, miljömärkningsorganisationerna och handelns bransch- och fackliga organisationer. Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet Förslag 2: Regeringen bör åtminstone under en viss avgränsad tid sänka momsen på ekologiskt certifierade livsmedel. Motivering: Ekologiskt certifierade livsmedel har alltjämt en låg marknadsandel i , cirka 2–. Detta beror på en rad olika faktorer som jag ingående diskuterat, inte minst i HL s. 127 ff. En ofta avgörande faktor är att priset på ekomat enligt Konsu- mentverkets undersökningar ligger i genomsnitt högre jämfört med den konventionella. Prisskillnaden beror i sin tur delvis på den blygsamma volymen ekolivsmedel. Problemet har således en moment 22-karaktär, som borde kunna brytas om ekomaten åtminstone kunde åsättas mera attraktiva prisnivåer, t.ex. genom en halvering av momsen (från ). En arbetsgrupp inom har dock i en studie (Ds 2002:51) bedömt att en differentierad moms för miljömärkta resp övriga livsmedel uppenbart kan komma i konflikt med den likabehandlingsprincip som enligt måste upprätt- hållas på momsområdet. Jag har givetvis full förståelse för det tekniskt-fiskala värdet av så enhetliga momsskatteregler som möjligt. Dock står jag undrande inför tolkningen att t.ex. en KRAV-odlad potatis skall betraktas som likvärdig en potatis som är konventionellt odlad. Till det yttre är slutprodukten potatis identisk, men sett ur ett biologiskt livs- cykelperspektiv – som påbjuds i många sammanhang – handlar det ändå om två skilda produktionslinjer, en med och den andra utan användning av kemiska bekämpningsmedel. Vi vet dokumenterat, att restsubstanser från kemiska bekämpningsmedel stundom läcker från mark till yt- och grundvatten där de utgör en verklig och potentiell riskfaktor, med skadeeffekter som skatte- kollektivet i slutändan kan komma att tvingas betala för att sanera. Regering och riksdag har uttalat att hållbar utveckling är ett övergripande värde som på alla nivåer skall främjas och fördjupas. Produktion och konsumtion av ekologiskt certifierade livsmedel bör rimligen ses som ett av många redskap för att påskynda mål- uppfyllelsen om ett mera hållbart . En momssänkning som sänker priset på ekolivsmedel till konsument i butik, och därmed driver upp volymen av dessa produkter, bör därför, enligt mitt sätt att se, vara fullt relevant. Den ovan nämnda arbetsgruppen konsta- Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet terar också: Det är emellertid enligt rättspraxis inte uteslutet att två produkter kan beskattas olika även om de till det yttre är lika. 3.6Huvudstrategi 6: Ställ om till S.M.A.R.T-mat I delbetänkandet Hållbara laster (HL, kapitel 5) pläderar jag för att den s.k. FSM- eller Första steget-maten, även kallad S.M.A.R.T- maten, bör stå modell för det fortsatta arbetet med en hållbar livs- medelskonsumtion, både i privata hushåll och i den offentliga sek- torns kök, t.ex. i skolor, på sjukhus och . Jag föreslog (HL s. 177) bl.a. att regeringen aktivt verkar för att upphandling och beredning av måltider i stat, kommuner och landsting baseras på riktlinjerna för FSM, kompletterade med det underlag till hand- lingsprogram för Bra mat och fysisk aktivitet som på regeringens uppdrag överlämnades av och . Som förebild och inspiration kommer sådan upp- handling att få positiva konsekvenser för de privata hushållens kon- sumtion. S.M.A.R.T-maten vilar på tre grundpelare: 1.Bra proportioner i maten. 3.Förbättrade/minskade transporter. Jämfört med konsumtionen innebär S.M.A.R.T följande: Större andel vegetabilier = mer bröd, cerealier, potatis, mer baljväxter och frilandsodlade grönsaker efter säsong. Halvering av mängden utrymmesmat (godis, chips, läsk, vin etc.). Högre andel ekologiska livsmedel. mindre totalkonsumtion av kött. Nötköttkon- sumtionen ligger kvar på dagens nivå. Lammkonsumtionen för- dubblas medan dagens gris- och kycklingkonsumtion halveras. I princip allt nöt och lamm som äts bör vara svenskt betes/grovfoderkött, så mycket som möjligt från naturbetes- drift. Mat med miljöanpassade transporter, basvaror bör vara produ- cerade inom regionen. Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet I S.M.A.R.T-konceptet ingår även att byta till flytande matfetter samt att äta fisk och skaldjur två till . Där finns också rekommendation om magra mejeri- och charkprodukter. Detta överensstämmer i hög grad med de mål som presenteras i och förslag till Handlings- plan för goda matvanor 2005. Förändringar av matvanorna i den riktning som S.M.A.R.T- modellen innebär skulle kunna ge både folkhälso- och miljövinster. Hälsovinsterna utgörs av minskade risker för övervikt, hjärt- kärlsjukdomar och eventuellt även cancer. Detta är indirekt också god samhällsekonomi i ett läge där enbart fetma och fetmarelaterade sjukdomar kostar mer än i sjukvården och minst lika mycket i produktionsbortfall. Utgifterna för samtliga kost- och fysiskt aktivitetsrelaterade sjukdomar uppgår f.n. till 5–av totala hälso- och sjukvårdskostnader. (Källa: och , i underlaget till handlingsplan för goda mat- vanor och ökad fysisk aktivitet, 2005). Miljövinsterna utgörs av minskningar i försurning, övergödning och klimatförändringar. Mindre användning av kemiska be- kämpningsmedel gynnar både vatten, biologisk mångfald och hälsa. Hushållsekonomin vinner på S.M.A.R.T. Beräkningar från och visar att matkostnaden per person och år sjunker med , dvs. 15 pro- cent. S.M.A.R.T-konceptet gynnar alltså en hållbar livsmedelskonsum- tion i alla tre dimensionerna – ekologiskt, socialt/hälsomässigt och ekonomiskt. 