sou · GTB337 · 2006-01-01 00:00:00 — Det har bl.a. handlat om att utveckla läromedel för flexi- belt lärande och att ta fram webbaserat kursmaterial för kontakt- tolkutbildningen. TÖI får enligt förordningen (1991:976, ändrad 1996) besluta om att statsbidrag ska lämnas till utbildningsanordnarens kostnader för deltagarnas resor och inackordering samt för stipendier till del- tagarna. Av TÖI:s årsredovisning framgår att av det totala anslaget till kontakttolkutbildning avsåg inackorde- ringskostnader, deltagarnas resekostnader och stipendier. Ersättningen för rese- och inackorderingskostnaderna samt stipendiekostnaderna betalas ut till utbildningsanordnaren mot rekvisition efter slutförd utbildning. Gällande regler för rese- ersättning, inackordering och stipendier framgår av TÖI:s komplet- terande föreskrifter (Dnr. TÖI 124/04). Kurserna för studerande på folkhögskolor är kostnadsfria. En mindre avgift, 400–, tas ut för kurslitteratur och kopior. Deltagarna bor och äter utan kostnad på skolan. Deltagare i studieförbund betalar en kursavgift, som kan variera beroende på utbildningsanordnare. Vissa tolkförmedlingar ersätter sina registrerade tolkar för deras kursavgifter. För studerande i högskoleutbildningen till kontakttolk utgår studiemedel enligt samma principer som gäller för all universitets- och högskoleutbildning. Studiemedelsbeloppet är innevarande år (2005) , varav är ett bidrag och övrigt är ett lån. Undervisningen av kontakttolkar sker dels i svenska, det aktuella tolkspråket och tolkkunskap, dels i inom respektive delkurs och i tolkning. Det finns inte någon tillgänglig statistik som visar hur många lärare som undervisar inom respektive utbildning och inte heller om dessa lärare har pedagogisk utbildning. Av det totala anslaget till kontakttolkutbildning inom folkbild- ningen 2004 användes av anslaget till undervisning och administration hos utbildningsanordnarna. Det saknas formella behörighetskrav för att undervisa blivande kontakttolkar inom folkbildningen. Enligt TÖI:s kompletterande föreskrifter ska språkhandledarna vara auktoriserade tolkar, om det gäller ett auktorisationsspråk. Dessutom ska språkhandledarna ha genomgått de språkhandledarutbildningar och seminarier som arrangerats av TÖI samt av folkhögskolor och studieförbund. Undervisningen i inom varje delkurs sker oftast av folk- högskolans lärare eller av auktoriserade tolkar. När det gäller språk- utbildningen finns enligt uppgifter från TÖI ca 190 språkhand- ledare i mer än 50 språk. Det saknas således språkhandledare i ca 100 språk. De största svårigheterna när det gäller lärarförsörj- ning är enligt TÖI att få fram språkhandledare i de små tolk- Dessa ska ha tid och möjlighet samt anse det ekonomiskt motiverat att satsa på en egen utbildning för att därefter ta på sig rollen som språkhandledare, som det oftast inte går att försörja sig på. De ska också ha viss pedagogisk begåvning samt arbeta enligt en folkbildande metodik. För undervisningen i språk och ansvarar universitetslärare, dvs. högskoleadjunkter och/eller högskolelektorer. Beroende på när de fick sin anställning ingår krav på pedagogisk erfarenhet. Enligt TÖI är det svårt att ange hur många och vilka lärare som undervisar, eftersom det varierar beroende på det tolkspråk det gäller och tillgången på lärare. Ofta använder man samma lärare inom högskolan och folkbildningen. Särskilt gäller det utbildning i tolkteknik och tolkning där språkhandledare, som ofta även har erfarenhet av utbildning på högskola, undervisar. I den reguljära utbildningen av kontakttolkar finns varken resurser eller möjlighet att erbjuda kontinuerlig studievägledning, eftersom utbildningen är splittrad på vecko- och veckoslutskurser på folk- högskolor eller cirkelverksamhet. I samband med den försöksverksamhet som pågår på Katrine- bergs och folkhögskolor (avsnitt 7.6.5) pågår även försök med studievägledning . Från dessa skolor framhålls att aktiv studievägledning skulle innebära en avsevärd kvalitetshöjning