sou · GTB366d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Den som inte har något arbete eller finns i arbetskraften kan heller inte vara sjukskriven. ser kvinnor sin plats på arbetsmarknaden som lika självklar som män och söker därför sjukskrivning eller förtidspension om 92Alexandersson (2000). deras arbetsförmåga går ner. Ur det perspektivet kan sjukskrivning- arna även ses som en konsekvens av ökad jämställdhet. Orsakerna till kvinnors högre sjukfrånvaro kan sökas såväl på sam- hällelig nivå, som på individnivå och berör hela sjukskrivningspro- cessen: vad som föregår och orsakar sjukskrivningen, villkoren samt möjligheter och förutsättningar för kvinnor att återvända till arbete. Oberoende av vilken nivå vi talar om är de att betrakta som strukturella frågor som berör makt och kön och som sammantaget får effekter för individen. Det finns inga entydiga orsaker till vare sig kvinnors eller mäns sjukskrivningar. Att hävda att ojämställdhet orsakar sjukfrånvaron och att det är en effekt av kvinnors underordning betyder inte att hävda att alla kvinnor förr eller senare kommer att bli sjukskrivna eller att det skulle vara omöjligt att sänka sjuktalen för kvinnor innan alla former av ojämställdhet är undanröjda genom en rask och genomgripande samhällsförändring. Maktordningen mellan könen samvarierar med andra maktord- ningar i samhället – sociala, ekonomiska, politiska eller kulturella. Det innebär att samhället är ordnat efter kön och att kvinnor och män är del av denna maktordning, men vad det konkret innebär för den enskilde individen kan skilja sig åt.94 Sannolikheten att hamna i sjukskrivning ökar med ackumuleringen av vissa faktorer, som kan vara de samma för både kvinnor och män. Den sammanlagda bilden tyder på att det inte är i ett enskilt beslut eller insats kvinnors sjuk- tal kan sänkas, utan visar på behovet av att förutom en övergri- pande analys också i varje del analysera, identifiera problem och åtgärda dem – vissa enklare än andra, vissa på kortare sikt, andra på . I såväl den nationella som den internationella jämställdhetspoli- tiska diskussionen framförs ofta tanken att sätta en prislapp på ojämställdheten, att göra ekonomiska beräkningar av vad kvinnors underordning kostar för samhället.95 Utifrån de resonemang som här förs, har ojämställdheten aldrig varit så samhällsekonomiskt 94I studier över sjukfrånvaron hålls tyvärr ofta klassmässiga och könsmässiga faktorer isär, vilket minskar möjligheterna att förstå de sociala processer som leder till ohälsa och sjukskrivning.. Se Hogstedt m.fl. (2004). 95Se avsnittet Mäns våld mot kvinnor för exempel på beräkningar på vad mäns våld mot kvinnor kostar samhället. kostsam på det enkla och synliga sätt som . Paradoxalt nog har just ökad jämställdhet gjort detta möjligt, genom att kvinnor finns på arbetsmarknaden och omfattas av sjukförsäkringssystemen på samma sätt som män gör. En viktig del i politikens förmåga att fatta informerade beslut är vilken kunskap som ligger till grund för beslutsfattandet. Det finns stora brister i den vetenskapligt baserade kunskapen om orsakerna till sjukfrånvaron i allmänhet och om kvinnors sjukfrånvaro i syn- nerhet.96 Den medicinska forskningen har länge kritiserats för att utgå från mannen som norm för människan och att merparten av forskningen har varit inriktad på män. Detta har haft till följd att kunskapen är större om mäns kroppar och sjukdomar och om sam- bandet mellan mäns ohälsa och arbetsliv. Kunskaperna om diagnos- tisering, behandling och prevention är mer begränsad när det gäller kvinnors besvär än mäns. I exempelvis studier som undersöker rygg- och nackdiagnoser (den största diagnosgruppen bakom sjuk- frånvaro och förtidspension) är majoriteten av de undersökta män med arbete inom tillverkningsindustri. Kvinnor, tjänstemän och anställda inom offentlig sektor är underrepresenterade i studierna.97 Det