sou · GTB34d2 · 2006-01-01 00:00:00 — marknadsandel ökade från –2002.11 De största konkurrenterna efter Tele2 är i fallande ordning , och . utgjorde deras sammanlagda marknadsandel . har emellertid fortfarande av abonnemangen för fast telefoni. Figur 10.10 nedan visar att har dominerat marknaden, och är den dominerande operatören på marknaden, för samtal från fast till mobil telefon. Företagets andel av trafikintäkterna i detta marknadssegment har emellertid minskat kontinuerligt över tiden och utgjorde av det samlade värdet 2003. Figur 10.10 Marknadsandelar av trafikintäkter för samtal från fast till mobil telefon –2003 Källa: PTS (2003a). Figur 10.11 nedan visar att TeliaSoneras andel av marknaden för internationella samtal minskat kontinuerligt – från 2003. De två största konkurrenterna på marknaden har varit Tele2 och WorldCom, som har haft cirka 10–vardera. Övriga operatörer har relativt små andelar – under 10 pro- cent vardera. 11 Det finns ingen tillgänglig uppgift om Tele2:s marknadsandel , men man är fortfarande det näst största företaget på marknaden för nationella samtal. Figur 10.11 Marknadsandelar av trafikintäkter för internationella samtal –2003 Källa: PTS (2003b). Figur 10.12 Fördelning av antalet GSM- och NMT-abonnemang samt kontantkort mellan de fyra nätägarna och tjänstetillhandahållarna –2003* Källa: PTS (2003b). Figur 10.12 ovan visar fördelningen av antalet GSM- och NMT- abonnemang samt kontantkort mellan de fyra nätägarna och tjänste- tillhandahållarna. Det visar sig att Telias andel har minskat från –2003. Tele2 är den näst största aktören på marknaden; deras marknadsandel uppgick till 2003. Vad gäller marknaden för Internettjänster har de fem största företagen som tillhandahåller Internetaccess av samtliga kunder. De tio största företagen har av kunderna och övriga drygt 100 företag har marknadsandelar som samtliga understiger . Som figur 10.13 nedan visar är Tele2 och TeliaSonera de enskilda företag som har haft störst andel av kunderna vad gäller Internetac- cess. Tele2:s andel har minskat, medan TeliaSoneras har ökat . uppgick TeliaSoneras andel till av kund- marknaden. Tele2:s andel är inte tillgänglig. Efter Tele2 är det och som har de stora marknadsandelarna; 2003 hade de vardera. Figur 10.13 Företagens andel av Internetkunderna 1996–2002 Källa: PTS (2002b). Bilden ser något annorlunda ut om enbart marknaden för Internet- access med fast access beaktas. Framför allt är det en annan uppsätt- ning av ISP:er som framträder, nämligen de som i stor utsträckning har egen infrastruktur. Även här är det TeliaSonera som är störst; man hade av kunderna 2003. Bredbandsbolaget är näst störst av marknaden, Com Hem har 11 pro- cent, Bostream och UPC . Övriga ISP:er har sammantaget. sålde TeliaSonera kabel-tv- bolaget , vilket innebar att TeliaSoneras marknadsandel för fasta accesser minskade. Europeiska kommissionen krävde näm- ligen att Com Hem skulle säljas, för att man skulle godkänna sam- gåendet mellan och finska Sonera. Marknaden för Internetaccess är inne i en period av stor föränd- ring som är tydligt förknippad med övergången från uppringd till fast anslutning. Enligt PTS har konkurrensen på marknaden varit relativt god, men i och med den stegvisa övergången till fasta anslut- ningar har betydelsen av kontrollen över accessnätet ökat märkbart. Behovet att ha tillgång till accessnätet medför att konkurrensen på marknaden för Internetaccess med fast anslutning är mer begränsad än för uppringd Internetaccess. PTS menar att det är särskilt uppen- bart när det gäller de olika DSL-formerna av access, eftersom dessa använder sig av TeliaSoneras kopparaccessnät. Tillträdet för operatörer till det traditionella kopparaccessnätet kan ske antingen via det reglerade tillträdet i form av LLUB (Local Loop Unbundling, dvs. fullt eller delat tillträde) eller via bitström med eller utan olika förädlingsgrader. Såväl marknaden för LLUB som marknaden för bitströmsaccess betraktas av Europeiska kom- missionen