om den studerande vid slutet av en pågående kurs får återkoppling på sina insatser. För detta ändamål upprättas en individuell studie- plan vid slutet av den första grundkursen. I detta kapitel har vi sammanfört en del av de iakttagelser vi gjort vid genomgång av internationellt material i samband med våra för- slag om införande av dels ett tvåspråkighetstest, dels ett nationellt register över tolkar. De länder vi inhämtat information från är , , och . I och har lagts för- slag om kvalifikationskriterier för framför allt rättstolkar och upp- byggnaden av register. I de olika länderna använder man sig av olika tester/bedömningar för att testa redan yrkesverksamma tolkar och/eller som förkunskapstest innan man börjar tolkutbildning. Det är inte möjligt att kopiera andra länders system, som är upp- byggda utifrån andra samhällsförhållanden, traditioner, behov och förutsättningar. Däremot är det möjligt att hämta förebilder och idéer som kan ligga till grund för en transformering av system från ett land till ett annat lands förhållanden. Inom EU pågår dessutom ett arbete med att dels fastställa rätten till tolk och omfattningen av tolkningen inom rättsväsendet, dels med att fastställa kvalitetskriterier för rättstolkar och säkerställa att kvalitén på rättstolkarna är likartad inom EU.1 Det norska tvåspråkighetstestet ligger nära våra utgångspunkter för att föreslå införande av ett tvåspråkighetstest som urvals- instrument vid antagning till den sammanhållna grundutbildningen av kontakttolkar. Problemen med kompetenta tolkar i de små tolkspråken och hur man bedömer deras kunskaper uppmärksammas på olika sätt i de fyra länderna. 1 I samband med från kommissionen om rättsgarantier för misstänkta och tilltalade i brottmål i EU har medlemsstaterna fått förfrågningar om bl.a. behov av nationella register över juridiska tolkar, system för auktorisering och ackrediteringar. Även en fråga om ett gemensamt europeiskt register över rättstolkar ställdes. Inom Grotius projektet arbetar man bl.a. med kvalitetskriterier för rättstolkar. Equal Access to across Language and Culture in the EU. Grotius project 2001/GRP/015). Det finns två utbildningar i , dels till cand. merc och dels till Statsprøvet Tolk. Utbildningen till Statsprøvet Tolk (mot- svarar vår auktoriserade tolk) är en deltidsutbildning på universi- tetsnivå som tar . Utbildningen erbjuds vid Handelshøjskolen i och ges i de språk som man inte kan utbilda sig till cand.ling.merc, exempelvis albanska, arabiska, farsi, polska, bosni- ska/kroatiska/serbiska, somali, urdu, m.fl. De med dokumenterade kunskaper i danska och det andra språket på studentereksamensniveau (A-nivå), är berättigade att bedriva studierna. Om de sökande inte kan visa betyg eller intyg på sina språkkunskaper måste de genomgå olika prov. De sökande som har en utländsk examen men som inte kan do- kumentera att de behärskar danska på A-nivå måste avlägga Handelshøjskolens prov i danska för utlänningar. Sökande som har en dansk examen men som inte uppfyller kraven på det andra språket ska genomgå ett särskilt antagnings- prov till Statsprøvet tolk. Provet består av en skriftlig och en muntlig del. Man måste ha klarat den skriftliga delen för att få gå upp i det muntliga provet. Den skriftliga delen består av en översättning till och från danska, den muntliga delen utgörs av ett samtal på danska och/eller det andra språket samt en prima vista 2 översättning av en tryckt text på danska och/eller det andra språket. Provet är kostnadsfritt och ges en gång . 