sou · GTB354d3 · 2006-01-01 00:00:00 — när det föreligger nödvärn eller nödrätt. I andra fall kan medicineringen innebära en behandling som läkare skall utföra. All sjukvård enligt hälso- och sjukvårds- lagen (1982:763) förutsätter emellertid i princip samtycke av patienten13. Bestämmelser om vård utan patientens samtycke finns 13 Se även JO 1995/96 s. 123. JO ansåg att det inte fanns förutsättningar att tvångsmedicinera en intagen. Läkare hade injicerat lugnande medel i en intagen trots att denne protesterat mot detta. Det var oklart om en nödsituation förelåg. Gemensamhet med andra intagna bl.a. i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård och i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Utredningen om isolering inom kriminalvården föreslog i sitt betänkande Avskildhet och gemenskap inom kriminalvården (SOU 1979:4) att kriminalvården skulle få tvångsmedicinera en intagen i samband med ett våldsamt uppträdande. De flesta remiss- instanserna ställde sig dock avvisande eller i vart fall tveksamma till förslaget. Regeringen gjorde bedömningen att tvångsvis genomförd medicinering inte skulle medges i denna situation. Kommittén delar denna bedömning. Narkotikamissbruket är utbrett. Det kan inte uteslutas att en del av de orostillstånd som gör det nödvändigt att tillgripa fängsel orsakas av drogpåverkan. Det är enligt kommittén olämpligt att utan närmare kännedom om vilket eller vilka preparat som orsakat orostillståndet tillföra psykofarmaka. Allergiska reaktioner och i värsta fall chocktillstånd kan upp- komma och anstalterna saknar medicinska resurser att behandla sådana komplikationer. Till detta kan anföras att ångestdämpande medel bör användas restriktivt. Även om medicinsk behandling av en intagen som befinner sig i ett starkt orostillstånd kan göra ett ingripande med fängsel onödigt anser kommittén att en sådan möjlighet inte bör införas. Medicinering bör därför i princip bli aktuellt bara när det finns förutsättningar för det enligt sjukvårds- lagstiftningen eller i de undantagsfall då det kan anses vara en nödsituation. De nuvarande reglerna om läkarundersökning av den som är avskild bör överföras i sak oförändrad till de nya lagen. Enligt kommitténs mening är det dock lämpligt att samla reglerna om läkar- undersökning av avskilda intagna i en enda regel. Enligt kommitténs mening är det lämpligt att i den regeln ange att den som är avskild på grund av att han eller hon uppträder våldsamt skall undersökas av läkare . Vidare bör anges att en intagen oavsett på vilken grund den intagne är avskild skall bli undersökt av läkare om det behövs med hänsyn till den intagnes hälsotillstånd och i vart fall en gång . 17 Intagens kontakt med omvärlden För att minska de skadliga följderna av frihetsberövandet är det viktigt att de intagna får hålla kontakt med personer utanför anstalterna. Det gäller främst anhöriga. Men även andra kontakter kan vara värdefulla för den intagne både när det gäller att främja dennes anpassning i samhället och för att minska skade- verkningarna av frihetsberövandet. Kommitténs förslag har utformats mot bakgrund av dessa hänsyn. De intagnas kontakter med omvärlden sker genom att de intagna skriver brev, tar emot besök eller telefonsamtal samt genom olika former av vistelser utanför anstalt. I vissa fall har intagna även möjlighet att ha kontakt med t.ex. en skola genom att koppla upp sig via Internet. I detta avsnitt behandlas intagnas kontakter med personer utanför anstalten i form av brevväxling, besök och telefonsamtal och andra elektroniska meddelanden. Vistelser utanför anstalt behandlas i kapitel 27–28. Även kontakten intagna emellan kan vara viktig för att minska de skadliga effekterna av frihetsberövandet. Intagnas möjligheter till gemensamhet med andra intagna behandlas i kapitel 16. Bestämmelser om granskning av brev och andra skriftliga meddelanden till eller från intagna innebär begränsningar i de intagnas rätt till förtrolig kommunikation. Varje medborgare