finns ett tydligt samband mellan könssegregeringen på arbets- marknaden och hög sjukfrånvaro i flera avseenden. I yrken där det antingen finns en majoritet män eller en majoritet kvinnor är sjuk- frånvaron högre än i yrken som ligger inom 60–40 intervallet i könsfördelning. Den högre sjukfrånvaron gäller för både kvinnor och män, men kvinnor ligger på en högre nivå. Sjukfrånvaron ökar med grad av könssegregering för både kvinnor och män. Som högst är sjukfrånvaron hos kvinnor i mansdominerade yrken. Kunskaper och forskning och orsakerna till detta är bristfälliga.98 96Alexandersson (2000). 97Statens beredning för medicinsk utvärdering (2003). (2004). Den stora ökningen av sjukskrivningar inom den kvinnodomine- rade offentliga sektorn är en annan aspekt av sambandet mellan könssegregering och sjukfrånvaro. Inom vård-, utbildnings- och omsorgsyrken där kommunernas besparingar inne- burit högre krav på produktivitet för de anställda, har sjukfrånva- ron ökat som mest. I en registerstudie genomförd av SCB konsta- teras att 1993 var det framförallt de som arbetade inom tung industri och livsmedelsindustri som hade hög sjukpenningandel av den totala inkomsten. Men är det kvinnor inom den offentliga sektorn som står för den största ökningen. För män ökade sjukskrivningarna mest i de arbeten som redan var drab- bade i början av 1990-talet.99 Låg rörlighet och inlåsningseffekter är följder av könssegrege- ringen på arbetsmarknaden. Att yrken och arbetsplatser är köns- märkta innebär att utbudet och valmöjligheterna på arbetsmarkna- den begränsas. Studier har visat att möjligheten att byta arbete inverkar positivt på möjligheterna att bryta en sjukskrivning och komma tillbaka i arbete. Könssegregeringen torde innebära att denna möjlighet begränsas och begränsningen kan vara än större för kvinnor än för män, utifrån att kvinnor i större utsträckning arbetar hos stora arbetsgivare. En allt sämre psykosocial arbetsmiljö och ständiga omorganise- ringar har skett på kvinnodominerade arbetsplatser i kommuner och landsting, vilket har inneburit en polarisering mellan kvinnor och män och mellan den offentliga och den privata sektorn i arbets- miljömässigt hänseende under 1990-talet.100 En ofta använd modell för att analysera psykosocial arbetsmiljö är den så kallade krav–kontroll-modellen. Störst risk för långtids- sjukskrivning har de med så kallade spända arbeten där de psykolo- giska kraven är höga, men med små möjligheter att påverka arbetet, det vill säga höga krav och låg kontroll. Så kallat aktivt arbete, inne- bär höga krav men också hög kontroll och stor påverkansmöjlighet i arbetet har för män visat sig innebära lägre risk för långtidssjuk- skrivning. Detsamma gäller inte för kvinnor. 99SCB (2004c). 100Hogstedt m.fl. (2004). aktivt arbete har högre risk för långtidssjukskrivning.101 En förkla- ring som framförts till att kvinnor och män förefaller reagera olika vid samma typ av arbetssituation är återigen den könssegregerade arbetsmarknaden där kvinnors och mäns aktiva arbete ser olika ut.102 En chefsposition, låt säga som föreståndare på en förskola eller en vårdavdelning, kan skilja sig mycket från en chefsposition i ett privat företag, bland annat avseende värderingen av arbetet i form av lön och andra belöningssystem. Den så kallade krav–kont- roll-modellen förklarar mäns arbetsvillkor och risker för långtids- sjukskrivningar, men förefaller äga begränsad giltighet för att för- klara kvinnors villkor. Lika viktigt som att se vad som orsakar ohälsa, är det att se hur kvinnor och män bemöts och behandlas av det offentliga i form av till exempel läkare och försäkringskassa. Flera studier tyder på att kvinnor ges betydligt sämre förutsättningar än män att komma till- baka till arbetslivet vid sjukskrivning. Av statistik framgår tydliga könsskillnader beträffande vilka typer av åtgärder som vidtas för kvinnor respektive män i