som s.k. relevanta marknader. PTS kommer att fatta bes- lut för dessa marknader och huruvida det finns operatörer med betydande inflytande eller inte. Marknaderna kan därför komma att bli föremål för reglering enligt EkomL. De operatörer som konkurrerar med TeliaSonera på marknaden för ADSL och andra DSL-tekniker till hushåll har fram till framför allt efterfrågat grossistbaserade, färdiga ADSL-produkter, snarare än tillgång till själva den fysiska ledningen. Kabel-tv-operatörerna har möjlighet att exklusivt erbjuda Internetaccess i sina nät. Liknande förutsättningar gäller de opera- törer som erbjuder Internetaccess via , dvs. Internetaccess med hög överföringskapacitet via nyinstallerade fastighetsnät i fler- bostadshus. I jämförelse med övriga nordiska länder är koncentrationsgraden för fast telefoni ungefär densamma i (se tabell 10.4). Tabell 10.4 Marknadsandelar för fast telefoni Abonnenter (procent) 1CR avser concentration rates. CR1 är marknadsandelen för det största företaget. CR2 är summan av de två största företagen, osv. Källa: (2004). Koncentrationen på mobilmarknaden är lägre än på marknaden för fast telefoni, men den är dock fortfarande relativt hög. De fyra största företagen i har en marknadsandel på nästan 100 pro- cent. Tabell 10.5 Marknadsandelar för mobil telefoni 4 (5) 2 (3) 3 (5) 1MNO (Operator) äger mobilnät och arbetar som operatör. 2MVNO (Operator) driver de mer intelligenta delarna av nätet och hyr access till transmission av en MNO. 3SP (Service Provider) hyr access till nätet av en MNO. Källa: (2004). En annan indikator för konkurrensläget är den tidigare dominan- tens (före liberaliseringen) marknadsandel. Som framgår av tabell 10.6 nedan varierar marknadsandelen avsevärt mellan olika typer av samtal. Marknadsandelen är högst för lokala samtal och sjunker sedan successivt för långdistanssamtal, internationella samtal och mobila samtal. I har den tidigare dominanten () betydligt lägre marknadsandelar för lokala samtal, långdistanssamtal och inter- nationella samtal än genomsnittet för EU 15. För lokala samtal är det enbart som har en lägre marknadsandel. Vad gäller långdistanssamtal har , och lägre marknadsandelar. För internationella samtal har , och lägre marknadsandelar. När det gäller mobil telefoni uppvisar en relativt sett starkare koncentration. ligger här på ungefär samma nivå som genomsnittet för EU 15. Sex länder har lägre marknadsandelar än och tre länder har ungefär samma nivå. Tabell 10.6 Marknadsandelar för det företag som var dominerande före liberaliseringen samtal (avser i (avser i huvudsak 2002) För att kunna bedöma telesektorns utveckling över har statistik över telesektorn tagits fram från nationalräken- skaperna (NR).12 Som framgår av figur 10.14 nedan har telesek- torns andel av näringslivets totala förädlingsvärde ökat kraftigt, medan andelen av de arbetade timmarna ökat i betydligt långsam- mare takt. Driftöverskottet i förhållande till förädlingsvärdet har historiskt sett varit högt i telesektorn och har ökat kraftigt . Figur 10.14 Variabler från nationalräkenskaperna Källa: () bearbetning av SCB:s siffror. I en underlagsrapport till utredningen har () via NR mätt arbetsproduktiviteten i telesektorn, dvs. föräd- lingsvärdet per arbetad timme. Enligt NR har arbetsproduktivi- teten i relation till näringslivet ökat kraftigt över den undersökta perioden (se figur 10.15). Arbetsproduktiviteten låg under näringslivets genomsnitt men har därefter ökat kraftigt, för att 2002 ligga högre än näringslivet. 