är enligt 2 kap. 6 § regeringsformen (RF) gentemot det allmänna skyddad bl.a. mot undersökning av brev eller annan förtrolig försändelse eller annat förtroligt meddelande. Skyddet innefattar fotografering av skriftliga handlingar och genomlysning av brev. I den mån en bestämmelse medger att försändelse till eller från en Intagens kontakt med omvärlden intagen stoppas innebär den inte bara ett intrång i rätten till förtrolig kommunikation utan en inskränkning i yttrandefriheten (se 2 kap. 1 § 1 RF) för avsändaren och i informationsfriheten (se 2 kap. 1 § 2 RF) för mottagaren, jfr prop. 1975/76:209 s. 123. Om inte annat följer av särskilda föreskrifter i lag är utlänning här i riket likställd med svensk medborgare i fråga om nämnda friheter (2 kap. 22 § andra stycket 1 och 3 RF). Nämnda rättigheter får enligt 2 kap. 12 § RF begränsas genom lag. Under vilka förutsätt- ningar begränsningar får ske i yttrandefriheten och informations- friheten anges i 2 kap. 13 § RF. Begränsningar i dessa friheter får bl.a. ske med hänsyn till rikets säkerhet, allmän ordning och säkerhet eller om annat särskilt viktigt skäl föranleder det. För intagna i anstalt har begränsning skett genom regleringen i 25–27 §§ KvaL. En granskning i strid med reglerna kan innebära inte bara en överträdelse av utan också av rätten i artikel 8 i om respekt för korrespondens (jfr t.ex. Goral mot , dom och mot , dom ). I t.ex. mot , dom och Radaj m.fl. mot , dom gjorde domstolen bedömningen att kontrollen av en fånges korre- spondens var grundad på en lag som inte innehöll tillräckligt precisa regler för att uppfylla kravet på laglighet i artikel 8:2 i konventionen. Utgångspunkterna för reglerna om brevgranskning är därför att det är ett allvarligt ingrepp i den enskildes personliga integritet. Principen i KvaL är därför att brevgranskning endast får ske om det behövs av säkerhetsskäl och inte som ett led i arbetet med att anpassa den intagne i samhället (prop. 1974:20 s. 93). Det gäller olika regler beroende på om den intagne är placerad i sluten eller öppen anstalt. Särskilda regler gäller vidare för det fallet att den intagne är placerad på säkerhetsavdelning (tidigare benämnt specialavdelning) eller om den intagne är avskild under utredningen av ett disciplinärende. Brev eller andra försändelser får under de i 25–28 §§ KvaL angivna förutsättningar granskas för undersökning av om de inne- håller något otillåtet föremål eller för att undersöka om de inne- håller något meddelande om planläggning av brottslig verksamhet, avvikande eller något annat liknande förfarande. Granskning av brev kan innefatta olika åtgärder som t.ex. genomlysning av oöppnat brev, öppning av brev utan läsning och genomläsning av brev. Intagens kontakt med omvärlden föremål är otillåtet om det inte får föras in till eller inte får innehas i en anstalt. I 26 § första stycket KvaL regleras under vilka förutsättningar brev eller andra försändelser får granskas för undersökning av om de innehåller något otillåtet föremål. Sådan granskning får generellt ske beträffande intagen som är placerad i sluten anstalt och skall ske beträffande intagen som är placerad på säkerhetsavdelning. Beträffande intagen som är placerad på öppen anstalt får sådan granskning ske endast om det finns anledning anta att brevet eller försändelsen innehåller något otillåtet föremål eller om det sker stickprovsvis. I paragrafens andra stycke regleras under vilka förutsättningar granskning får ske för att undersöka om ett brev eller en för- sändelse innehåller något meddelande om planläggning av brottslig verksamhet, avvikande eller något annat liknande förfarande. Sådan granskning skall alltid ske beträffande intagen som är placerad på en säkerhetsavdelning. Det får även ske beträffande andra intagna, när det finns anledning att anta att en försändelse innehåller ett sådant meddelande. Beträffande intagen som är placerad på sluten anstalt får sådan granskning ske om det sker stickprovsvis eller om det