2 vista eller Sight translation: Ett prov där tolkens förmåga att muntligt översätta ett skriftligt dokument testas. Tolken har möjlighet att förklara ord han eller hon inte har den korrekta översättningen för, men översättningen i sin helhet måste vara korrekt och inget får utelämnas eller läggas till. För tolkning i domstol finns Rigspolitiets tolkeoversigt som är det enda centrala registret förutom förteckningen över auktoriserade tolkar och översättare. är ansvarig register- hållare. Rigspolitiets tolkeoversigt har tagits fram för i första hand polis och åklagare, men används utöver domstolarna även av Udlændingestyrelsen och Flygtningenævnet. Det är kostnadsfritt att använda sig av registret. Tolkarna är indelade i fyra kategorier: Annan högre språklig utbildning Det fanns cirka 2 500 tolkar/översättare uppförda i förteckningen . Av dessa var cirka 500 antingen översättare, statsprøvet tolk eller hade annan högre språklig utbildning. Färre än 20 tolkar på förteckningen är statsprøvet tolk. Tolkförteckningen har inte registrerat uppgifter om tolkarnas utbildning t.ex. privata kurser eller utbildning i rättstolkning. För- teckningen omfattar tolkar i 140 språk och dialekter. För att bli upptagen under kategorien Övriga är kravet för de icke utbildade tolkarna att deras tolkspråk är deras modersmål, dvs. det språk som de talade/talar i hemmet, eller i skolan i det område som de växte upp i. Dessutom måste de träffa en handläggare vid polisen för samtal. Handläggaren ska informera tolken om tolketik och bilda sig en uppfattning om den sökandes kompetens framför allt vad gäller rollen som neutral och opartisk språkförmedlare. Sökandes muntliga och skriftliga kunskaper i danska och det språk som han eller hon vill tolka i testas genom ett muntligt och skriftligt prov, om det finns tillräckligt material i det språk som avses. I provet använder man sig av texter med såväl allmänt inne- håll som av juridisk karaktär. Det förs diskussioner i om att även andra myndigheter eller organisationer, bl.a. advokater, ska kunna använda sig av registret. 8.2England (UK) En grundförutsättning för att få arbeta som tolk vid rättegångar etc. i UK är att man är förtecknad i det nationella registret (8.2.2). För att kunna bli registrerad måste man ha vissa utbildningar eller bevis på kompetens. Det högsta beviset på en tolks kvalifikationer är Diploma in Interpreting (DPSI). Ett test är Metropolitan Test. Det finns även fastställda nationella standarder inom utbildningsväsendet för språkkunskaper och tolk- kunskaper. DPSI garanterar att tolken fyller vissa professionella kvalifika- tioner för att få arbeta som tolk inom den offentliga sektorn. Enligt DPSI ska tolken ha: goda kunskaper i engelska och det andra språket kunskaper om och förståelse för respektive kulturer ha kompetens inom de relevanta tolkteknikerna kunna fungera professionellt i alla situationer följa tolketiken och tolkpraxisen så som den definierats av (NRPSI) en gedigen kunskap om ämnet och terminologin inom de områden hon eller han tolkar i. DPSI finns inom fyra områden: engelsk juridik, skotsk juridik, hälso- och sjukvård samt Local government (ungefär kommunala förvaltningar). Deltagarna måste ange vilket prov de vill ta. Man examineras i engelska och ytterligare ett språk. Proven finns i ett fyriotal språk.3 Provet för DPSI är i allmänhet tillgängligt för studenter som deltar i kurser godkända av (IoL) som även administrerar proven, men det är inget krav att man gått någon kurs innan man går upp i proven. deltog över 1 000 personer vid proven. Ett flertal skolor (college) erbjuder preparandkurser inför provet i DPSI. Kurserna är inriktade mot de olika proven och ges på de 3 DPSI utfärdas inom följande språk: albanska, amhariska, arabiska (två varianter), bengali, kantonesiska, kroatiska, tjeckiska, dari, holländska, estniska, farsi, franska, tyska, grekisk gujarati, hindi, ungerska, italienska, jamaikiska, japanska, kiswahili, sorani, lettiska, litauiska, mandarin, punjabi (punjabi/urdu), pashto, polska, portugisiska (europeisk eller brasiliansk), rumänska, ryska, serbiska, slovakiska, slovenska, somali, spanska, tamil, thai, turkiska, och urdu (mirpuri/urdu). Man kan t.ex. studera inför provet för hälso- och sjukvårdsdiplom vid i på språken dari, spanska och urdu. Samma college ger också en kurs inriktad mot provet i engelsk juridik och lokala myndigheter. Preparand- kurser ges också på distans vid . De erbju- der