12 Den SNI-kod som använts är 64.2. Figur 10.15 Utvecklingen av arbetsproduktiviteten i telesektorn Källa: KI:s bearbetning av SCB:s siffror. Löneandelen av förädlingsvärdet inom telesektorn har minskat (se figur 10.16), trots att arbetsinkomsterna ökat mer för de sysselsatta i telesektorn än i näringslivet totalt (se också figur 10.22). Figur 10.16 Löneandel av förädlingsvärdet i telesektorn och Källa: KI:s bearbetning av SCB:s statistik. De avkastningsmått som redovisas i detta avsnitt bygger på SCB:s företagsstatistik. Statistiken innehåller dock inte uppgifter om en- skilda företagare och statliga verk (dvs. inte uppgifter om ). Den är dessutom relativt osäker genom att olika redovis- ningsprinciper använts , och verksamheter kan också ha klassificerats olika. Av figur 10.17 framgår att nettomarginalen (resultat efter finan- siella poster/nettoomsättning) i telesektorn varierade relativt kraf- tigt första år. steg emellertid marginalen från . föll dock nettomarginalen kraftigt igen, vilket främst orsakades av att uppvisade ett negativt resultat efter finansiella poster på 46,8 mil- jarder kronor (som bland annat orsakades av omstrukturerings- kostnader och nedskrivningar av UMTS-investeringar). Nettomarginalen ligger dock på ungefär samma nivå för perio- den som helhet, jämfört med näringslivet. Det är framför allt 2002 som minskar nettomarginalen för telebranschen; räknas bort uppvisar telebranschen en högre nettomarginal än näringslivet. Figur 10.17 Nettomarginal i näringslivet och i telesektorn Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. Avkastningen på eget kapital uppvisar en liknande utveckling (se figur 10.18). steg avkastningen från och låg sedan kvar på en relativt hög nivå . Uppgifter , och framför allt 2004, visar att Telias avkastning på eget kapital ökat kraftigt. I jämförelse med näringslivet är avkastningen sett över hela peri- oden dock lägre. Om 2002 räknas bort blir avkastningen ungefär densamma i näringslivet och i telebranschen. Figur 10.18 Avkastning på eget kapital i näringslivet och i telesektorn Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. 10.4.6Utvecklingen för de sysselsatta Antalet sysselsatta minskade kraftigt i telesektorn . 13 Andelen kvinnor av de sysselsatta har minskat kontinuer- ligt under hela den undersökta perioden. De sysselsatta i telesek- torn har i högre utsträckning än näringslivet funnits i storstads- och skogslänen medan den relativa andel som varit sysselsatt i övriga län varit lägre. Denna differens gentemot näringslivet har varit relativt stabil över tiden. 13 Den SNI-kod som använts är 64.201. Figur 10.19 Andel sysselsatta i telesektorn av totala näringslivet Källor: ITPS bearbetning av SCB:s statistik samt egna beräkningar. Under hela den undersökta perioden har andelen unga (< ) varit lägre i telesektorn än i näringslivet totalt. Efter liberaliseringen har andelen äldre (>45 år) bland de sysselsatta minskat något i relation till näringslivet, men är fortfarande högre i telesektorn. Figur 10.20 Skillnaden i åldersfördelning mellan de sysselsatta i telesektorn och näringslivet Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. De sysselsatta i telesektorn hade en relativt hög utbildningsnivå. hade gymnasieutbildning, mot i näringslivet. Andelen förgymnasialt utbildade har under hela den undersökta perioden varit lägre i telesektorn än i näringslivet, även om denna skillnad minskat över tiden eftersom andelen med förgymnasial utbildning minskat kraftigt i näringslivet. Figur 10.21 Skillnaden i utbildningsnivå mellan de sysselsatta i telesektorn och näringslivet Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. har haft tillgång till två inkomstmått för tele- branschen – dels lönen per arbetad timme från NR, dels den årliga arbetsinkomsten från ).14 I kan hänsyn inte tas till varifrån arbetsinkomsten kommer eller till arbetstidens längd, men SCB anger att kvaliteten för denna serie är högre än för NR-serien. kommer därför att lägga störst vikt på serien från men redovisa båda serierna. 