behövs med hänsyn till den intagnes särskilda förhållanden. Nämnda bestämmelser om granskning gäller inte brev mellan intagen och svensk myndighet, internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller advokat. Sådant brev skall enligt 25 § KvaL vidarebefordras utan granskning. Om brev anges vara avsänt från svensk myndighet, sådant internationellt organ eller advokat och det skäligen kan misstänkas att uppgiften är oriktig får dock även ett sådant brev granskas om förhållandet inte kan klarläggas på annat sätt. Om en intagen under utredningen av ett disciplinärende hålls avskild från andra intagna får han enligt 26 § fjärde stycket förhindras från kontakter med andra personer genom brev i den utsträckning det är oundgängligen nödvändigt för att syftet med utredningen inte skall äventyras. Bestämmelsen behandlas i 16.2.12. Av 27 § KvaL första stycket följer att granskning av brev eller andra försändelser inte får vara mer ingående än nödvändigt med hänsyn till granskningens syfte. Granskning i syfte att leta efter otillåtna föremål medger därför inte t.ex. genomläsning av brevet (se allmänna råd under 4 kap. 1 § KVVFS 2005:2). Intagens kontakt med omvärlden Av 27 § andra stycket KvaL följer att intagen bör vara närvarande vid öppning av brev eller andra försändelser om det lämpligen kan ske. Brev eller andra försändelser som granskats får enligt bestäm- melsens tredje stycke kvarhållas, om det är påkallat av säkerhets- skäl. Den intagne skall i så fall genast underrättas därom. Är det fråga om ankommande försändelser skall den intagne i den utsträckning det lämpligen kan ske få kännedom om innehållet. En kvarhållen försändelse skall utlämnas till den intagne så snart det kan ske och senast när anstaltsvården upphör om det inte finns särskilda skäl som talar mot det. Särskilda skäl för att inte lämna ut en kvarhållen försändelse kan t.ex. vara att den innehåller information som kan utgöra fara för annans liv eller hälsa eller uppgifter som kan påverka ordning och säkerhet i anstalten (allmänna råd under 4 kap. 1 § KVVFS 2005:2). Bedöms innehållet i en försändelse kunna vara straffbart i samband med innehav eller spridning skall polis underrättas (se 4 kap. 2 § KVVFS 2005:2). Av 28 § KvaL följer att bestämmelserna om brev och andra försändelser även gäller annat skriftligt meddelande. Ett meddelande kan t.ex. överlämnas till den intagne vid besök. De ovan nämnda reglerna gäller enligt samma paragraf även försändelser till eller från sammanslutning av intagna. Intagens kontakt med omvärlden Kommitténs förslag: Brev till eller från den som är intagen i anstalt får, om det är nödvändigt med hänsyn till ordning eller säkerhet, granskas för att undersöka om det innehåller något otillåtet föremål eller något meddelande om brottslig verksamhet, rymning eller annat liknande förfarande. Brev mellan en intagen och en advokat, en svensk myndighet eller ett internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda skall vidare- befordras utan granskning. Om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare är oriktig får brevet dock granskas i syfte att utreda vem avsändaren är. Vid öppning av brev bör den intagne vara närvarande om det lämpligen kan ske. Brev som granskats får hållas kvar, om det är nödvändigt med hänsyn till ordning eller säkerhet. Den intagne skall i så fall som regel genast underrättas därom. Är det fråga om ankommande brev skall den intagne i den utsträckning det är lämpligt få information om innehållet i det. Ett kvarhållet brev skall lämnas ut till den intagne så snart det kan ske och senast när den intagne villkorligt friges, om det inte finns särskilda skäl mot ett utlämnande. Kopior och översättningar av granskade brev till eller från intagna skall förstöras så snart de inte längre behövs. Kriminalvården får använda uppgifter som framkommit vid granskningen av brev i det säkerhets- och brottsförebyggande arbetet. Bestämmelserna om granskning av brev gäller även annan försändelse eller annat skriftligt meddelande. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om i vilken omfattning brev till och från en viss eller vissa grupper intagna skall granskas. Kommitténs bedömning: Bestämmelserna gäller oavsett i vilken egenskap den intagne skickar eller tar emot brevet, försändelsen eller det skriftliga meddelandet. Någon särskild regel om att reglerna om brevgranskning skall gälla även försändelser till och från en sammanslutning av intagna anser kommittén inte behövs tas in i den nya lagen. Intagens kontakt med omvärlden Som angetts ovan är det – i syfte att begränsa de skadliga verkningar som ett fängelsestraff medför – viktigt att de intagna kan upprätthålla kontakter med personer utanför anstalten och då framför allt med anhöriga. Sådan kontakt kan ske genom brev eller andra försändelser. Försändelser av olika slag kan även användas för att föra in narkotika och andra otillåtna varor i anstalten liksom för att planera brottslig verksamhet, rymning eller annat liknande förfarande. Det är därför nödvändigt att försändelser till eller från intagna kan granskas av kriminalvården. Den granskning som behandlas här är granskning som sker sedan ett brev, en försändelse eller ett skriftligt meddelande lämnats över till befordran till den intagne. När en besökare blir föremål för allmän inpasseringskontroll får granskning av brev inte ske (se avsnitt 18.14.2). Med hänsyn till att granskning av försändelser innebär en inskränkning i grundlagsskyddade rättigheter är det viktigt att sådan granskning sker endast när det kan anses nödvändigt. Enligt kommitténs mening bör granskningen endast få ske i syfte att upprätthålla ordning och säkerhet. I likhet med vad som gäller skall granskning därför inte få ske som ett led i arbetet med att anpassa den intagne i samhället. Reglerna om granskning av brev och andra försändelser bör således bygga på att granskning endast skall ske för att förebygga och hindra att intagna planerar eller leder brottslig verksamhet eller sätter säkerheten i fara genom att t.ex. förbereda rymningar eller ta emot narkotika eller andra otillåtna varor. innebär omedel- bara risker ur ordningssynpunkt även risker ur säkerhetssynpunkt. I förtydligande syfte bör i lagen anges att det inte bara är risker med hänsyn till säkerheten utan också risker med hänsyn till ordningen som är relevanta vid granskningen. Av lagen bör vidare klart framgå i vilket syfte granskningen får ske. Detta är en förutsättning inte bara för att uppfylla RF:s krav utan också för att granskningen skall anses förenlig med artikel 8 i om respekt för korrespondens (jfr ovan nämnda rättsfall). Kommittén utvecklar syftet med granskningen i det följande. Intagens kontakt med omvärlden Granskning i syfte att söka efter otillåtna föremål Som angetts på flera håll i betänkandet finns det inte något skäl att i lag bibehålla begreppen sluten och öppen om anstalter. Den nuvarande skillnaden i reglerna om granskning om brev och andra försändelser har motiverats med att behovet av att granska försändelser till eller från intagna inte är lika stort på öppna anstalter som på slutna (jfr prop. 1994/95:124 s. 30). Den risk- bedömning som ligger till grund för olika bestämmelser för intagna på sluten respektive öppen anstalt anser kommittén bör kunna göras inom ramen för en enhetlig reglering som i lag görs oberoende av anstaltens säkerhetsnivå. En jämförelse kan här göras med den gemensamma reglering beträffande brevgranskning som infördes för slutna anstalter (SFS 1995:492). gällde att brev och andra försändelser alltid skulle granskas på slutna riksanstalter i syfte att söka efter otillåtna föremål medan sådan granskning endast fick ske vid sluten lokalanstalt om det i det enskilda fallet fanns en konkret misstanke därom. Genom lagändringen infördes den nu gällande regeln att brev och andra försändelser får granskas vid slutna anstalter i syfte att utreda om de innehåller otillåtna föremål. En obligatorisk regel om