kurser i ett flertal språk. Provet består av två delar, en muntlig och en skriftlig. I det muntliga provet testas kandidatens grundläggande språk- kunskaper och tolkkunskaper. Det ingår också en prima vista över- sättning. I det skriftliga provet ska provtagaren ge en skriftlig översättning av en text på ungefär 250 ord från engelska till det andra språket och vice versa. Här får provtagarna använda sig av lexikon eller ordböcker. Vid betygssättningen av provet tar man hänsyn till hur korrekt översättningen är, hur pass kunnig kandidaten är på den specifika terminologin etc. Kandidaterna måste genomföra alla deluppgifterna vid ett examinationstillfälle, men kan göra om proven i vista och den skriftliga översättningen om de misslyckats vid första prov- tillfället. Alla delproven måste ha blivit avklarade och godkända för att kandidaten ska få sitt diplom. Proven är avgiftsbelagda. The Metropolitan Test är mer inriktat på specifik polis- terminologi och omfattar t.ex. förhörsterminologi och översättning och tolkning av förhör till engelska. Kandidaterna testas separat i såväl konsekutiv som simultantolkning. I det muntliga provet ingår att tolka vittnesmål och redogörelser i samband med förhör. För- höret/vittnesmålet ska även översättas till det andra språket som en del av det skriftliga provet. Metropolitan Test finns på drygt 50 språk. Den sökande måste genomföra alla delproven vid ett examinationstillfälle, men om han/hon misslyckas med en eller flera deluppgifter ges ytter- ligare fyra tillfällen att genomföra testet . Det finns även nationellt fastställda ämnesbeskrivningar och betygskriterier för tolkyrket. I National Standards in Interpreting (NSI) och i National Vocational Qualification in Inter- preting (NVQI) beskrivs tolkämnet och betygskriterierna. NSI och NVQI förutsätter att tolken har språkkunskaper som mot- svarar nivå 4 i National Language Standards (NLS), ungefär vår gymnasiekompetens. För att bli tolk måste man ha den nödvändiga kunskapsnivån i bägge språken och de kunskapsnivåer som fast- ställs för tolk i NSI och NVQI. I finns (NRPSI) över tolkar inom den offentliga sektorn (public service) dit myndigheter, kommuner och sjukhus m.fl. kan vända sig när de behöver professionella, kvalificerade och kvalitetssäkrade tolkar. NRPSI är ett register och inte en tolkförmedling och admini- streras av ., som är en helägd icke vinstdrivande del av . Registret är inte tillgängligt för allmänheten, utan endast för organisationer eller myndigheter mot en avgift. Genom registret kan de söka efter en tolk som de själva därefter kontaktar och sluter avtal med. Mer än 150 organisationer använder sig av registret. Genom registret motverkar man att myndigheter eller organisa- tioner anlitar barn, andra familjemedlemmar eller släkt som tolkar. Eftersom användaren själv inte kan bedöma tolkens kvalitet säker- ställer registret att tolkanvändaren inte anlitar en okvalificerad tolk. Det är en rekommendation att rättsväsendet i första hand ska använda sig av tolkar som är uppförda i NRPSI. Registret är en landsomfattande förteckning över tolkar inom den offentliga sektorn och över tolkar i ett flertal språk. De regi- strerade tolkarna arbetar med tolkning inom rättsväsendet och sjukvården. På det lokala planet (ungefär våra kommuner) arbetar de med tolkning av ärenden som rör bostäder, skola, välfärd, miljö och hälsa samt social service. För att bli registrerad måste tolken ha dokumenterad erfarenhet av tolkning och hans/hennes kunskap och kompetens ska ha bedömts objektivt. Tolken måste betala en årlig avgift till registret. Tolkarna ska också ha anslutit sig till den professionella yrkeskodexen och tolketiken Code of Conduct. Alla tolkar måste även lämna in en CRB () Disclosure, dvs. ett utdrag ur straffregister som bevis på sin redbarhet. Att vara registrerad som tolk är inte en garanti för att få arbete men genom att vara registre- rad höjs tolkarnas professionella status. Kategorier och utbildningskriterier i NRPSI