14 De SNI-koder som använts för att ta fram statistiken skiljer sig åt; för NR har 64.2 använts och för inkomstregistret har 64.201 använts. Medelinkomsten jämfört med näringslivet har ökat i telesektorn över den undersökta perioden och var 2002 högre än i näringslivet. Figur 10.22 Medelinkomst för de sysselsatta i telesektorn i förhållande till näringslivet Källor: ITPS och KI:s bearbetning av SCB:s statistik. Enligt har spridningen i årliga arbetsinkomster ökat kraf- tigt i telesektorn men från en rela- tivt låg nivå. var inkomstspridningen på samma nivå i tele- sektorn och i näringslivet. Figur 10.23 Spridningen i årliga arbetsinkomster inom telesektorn och näringslivet Kvoten mellan den 90:e och den Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. Sjukskrivningarna sjönk drastiskt för att sedan öka . har haft tillgång till statistik som visar den genomsnittliga sjukpenningen per syssel- satt, där endast sjukskrivningar längre än finns med. Efter- som lönenivån upp till en viss nivå påverkar sjukersättningen är det dock viktigt att ta hänsyn till löneutvecklingen. Som visas i figur 10.24 har sjukpenningen per sysselsatt i relation till förvärvsinkom- sten varit lägre i telesektorn än i näringslivet under hela den under- sökta perioden. Figur 10.24 Genomsnittlig sjukpenning som andel av genomsnittlig förvärvsinkomst för sysselsatta inom telesektorn respektive Källa: ITPS bearbetning av SCB:s statistik. I figur 10.25 nedan visas prisutvecklingen för konsumentpriserna som de mäts i konsumentprisindex (KPI). Före liberaliseringen (markerad med en punkt i figuren) ökade konsumentpriserna på teletjänster i något långsammare takt än nettoprisindex (NPI). Därefter stabiliserades priserna under 6–, för att sedan till och med falla . I reala termer har det således skett en kraftig prissänkning. Figur 10.25 Prisutvecklingen för teletjänster nominellt och realt samt nettoprisindex (NPI) Index 1980 = 100 Källa: SCB och egna beräkningar. Uppgifterna i figur 10.25 gäller en sammanvägning av priserna för fast telefoni, mobiltelefoni, Internet och utrustning. Av sekretess- skäl får dock inte KPI brytas ned på olika samtalstjänster. Nedan redovisas i stället andra prisuppgifter (eller indikatorer) för de olika samtalstjänsterna. I huvudsak avgränsas dock redovisningen till fast telefoni och mobila tjänster. Prisutvecklingen för nationella samtal Den traditionella prismodellen för ett nationellt samtal består av en öppningsavgift, dvs. en fast avgift som påförs varje gång ett samtal besvaras samt en avgift som samtalet pågår. Öppningsavgiften är (exklusive moms), bero- ende på vilken operatör kunden använder. Öppningsavgiften är lika stor oberoende av samtalets längd, vilket innebär att den får en stor vikt när det är många och korta samtal som rings. Minutavgiften varierade (inklusive moms), beroende på vilken operatör kunden anlitar och vilken tid på dygnet samtalet rings. De flesta operatörer har ett högre minutpris än övriga tider. Det är endast ett fåtal företag som inte har denna typ av prisdifferentiering. Det finns inga tillgängliga beräkningar av genomsnittliga priser för marknaden. Däremot finns det uppgifter om den genomsnitt- liga intäkten per trafikminut.15 Den har legat relativt stabilt runt , för ett nationellt samtal och för ett Internetsamtal. Intäkterna har varit svagt fallande, vilket möjligen kan förklaras av att allt färre kunder ringer med högtrafikpriser. En bild av prisutvecklingen i ett längre perspektiv ges nedan i figur 10.26. Prisuppgifterna kommer från TeliaSoneras grundpris- lista och visar genomsnittligt pris (exklusive moms) för ett samtal i högtrafik som varar i tre minuter. Notera att öppnings- avgiften ingår i de genomsnittliga priserna och att det är de högsta priserna som är uppmätta. Definitionen av olika samtalskategorier har förändrats över tiden. –1996 benämndes kategorierna för när-, region- och fjärrsamtal och –1999 kallades de för lokal- och Sverige- samtal. finns det endast nationella samtal. Figur 10.26 visar att har det genomsnittliga priset ökat för samtal med korta distanser och minskat för samtal med längre avstånd. har priserna varit oförändrade. Uttryckt i fasta priser har således priserna för nationella samtal sjunkit något. Det har inte skett några större förändringar i prismodellerna , och relativt få företag erbjuder någon annan form än den traditionella kombinationen med abonnemang, öppningsavgift och minutavgift. En del telefonoperatörer erbjuder telefonitjänster utan öppningsavgift, men i gengäld är minutpriset väsentligt högre. 