granskning bibehölls för intagna på säker- hetsavdelning. Det förhållandet att det inte längre var obligatoriskt med sådan granskning för övriga intagna på sluten anstalt kan visserligen sägas ha inneburit en viss lättnad i förhållande till tidigare reglering vad gällde intagna på sluten riksanstalt. innebar den nya regleringen en skärpning vad gällde intagna på sluten lokalanstalt eftersom man där tidigare endast fick granska brev vid konkret misstanke om otillåtna föremål. De närmare bestämmelserna för granskningen vid olika slutna anstalter överläts därmed på kriminalvården. I förarbetena till lagändringen uttalade regeringen att vid de anstalter där det föreligger mer än tillfälliga narkotikaproblem bör försändelserna till de intagna regelmässigt granskas för att utröna om de innehåller narkotika eller andra otillåtna föremål (jfr prop. 1994/95:124 s. 30). Det bör, enligt kommitténs bedömning, vara möjligt att på motsvarande sätt införa en enhetlig reglering för alla anstalter såväl slutna som öppna. Det förekommer att narkotika smugglas in till intagna under frimärket på kuverten. I syfte att hålla anstalterna fria från nar- kotika skulle man kunna tänka sig att alla försändelser öppnas och Intagens kontakt med omvärlden att de intagna endast får del av innehållet i försändelsen, inte av kuvertet. En sådan regel bör emellertid undvikas med hänsyn till grundlagsskyddet för förtrolig kommunikation. Det skulle visser- ligen kunna uppvägas av att försändelserna alltid öppnades i den intagnes närvaro. Det är emellertid inte praktiskt genomförbart på alla anstalter. Ett öppnande av försändelser till och från intagna skall således i det nya regelverket bygga på att det är nödvändigt med hänsyn till ordning och säkerhet. Granskning i syfte att undersöka om en försändelse innehåller meddelande om planläggning av brottslig verksamhet, rymning eller annat liknande förfarande är i regel mer integritetskränkande än en granskning som enbart sker för att söka efter otillåtna föremål. Sökandet efter otillåtna föremål kan ofta ske utan att försändelsen öppnas och i vart fall utan att ett meddelande läses. Att personalen vid anstalterna har rätt att även läsa breven innebär ett betydande intrång i de intagnas integritet. För att kriminal- vården skall kunna förhindra att de intagna rymmer, fritas eller begår nya brott under verkställigheten måste kriminalvården dock ha möjlighet att även ta del av innehållet i försändelser. Av de skäl som anförts ovan finns det anledning att införa en enhetlig reglering även vad gäller granskning av brev. Fängelse- utredningen föreslog i sitt betänkande Verkställighet av fängelse- straff (SOU 1993:76) att kriminalvården skulle ges en möjlighet att generellt granska försändelser till och från intagna på sluten anstalt i sådant syfte. Enligt regeringen var narkotikasituationen i de svenska fängelserna emellertid inte så allvarlig att den motiverade en så långtgående regel som den föreslagit (prop. 1994/95:124 s. 31). Den nuvarande regelns utformning har beskrivits ovan. Frågan är om det nu finns anledning att införa mer effektiva regler för granskning av nämnda slag av meddelanden. Utgångspunkten för kommitténs direktiv är att all form av drogmissbruk skall identifieras och bekämpas. Kampen mot missbruket måste, enligt direktiven, bedrivas både genom ambitiösa behandlingsinsatser och effektiva kontrollåtgärder. I ett annat sammanhang anges i direktiven att det inte är acceptabelt att brott Intagens kontakt med omvärlden begås under det att utdömda påföljder verkställs och att det är nödvändigt att kriminalvården har effektiva verktyg att motverka de kriminella nätverkens aktiviteter i anstalterna och även i övrigt hantera intagna som utgör säkerhetsrisker. De intagnas kontakter med omvärlden är förhållanden som måste ägnas särskild uppmärk- samhet enligt direktiven. Antalet narkotikamissbrukare i anstalterna har ökat . Andelen narkotikamissbrukare inskrivna i anstalt uppgår till 54 procent1. Det