samband med sjukskrivning.103 Män får i högre grad utredning och utbildning, medan kvinnor oftare får arbetsträning. Av de tre kategorierna av åtgärder är arbetsträning av beteckna som den minst kostsamma och minst ambitiösa åtgärden. Det är också den åtgärd som i flera studier visat sig ge sämst möjligheter för återgång till arbete. Utredning innebär att den sjukskrivnes situation och förutsätt- ningar utreds djupare och utbildning, den mest kostsamma åtgär- den, leder oftast till återgång i arbete. Att läkare och försäkrings- kassa fattar skilda beslut för liknande problem eller symptom bero- ende på om det är en kvinna eller en man har visats i en studie av arbetslivsinriktade rehabilitering.104 Den visar att det dröjde för kvinnor att beviljas rehabiliteringsåt- gärder och kvinnor beviljades kortare perioder av studier och arbetsträning jämför med män. Studien visar också stora skillnader i kostnader för kvinnor respektive män när det gäller den arbets- livsinriktade utbildning som köper in. 101Riksförsäkringsverket (2003). 102Hogstedt m.fl. (2004). 103Riksförsäkringsverket (2001). 104Sennvall (2002). genomsnittliga kostnaden för en kvinnas utbildning uppgick till – för en man var motsvarande summa . till resultaten av rehabiliteringen gav de tidiga insatserna och de avsevärt högre kostnaderna för mäns rehabilite- ring utdelning genom att män i större utsträckning än kvinnor lyckades förbättra sin arbetsförmåga efter rehabiliteringen. De kortsiktigt lägre kostnaderna för kvinnors rehabilitering (genom billigare insatser ) blir i längden mer kostsamma för samhället genom att kvinnor får sämre förutsättningar att gå tillbaka till arbetslivet och blir därmed kvar i sjukskrivning eller förtidspension. Andra studier har visat på skillnader i hur kvinnor och män age- rar på sin arbetsplats och hur läkare och arbetsgivare svarar mot kvinnors och mäns formulerade krav och problem.105 En mycket generaliserad bild av vilka uttryck detta tar sig är att när en man får problem informerar han sin arbetsledare som då oftast vidtar en konkret åtgärd. Kvinnor tenderar att vänta med att infor- mera om sina problem och när så sker rekommenderas kvinnor att söka läkare. Läkarna i sin tur skriver remiss till sjukgymnast och recept på värktabletter. På arbetsplatsen sker emellertid inga för- ändringar. En tolkning av detta är att mäns problem på arbetsplat- sen anses som ett arbetsplatsproblem, medan kvinnors problem på arbetsplatsen privatiseras och blir ett problem för den enskilda kvinnan att lösa. Förändringar har genomförts i sjukförsäkringen för att underlätta och stimulera deltidssjukskrivning. Ett syfte är att den sjukskrivne inte skall förlora kontakten med arbetslivet under sin sjukskrivning och rehabilitering och på så sätt skall återgången till arbete under- lättas. Detta har visat sig ge olika utfall för kvinnor och män och inte oväntat är det avsevärt fler kvinnor än män som är sjukskrivna på deltid. Kvinnors överrepresentation bland de sjukskrivna är ännu högre bland de deltidssjukskrivna. Bland de som deltidssjuk- skrevs var kvinnor och män. Det är också vanligare att småbarnsmödrar sjukskrivs på deltid än 105 , M., , I. Två rehabiliteringsprojekt granskade ur könsperspektiv. Studien refereras i SOU 2000:121. kvinnor utan barn. Hos männens finns inga sådana skillnader mel- lan män med eller utan barn.106 Eftersom deltidsarbete generellt är allra vanligast bland kvinnor, faller deltidssjukskrivning inom ramen för om kvinnors arbete. Detta förstärks av att deltidsarbetet mest förekommer i kvinnodominerade yrkesgrupper och det är också i dessa yrkes- grupper som de flesta långtidssjukskrivningarna finns. På så sätt blir det alldeles normalt för kvinnor att arbeta deltid för att på den övriga tiden vara arbetslös, småbarnsförälder (enligt den lag- stadgade rätten till deltidsarbete) eller sjukskriven. De möjligen goda