CCI*/DPSI** Mer än 400 dokumenterade tolktimmar inom offentlig sektor. (efter 1997) Motsvarande 4/5 nivån i Alternativ A = som ovan För alternativ A krävs inga dokument- erade tolktimmar, men för att bli upp- graderad till full status måste man ha fullgjort enligt ovan. Delstudier i engelska (eller det språk som är tolkens andra språk) där tolk och över- Alternativ C*** =IAA Assesment (LSL) Alternativ D*** = IND Assessment (LSL) Alternativ E= Metropolitan test Alternativ F = DPSI (godkänd muntliga Alternativ G = Metropolitan Test efter 1997 (godkänd muntlig del) Det finns så kallade udda språk där man bedömer att behovet av tolkspråket är viktigare än utvärderingsinstrument. den här kategorin finns tolkar som upp- fyller kravet inom den Mer än 400 dokumenterade tolktimmar inom offentlig verksamhet Mer än 400 dokumenterade tolktimmar inom offentlig sektor. Mer än 100 dokumenterade tolktimmar inom offentlig sektor. *CCI = Certificate in Community Interpreting (förelöpare till DPSI). **DPSI = Diploma in Interpreting. ***Alternativ C och D. Vid (Immigration Appellate Authority) Assessment och IND (Immigration & Nationa- lity Directorate) Assessment testas konsekutiv och simultantolkning. har . (dotterbolag till ) genomfört valideringar/språktester av ca 2 000 tolkar i 150 språk under . Validering- arna utförs när kunden behöver dem. Krav på uppgradering: Tolkarna förväntas uppgradera sig till full status inom en viss tids- rymd. För de med: om de blivit registrerade enligt alternativ B om de blivit registrerade enligt alternativ A Även polisen har ett eget register över tolkar. Tolkarna i polisens register måste vara registrerade i National Register. Varje tolk som vill finnas med i polisens register blir intervjuad och får genomgå en omfattande säkerhetskontroll (Metropolitan Full Counter Terrorist for Unacceptable Criminal Convictions). Tolkarna som finns med på polisens lista bör också ha genomfört Metro- politan Test. I finns ytterligare en databas: , (CIU) över tolkar som anlitas av Immigration & Nationality Directo- rate (IND) – en del av Home Office. I databasen finns 4 500 tolkar i sammanlagt 120 språk som används av immigrationsmyndigheterna. Det är en förteckning över frilanstolkar, och endast tolkar som finns i databasen får användas av tjänstemännen inom IND. CIU annonserar när det uppstår en bristsituation inom ett språk. Man förtecknar inte fler tolkar än vad man tror behövs. Tolkar som är intresserade av upp- drag inom IND måste anmäla sig dit, men blir alltså inte automa- tiskt registrerade. Tolkarna måste uppfylla fastställda kvalifika- tionskrav. Att vara medlem i NRPSI räknas som tillräckligt för att bli registrerad av CIU. Vi har inte inhämtat någon närmare information om olika utbild- ningar till tolk i . Vi redovisar här istället det arbete som bedrivits i och som resulterat i en rapport med förslag till kriterier för tolkar och över- sättares kompetens och inrättandet av ett nationellt register. Rap- porten lämnades till . Det finns även ett lagförslag om rättstolkar och auktoriserade översättare i . I är tolk en oskyddad titel. Vem som helst kan kalla sig tolk och tolkanvändarna har ingen möjlighet att kontrollera kvaliteten på tolkningen. När det gäller rättstolkning finns det föreskrifter för själva rättegångsproceduren, tolken ska avlägga ed m.m. men det finns inga bestämmelser om tolkens kunska- per. I allmänhet har man ansett att det räcker med att tolken har tillräckliga kunskaper i nederländska och att han eller hon kan visa upp ett statement of good conduct, dvs. inte har någon kriminell bakgrund (redbarhetsgranskning). The Interpreting and , med 900 tolkar i ungefär 100 språk och dialekter var tidigare finansierat av . beslöt departementet om en ny organisation för tolk och översättartjänster. Enligt det nya för- slaget skulle departementet inte längre finansiera tolktjänsterna, utan medel för tolktjänster skulle fördelas på respektive myndig- het. Centret tillhandahöll tolkservice och fungerade som tolkför- medlare åt myndigheter inom följande områden: rättshjälp (advo- kater), asylmottagning, hälso- och sjukvård, social välfärd, kom- munala myndigheter och polis. Fyra kategorier av tolkar 1.Nederländska medborgare med någon form av akademisk utbildning eller speciell träning i språk och/eller tolkning. Dessa arbetar mest med tolkning av EU-språken, i rättegångar och inom asylmottagningen. 