15 Genomsnittlig intäkt är summan av periodens intäkter för nationella telefonsamtal och Internetsamtal dividerat med totala antalet trafikminuter för de båda tjänsterna . Figur 10.26 Prisutveckling för nationella samtal, regionalsamtal och lokalsamtal 1995–2003. Priserna anger genomsnittligt pris i kronor (exklusive moms) för ett högtrafiksamtal som varar i tre minuter* * Priserna är hämtade från Telias/TeliaSoneras grundprislista. Källa: PTS (2003a). har några telebolag lanserat en ny typ av pris- struktur där den fasta månadsavgiften ersätter minutavgiften för vissa samtal. Kunden betalar t.ex. (exklusive moms) i månadsavgift och slipper i gengäld minutavgift på samtal och helger.16 Utöver det erbjuds något reducerade priser på övriga samtal – även på samtal från fast till mobil telefon och på interna- samtal. I denna prismodell är öppningsavgiften oförändrad för samtliga samtal. Priset för ett PSTN-abonnemang hos TeliaSonera låg på en stabil nivå då det höjdes från till . 16 Prisuppgift om TeleSonera, hämtad från den prisjämförelse som finns på . Prisutvecklingen för samtal från fast till mobil telefoni Det finns inga tillgängliga beräkningar av genomsnittliga samtals- priser för samtal från fast till mobil telefoni, men en indikation på prisutvecklingen ges i figur 10.27 nedan. Prisuppgifterna kommer från TeliaSoneras grundprislista och det visar genomsnittliga priset (exklusive moms) för ett högtrafiksamtal som varar i tre minuter. Figur 10.27 Genomsnittligt pris (exklusive moms) för hög- trafiksamtal som varar i tre minuter från fast telefon till mobil telefon –2003* *Prisuppgifterna är hämtade från TeliaSoneras grundprislista. Källa: PTS (2003b). Figuren visar att priserna för samtal till såväl TeliaSoneras mobilnät som övriga mobilnät var relativt stabila kring fram , för att året efter minska till (exklusive moms). minskade samtalspriserna ytterligare till båda typerna av mobilnät, men priserna för samtal till TeliaSoneras eget mobilnät minskade i större utsträckning. Priserna för samtal till övriga mobilnät har legat stilla på , medan motsvarande priser till TeliaSoneras mobilnät har varit oförändrade på . Enligt PTS är den främsta orsaken till att samtalspriserna från fast nät till mobilnät har minskat att TeliaSoneras samtrafikavgifter för samtal som termineras i TeliaSoneras mobilnät har sänkts efter granskningar gjorda av PTS (PTS 2003b). De övriga operatörerna har valt att följa TeliaSoneras sänkningar i viss utsträckning. Enligt PTS (2003b) är det skillnaden i samtrafikavgifter som ger betydande differenser i slutkundpriser mellan ett samtal som rings från det fasta nätet till TeliaSoneras mobilnät och ett motsvarande samtal som rings till något av de övriga mobilnäten. De sänkningar som TeliaSonera har gjort i samtrafikavgifterna har inte påverkat företagets slutkundspriser i någon nämnvärd utsträck- ning. PTS anser därför att det finns anledning att ifrågasätta om marknaden för samtal från fast till mobil telefoni fungerar på ett tillfredsställande sätt. Konkurrenternas priser för samtal som rings från det fasta nätet till mobilnätet beror såväl på vilket mobilnät kunden ringer till som på när samtalet rings. Under högtrafik låg minutpriset för privatkunder mellan 1,26 och (exklusive moms). Figur 10.28 visar att teleoperatörernas genomsnittliga intäkt inte har förändrats mycket utan att den är . Stabiliteten i den genomsnittliga intäk- ten är en indikator på att det inte har skett någon större prisminsk- ning . Figur 10.28 Genomsnittlig intäkt från fast nät (PSTN och ISDN) till mobilnät 2000–2003* * Genomsnittlig intäkt är summan av periodens intäkter för tjänsterna dividerat med det totala antalet trafikminuter för tjänsterna . Källa: PTS (2003b). Den genomsnittliga intäkten har varit relativt stabil och bara minskat i liten utsträckning – från till 2003. De små