intentionerna med deltidssjukskrivning kan bidra till att för- stärka om kvinnors onormala arbetstidmönster i form av deltidsarbete, vilket i andra fora och avseenden man söker mot- verka. Med en förstärkt deltidsnorm följer ökade risker för ytter- ligare inlåsning av kvinnor i deltidsarbete. Innan förändringar i regelverket trädde i kraft kunde deltidstjänster kompenseras med inkomst från a-kassa för deltidsarbetslöshet, vil- ket den enskilde kunde uppbära . På så sätt fungerade a-kas- san som ett slags subventionerad arbetstidsförkortning. Denna möjlighet är begränsad. Men eftersom sjukförsäkringen inte har någon given tidsbegränsning, finns det risk för att återigen hamna i ett slags subventionerad arbetstidsförkortning i den mån deltidssjukskrivna inte återgår i heltidsarbete. Frågan är då huruvida deltidssjukskrivning ger positiva effekter, dvs. ökar förutsättningarna för kvinnor och män att stanna kvar på arbetsmarknaden. Tyvärr förefaller inte resultaten visa på sådana effekter. Deltidssjukskrivna förefaller vara sjukskrivna än de heltidssjukskrivna. De deltidssjukskriva uppger också i större utsträckning en önskan om att förtidspensioneras.107 Förutom att bidra till att förstärka om kvinnors deltids- arbete, är frågan vad det faktiskt innebär för kvinnor att vara del- tidssjukskrivna. Det kan tänkas att sjukskrivning är en utväg, en strategi för att orka med både det betalda och det obetalt arbetet. Det går inte att sjukskriva sig från det obetalda arbetet och hand- lingsutrymmet att minska det obetalda arbetet kan vara begränsat eftersom det förutsätter att det finns någon annan som tar över. Men att vara sjukskriven på deltid ger mindre tidsutrymme för vila och rehabilitering än heltidssjukskrivning gör. Till det kan läggas den låga mobiliteten på arbetsmarknaden och svårigheter att hitta 106Hogstedt m.fl. (2004). ett annat arbete, vilket sammantaget innebär risker för att deltids- sjukskrivningen blir lång eller permanent. Dessa risker förefaller vara större för kvinnor än för män och det ger normativa effekter för hela kvinnokollektivet, inte enbart för de kvinnor som är del- tidssjukskrivna. Ojämställdhet på hushålls- och individnivå Den ojämna fördelningen av det obetalda arbetet brukar framhållas som bidragande orsak till kvinnors ökade sjukskrivningar genom att kvinnor vid sidan ökade krav i arbetslivet och försämrade arbetsförhållanden också i större utsträckning än män har ett tungt ansvar för det obetalda arbetet. Det finns viss enighet om att det obetalda arbetet har betydelse, men hur stor betydelse detta har för sjukskrivningarna råder det delade meningar om. I de studier som har genomförts finns inget tydligt stöd för att det obetalda arbetet skulle förklara könsskillnaderna i sjukskrivning.108 I exempelvis en av studier gällande psykosocial arbetsmiljö och långvarig sjukskrivning där en grupp långtidssjukskrivna jäm- fördes med en grupp icke sjukskrivna visade det sig att svårigheter att kombinera arbete och familjeliv eller vårdansvar för barn eller andra närstående hade ett mycket lågt förklaringsvärde för de långa sjukskrivningarna. Den psykosociala arbetsmiljön, ålder, arbetsgi- vare eller fysisk arbetsmiljö hade avsevärt större betydelse för de långa sjukskrivningarna.109 Att inte det obetalda arbetet får ett större förklaringsvärde kan möjligen bero på att det finns för få studier eller att studierna är genomförda på ett sådant sätt att de inte fångar hela problematiken. Å andra sidan förefaller ändå de viktigaste förklaringarna till kvinnors ökade sjukskrivningar stå att finna på arbetsmarknaden och i arbetslivets organisering. Det finns också en risk med att lägga för stor tyngdpunkt vid det obetalda arbetet som boven i dramat, eftersom det kan ge legitimitet åt arbetsgivare och myndigheter att avsvära sig ansvaret för sjukskriv- ningarna och istället göra sjukskrivningarna till ett privat problem för kvinnor (och män) att lösa individuellt. 