är en ökning med sedan regeringen tog ställning i frågan i det angivna lagstiftningsärendet . Enligt kommitténs mening är det oacceptabelt att de intagna kan organisera införsel av narkotika och planera andra brott genom brevväxling med personer utanför anstalt. Även om antalet rymningar från anstalter minskat är det ett faktum att det skett fyra uppmärksammade rymningar och fritagningar från säkraste anstalter. För intagna som är placerade på plats med särskilt hög säkerhet kommer granskning av brev att vara obligatorisk, (se avsnitt 19.4.3). Även övriga intagnas brev och försändelser bör dock få granskas om det är motiverat ur ordnings- eller säkerhetssynpunkt. Enligt kommitténs mening väger intresset av att hålla anstalterna fria från narkotika och olika former av kriminell verksamhet tungt. I syfte att ge kriminalvården sådana effektiva verktyg som efter- lyses i våra direktiv föreslår kommittén att kriminalvården ges möjlighet att – när det bedöms som nödvändigt med hänsyn till ordningen och säkerheten – även granska brev och andra för- sändelser i syfte att undersöka om de innehåller meddelande om brottslig verksamhet, rymning eller annat liknande förfarande. Den föreslagna bestämmelsen innebär inte att man genom att kvarhålla en försändelse kan hindra en intagen från att använda anstötligt eller nedsättande språk i ett brev. Det måste vara fråga om uppgifter som har en klar risk ur ordnings- eller säkerhets- synpunkt. Det kan gälla t.ex. om det finns uttalanden i brevet som uppmanar till brott eller direkt utgör brott (jfr JO 1982/83 s. 140). 1 , se Kriminalvårdens redovisning om drogsituationen 2003. Intagens kontakt med omvärlden Brev som skall vidarebefordras utan granskning Nuvarande regel att brev mellan en intagen och en advokat, en svensk myndighet eller ett internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda skall vidare- befordras utan granskning bör i princip bibehållas. Det innebär att de ovan föreslagna reglerna om granskning i syfte att undersöka om ett brev eller en försändelse innehåller otillåtet föremål eller ett meddelande om brottslig verksamhet, rymning eller annat liknande förfarande inte gäller för nämnda slag av brev. Det gäller även om brevet varit föremål för eftersändning (jfr JO 2003/04 s. 136). Kommittén har inte inom ramen för sitt arbete haft möjlighet att närmare granska om ytterligare myndigheter skulle tas in i upp- räkningen som en följd av förpliktelser enligt Europa- konventionen och medlemskap i . Den frågan bör där- för övervägas i annat sammanhang. Kommittén vill dock anmärka att i en dom (Matwiejczuk mot , dom ) funnit att öppnandet av ett brev från utan att den intagne varit närvarande ansetts strida mot rätten till respekt för korrespondens i artikel 8 i Europa- konventionen. Regeln om den intagnes närvaro vid öppnandet behandlas vidare nedan. Den nuvarande bestämmelsen om när brev mellan intagen och svensk myndighet m.m. får granskas är enligt kommitténs upp- fattning alltför restriktiv med hänsyn till att det inte sällan före- kommer att intagna använder sig av myndighetskuvert för att dölja rätt avsändare. Kommittén anser att nivån på misstanken för när sådant brev får kontrolleras bör kunna sänkas något. Ett sådant brev eller sådan försändelse bör få granskas redan när det finns anledning att anta att uppgiften är oriktig. Ett sådant förslag lämnades av men kom aldrig att genomföras. En något lägre misstankenivå är, enligt kommitténs mening, motiverad i syfte att ge kriminalvården de effektiva verktyg till kontroll bl.a. av intagnas kontakter med omvärlden som kriminal- vården skall ha enligt våra direktiv. Mot denna bakgrund har kommittén stannat för att föreslå att granskning av en försändelse som anges vara avsänt från en advokat, en svensk myndighet eller ett internationellt organ, som har av erkänd behörighet får granskas om det finns anledning att anta att uppgiften är oriktig. Intagens kontakt med omvärlden Granskning av alla meddelanden