förändringarna i intäkterna tyder på att inga större prissänkningar har skett . Telelagens krav på kostnadsorienterade samtrafikavgifter innebar en utveckling där priset för samtrafik för fast telefoni sjönk kraf- tigt. var Telias avgift för samtrafik för fast telefoni på vardagar och . hade priset sjunkit till på vardagar och . Därutöver tillkom en öpp- ningsavgift på per samtal. Avgifterna sjönk alltså . redovisar statistik över priser för ett långt samtal (inklusive moms) som avser tre olika samtalsformer: ett lokalt samtal, ett nationellt samtal och ett samtal till . Samta- len avser augusti månad . I figur 10.29 relateras samtalspriset i till samtalspriset i EU 15. För lokala samtal ökade priserna i jämfört med EU 15 –2000, för att sedan plana ut. Samtalspriset i var 2003 av det i EU 15. Som framgått tidi- gare finns det enbart nationella samtal i . Priset för ett nationellt samtal minskade jämfört med EU 15 –2000 för att sedan öka något. Samtalspriset i var 2003 av det i EU 15. För ett samtal till steg det svenska relativpriset kraftigt –1999. sänktes dock det svenska priset med . har det svenska priset varit oförändrat, medan EU 15 har sänkt priset. Priset i var 2003 ungefär hälften av det i EU 15. Figur 10.29 Samtalspriser för ett lokalt samtal, ett nationellt samtal och ett samtal till i och i EU 15 Svenska priser som andel av priserna i EU 15 Vid en nordisk jämförelse (se tabell 10.7) har och lägre fasta avgifter för fast telefoni än , medan och framför allt har betydligt högre avgifter. har relativt låga minutavgifter vid samtal från fast till fast telefoni. När det gäller samtal från fast till mobil telefon har dock nästan genomgående högre priser än de andra nordiska länderna. Tabell 10.7 PSTN-tariffer (exklusive moms) 2004 (2004). Uppgifterna bygger på de tidigare domi- nanternas prislistor. Däremot förefaller samtal till andra nordiska länder vara relativt sett billigare i . Variationerna mellan länderna är dock mycket stora. Någon gemensam nordisk marknad existerar således inte. Tabell 10.8 Indexerad prisjämförelse för ett långt telefonsamtal (fast telefoni) Källa: (2004). Det går också att jämföra priserna i med hjälp av en s.k. priskorg. En sådan korg innehåller fasta avgifter och trafikavgifter för nationella samtal och den gäller priset för konsumenterna. Det bör dock betonas att en sådan jämförelse inte tar hänsyn till poten- tiella nationella skillnader i samtalsmönstren. Det material som redovisas i figur 10.30 nedan visar vad en kon- sument med ett särskilt samtalsmönster betalar om han/hon köper det billigaste fasta alternativet av det tidigare dominerande företa- get på marknaden. Som framgår av figuren är utgifterna ungefär desamma i och . respektive har högst respektive lägst utgifter. I är utgifterna högre än i . Skillnaderna mellan länderna kan vara resultatet av olika grad av konkurrens eller skillnader i underliggande kostnader. Figur 10.30 Priskorg för fast telefoni för nationella samtal (exklusive moms) Källa: (2004). En annan typ av priskorg innehåller, förutom nationella samtal, även internationella tjänster och samtal från fast till mobil. Bilden blir även i detta fall likartad. Utgifterna i ligger på en rela- tivt låg nivå. Figur 10.31 Priskorg för fast telefoni för nationella samtal, internationella tjänster och samtal från fast till mobil (2002) Källa: (2003a). redovisar också en priskorg för småföretagare. I detta fall är och de övriga tre nordiska länderna billigast av de jäm- förda länderna. Utvecklingen av genomsnittlig intäkt Det finns inga tillgängliga tidsserier för prisutvecklingen för mobil telefoni. Ett alternativ är att studera de genomsnittliga intäkterna per mobilkund och månad.17 Skillnaden i genomsnittlig intäkt mellan kontraktsabonnemang och kontantkort är markant. var genomsnittsintäkten per kontraktsabonnemang och per kontantkort . Figur 10.32 nedan visar att genomsnittsintäkten från GSM- abonnemangen och kontantkorten minskar över tiden – från 1995 till 2003, dvs.