109Risförsäkringsverket (2003). Sjukskrivningarna är ett akut problem, både för samhällsekonomin och för de individer som drabbas av sjukskrivning. Här har vi enbart ytligt berört orsakerna till sjukskrivningarna och förklaring- arna till varför skillnaderna i sjukskrivningstal är så stora mellan kvinnor och män. Det är djupt allvarligt att det finns så stora bris- ter i den vetenskapligt baserade kunskapen om kvinnors arbete och hälsa. Det blir väldigt tydligt att en manligt normerad kunskaps- produktion begränsar synfältet och ställer beslutsfattare handfallna inför uppgiften att hitta lösningar på allvarliga samhällsproblem. Sambandet mellan bristande jämställdhet och höga sjukskriv- ningstal har inte haft någon framträdande plats i debatten. Därför sägs heller inte att sjukskrivningarna är ett jämställdhetsproblem, kanske det allra största jämställdhetsproblemet . Det framgår emellertid tydligt att många av de orsaker som framförs som för- klaringar till sjukskrivningarna har tydliga samband med bristande jämställdhet. Att så många fler kvinnor än män är sjukskrivna, helt eller delvis, och att så många fler kvinnor än män hamnar i förtids- pension vilket med stor sannolikhet innebär att de aldrig kommer tillbaka till arbetsmarknaden, är allvarliga hot mot kvinnors plats på arbetsmarknaden och mot kvinnors möjligheter och förutsätt- ningar att försörja sig på sitt arbete. riskerar vi därigenom en försvagning av kvinnors ekonomiska ställning och ökade klyftor mellan kvinnors och mäns inkomster. Vi rör oss med denna utveckling ifrån målet om kvinnors (och mäns) ekonomiska självständighet, vilket har varit och är grundstommen i det svenska jämställdhetsbygget. 6.6Sammanfattning: Arbetslinjen är bruten? En genomgång av kvinnors villkor på arbetsmarknaden ger vid han- den att kvinnor har stärkt sin position på arbetsmarknaden och att förutsättningarna för kvinnor att vara ekonomiskt självständiga individer har förbättrats. Dock kvarstår hinder för att kvinnor kan sägas ha samma rättigheter och möjligheter som män på arbets- marknaden. De jämställdhetspolitiska målen är inte uppnådda. Här fokuserar vi på de fenomen som förklarar bristerna i jämställdhet på arbetsmarknaden och det är också inom dessa områden det behövs insatser. Otryggheten på arbetsmarknaden har ökat . Det gäller för både kvinnor och män, inom både offentlig och privat verksamhet. Den största otryggheten på arbetsmarknaden har emellertid de LO-anslutna kvinnorna. Denna utveckling har gått i motsatt riktning mot de jämställdhetspolitiska målen. Den primära könssegregeringen mellan betalt och icke betalt arbete är bruten genom att kvinnor finns på arbetsmarknaden i näs- tan lika stor utsträckning som män. Den sekundära könssegrege- ringen är fortfarande stark, där kvinnor och män återfinns inom olika sektorer, branscher, yrken och befattningar på arbetsmarkna- den och arbetar i olika omfattning. Könssegregeringen har också stark koppling till löneskillnaderna. Trots att kvinnor har höjt sin utbildningsnivå och trots att fler kvinnor finns på arbetsmarknaden och arbetar fler timmar, kan inga större förändringar noteras på aggregerad nivå. Löneskillnaderna har i stort sett varit oförändrade , vil- ket var som jämställdhetslagen trädde i kraft. Deltidsarbetet är ett problem med vida effekter vilket inte upp- märksammats i nödvändig utsträckning. Det är hög tid att ta itu med deltidsarbetet som norm för kvinnors arbete, där även upp- fattningar om det så kallade frivilliga deltidsarbetet måste utmanas. Om deltidsarbetet har ansetts vara ett sätt att främja kvinnors möj- ligheter att ta plats på arbetsmarknaden till priset av att kvinnor behandlas som en andra sortens (och kanske sämre) arbetskraft, är frågan hur länge det skall dröja innan nästa steg tas och kvinnor skall kunna omfattas av samma