3.6.2Analys: Hur ser läget ut för S.M.A.R.T-maten i den offentliga sektorn? serveras ca 5 miljoner måltider per dag utanför hemmet, många av dem i offentliga storhushåll som helt eller delvis finansie- ras med skattemedel. Åtskilliga storhushåll i kommuner, landsting/regioner eller enskilda restauranger och caféer har visat att det går att förändra Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet mathållningen i den riktning som S.M.A.R.T-modellen innebär. På vägen stöter man på både problem och framgångsfaktorer. Ge klara politiska mål om konsumtionsandel ekologiska livs- medel både nationellt och lokalt. Det sätter fart på utveck- lingen, liksom positiva politiker och tjänstemän. Påverka attityder och beteenden genom att utbilda personalen inom offentliga kök, skola/barnomsorg på temat hälsosamma och miljöanpassade matval. Förändra matsedlarna enligt S.M.A.R.T:s modell och rationa- lisera arbetsmetoderna i köket för att få ekonomiskt utrymme för mer ekologisk och närproducerad mat. Ett ekonomiskt till- skott är dock även önskvärt, åtminstone i ett inledningsskede. Skapa ekonomiska förutsättningar för att införa fler ekologiska varor genom att minska på livsmedelssvinnet, energiförbruk- ningen och sjukfrånvaron i köket. Informera om och förankra hos matgästerna vad miljö- och hälsoanpassade måltider innebär. Öka stödet till förädling av regionalt producerade och miljö- anpassade livsmedel till storhushållen. Frånvaron av förankrade politiska mål om miljöanpassade mål- tider. Varierande och kunskaper om attityder till miljöanpassade mål- tider inom personalgruppen. Ekologiska livsmedel är oftast dyrare vilket är ett av de största problemen i ett inledningsskede, särskilt om man har en ansträngd budget. Varierande tillgång och kvalité på miljöanpassade och ekolo- giska livsmedel. För små sortimentet, fel förpackningsstorlek, osäkra leveran- ser. Matgästernas/konsumenternas syn på god och prisvärd mat stämmer inte alltid överens med miljöanpassad mat enligt S.M.A.R.T:s modell. Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet Många konsumenters okunskap om matens miljö- och hälso- påverkan. Den totala livsmedelskostnaden i hushållen är per person och år totalt (2005). Av dessa pengar går till s.k. utrymmesmat. och Livs- medelsverkets rapport visar, som nämnts, att matkostnaderna enligt SMART:s modell skulle bli ca lägre, dvs. per person och år. I ett storhushåll kan man troligen inte göra en lika stor neddrag- ning av utrymmesmaten. Ändå kan detta ge en fingervisning om att många förändringar i en matsedel kan göras inom befintlig budget om både personal och matgäster är kunniga och motiverade till förändringar. I Ekocentrums skrift i storhushåll – Goda exempel ges exempel på hur man i kommunala kök lyckats införa ekologiska livsmedel utan ökad budget. Ett ekonomiskt tillskott till budgeten kan dock vara ett sätt att komma igång. De ekologiskt certifierade livsmedlen är enligt i genomsnitt dyrare. För vissa av dem är skillnaden emellertid obefintlig eller mycket liten. 3.6.3Mina förslag till åtgärder Förslag 1: Regeringen bör initiera en nationell satsning på utbildning för mera S.M.A.R.T-mat i den offentliga sektorn. Motivering: Nästan femtio utbildningar på bl.a. S.M.A.R.T-kon- ceptet har på uppdrag av hållits i det rikstäckande projektet , med och Eko- centrum – Informationscentrum för Ekologiska produkter. Syftet har varit att öka användningen av de ekologiska produk- terna genom ökad kunskap om mat, miljö, hälsa. Snarlika utbild- ningar har även genomförts av inom pro- jektet Näreko i och för köken inom Västra Göta- lands-regionen. Jag föreslår att all personal som arbetar i offentliga storhushåll och restauranger samt lärare i hem- och konsumentkunskap, stor- hushåll- och restaurangutbildningar ges möjlighet till utbildning inom området mat, miljö och hälsa, väsentligen med Äta hållbart – åtgärder i jordbruks-, handels- och konsumentledet utgångspunkt från S.M.A.R.T-konceptet, kompletterat med det förslag till Handlingsprogram för goda matvanor och ökad fysisk aktivitet som utarbetats av och soinstitut. Utbildningen bör även utformas mot bakgrund av det förslag jag väckt om ett offentligt konsumtionsmål om ekologiskt certifierade livsmedel. Regeringen bör uppdra åt bl.a. Ekocentrum, Tillämpad närings- lära i samt Ekologiskt Marknadscentrum i att utarbeta ett samlat, nationellt utbildningsprogram för storhushåll med fokus i S.M.A.R.T-konceptet och ekologiskt cer- tifierade livsmedel. Den praktiska utbildningen av verksamhetsledare, kokerskor m.fl. skall i görligaste mån utföras av lämpliga lokala och regionala aktörer, t.ex. hushållninssällskapen, i samförstånd med berörda kommuner och landsting samt med Kommuner och Landsting.