2.Andra generationens invandrade med tvåspråkig kompetens, vilka oftast inte har någon specifik utbildning när det gäller språk eller tolkning. 3.Asylsökande som har kommit till och som be- härskar nederländska. De tolkar oftast i språk som inte kan till- handahållas av grupp ett eller två och tolkar mest i asylärenden. 4.I viss mån en undergrupp till grupp 3. Denna grupp utgörs av tolkar som behärskar dialekter och stamspråk. Arbete med kvalitetssäkring av tolktjänsterna Tolkservicetjänsterna i startade och behovet har stadigt ökat, men ännu har ingen specifik yrkes- kompetens fastställts eller miniminivå för tolkarna utarbetats. Ett förslag med bl.a. kvalitetskriterier har lämnats i en rapport av på tolkar och översättare (en effectief. Rapport van de Commissie Kwaliteitseisen Tolken en Vertalers), till . Innan dessa förslag hade 1998 utvecklat ett program för tolkar. För att få delta i programmet måste tolkarna skriva under en överenskommelse om att de var villiga att uppnå de kvalitetskrav som rättsväsendet krävde. Det viktigaste kravet var att tolkar som inte genomgått en erkänd tolkutbildning skulle testas och godkännas i ett teoretiskt och ett praktiskt test. Det teoretiska testet bestod av fyra delar: 1.Kunskap om och det nederländska samhället. 2.Kunskap om kulturen och samhället i tolkspråkets land. 3.Kunskap om nederländsk lagstiftning och allmänna juridiska termer. 4.Kunskap om det nederländska sjukvårdssystemet och allmänna medicinska termer. Det praktiska testet bestod av en muntlig examination i två delar: 2.Prima vista översättning. höll extra träningstillfällen (preparandkurser) där tolkarna kunde förbereda sig för testen. Kurserna var utforma- de för att hjälpa de tolkar som hade otillräckliga kunskaper om och den nederländska kulturen att öka sina kunskaper till den nivå som krävdes. De tolkar som blev godkända fick förtur till tolkuppdrag av de olika myndigheterna. 8.3.2Kvalitetsgarantisystem med och Register beslöt man utreda frågan om tolkarnas kompetens och kvalité. Justitiedepartement menade att de inte längre skulle organisera test eller ackreditering av tolkar. Däremot skulle departementet formulera de specifika krav som man ska ställa på tolkning inom framför allt rättsområdet (myndighetsutövning). Utredningen skulle fokusera på att ta fram ett kvalitetsgaranti- system. En central del av detta var inrättandet av ett kvalitets- institut. I rapporten som lämnades finns förslag om ett kvalitetsgarantisystem som omfattar kompetenser och kunskaps- nivåer, kvalitetsgaranti, kvalitetsinstitut, register och registrering av tolkar och översättare samt tillsyn och kontroll. Rapporten utgör en viktig grund för den lag om rättstolkar och auktoriserade över- sättare som är föreslagen. I rapporten finns förslag om inrättandet av ett och översättare med bland annat följande uppgifter: 1.upprätta ett offentligt rikstäckande register över tolkar och översättare och sköta driften av det 2.fastslå kompetensnivåer för dem som ska ingå i registret 3.fastslå kompetensnivån för tolkar och översättare inom det juridiska området 4.utveckla och hantera de instrument som behövs för kvalitets- garantisystemet 5.rapportera till om utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden för tolkar och översättare 6.ta fram enhetliga nationella kompetensprofiler för utbildning av tolkar och översättare 7.informera och stödja avnämarna om användningen av tolk. 8.främja upprättandet av en uppförande/beteendekodex för tolkar och översättare 9.inrätta ett informationscentrum för avnämare på det juridiska området.