uppfattningar, villkor och värdering som män gör på arbetsmarknaden. De ökade sjukskrivningarna och inströmningen till aktivitetser- sättningen (f.d. förtidspensionen) framstår som ett särskilt akut och oroande jämställdhetsproblem. Om inte trenden bryts hotar det att slå ut kvinnor från arbetsmarknaden i en utsträckning som innebär att vi tar steg bakåt istället för framåt när det gäller jäm- ställdhet mellan kvinnor och män. För att få en bild av jämställdheten på arbetsmarknaden, som är en förutsättning för att analysera kvinnors möjligheter till ekono- misk självständighet, är det nödvändigt att se helheten. Att se till olika faktorer separerat döljer de faktiska förhållandena. Att lägga samman de olika orsakerna till kvinnors frånvaro från arbetsmark- naden (arbetslöshet, deltidsarbete, sjukfrånvaro) ger en annan bild än att se till dessa faktorer separerat. En jämförelse mellan kvinnors andel på arbetsmarknaden och deras andel av arbetade (betalda) timmar på arbetsmarknaden visar att det saknas (betalda) kvinnoarbetstimmar – dessa återfinns istället i det obetalda arbetet.110 Diskrepansen mellan kvinnors andel av de anställda och andelen arbetade timmar är minst i privat och statlig sektor och störst i landstingssektorn, följt av kommunsektorn. Att det är stor skillnad i landstingen speglar dels kvinnors deltidsarbete och dels könsseg- regeringen, eftersom de flesta männen anställda i landstingen är läkare med ett annat arbetstidsmönster än övrig sjukvårds- och omsorgspersonal. 6.7Förslag för ökad jämställdhet på arbetsmarknaden Vid sidan av nya mål och indikatorer för jämställdhetspolitiken111, lägger utredningen fram tre förslag som syftar till ökad jämställd- het på arbetsmarknaden. i detta kapitel har analys och motiv till två förslag framförts som rör kunskapsuppbyggnad. Det ena förslaget rör tillsättande av en ny löneskillnadsutredning (se avsnitt om löneskillnader). Det andra förslaget gäller uppdrag till SCB att göra en fördjupad studie av deltidsarbetet utifrån de nya data som kommer att föreligga i nya (se avsnitt om deltidsarbete). Ökad hälsa och fler i heltidsarbete Av den relativt översiktliga analys som har gjorts i detta kapitel tonar en bild fram: Mäns problem i arbetslivet blir ett arbetslivs- problem som löses med kollektiva medel. Kvinnors problem i arbetslivet blir ett kvinnoproblem som får lösas av kvinnor indivi- duellt – med benäget bistånd av stat och arbetsgivare (sjukförsäk- ring, deltidsarbete). I det första fallet är männen norm, i det andra är arbetslivet en norm som kvinnor skall anpassa sig till. Om det inte går, får kvinnor lösa problemet på egen hand. Otrygga anställ- ningar, deltidarbete och sjukskrivningar kan ses som utslag av den ojämställdhet som präglar arbetsmarknaden. Men deltidsarbete och sjukskrivningar kan också ses som individuella lösningar på struk- turella problem, eftersom de i olika utsträckning förefaller vara 110Beräkningar gjorda utifrån 2003. 111Se avsnittet Nya mål och stärkt styrning för jämställdhetspolitiken. orsakade av strukturella brister i arbetslivet. Deltidsarbete och sjukfrånvaro hänger också samman. Åtgärder för att minska deltidsarbetet och sjukfrånvaron kan antingen riktas mot individerna eller inriktas på strukturella för- ändringar. Individinriktade åtgärder syftar till att stödja den enskil- de att t.ex. komma ur sjukskrivning. En strukturell ansats riktar istället ljuset mot de faktorer som orsakar sjukfrånvaron, t.ex. mot arbetsmiljön eller arbetslivets villkor. Därmed är det snarare arbets- platser och arbetsgivare som står i fokus för insatserna. Det är naturligtvis självklart att stöd skall erbjudas de som drabbas av sjukskrivning och/eller (deltids-)arbetslöshet. Men det räcker inte. Även strukturella insatser behövs i större utsträckning för att för- ändra de villkor som präglar arbetslivet i kvinnodominerade yrken. Att byta arbete och inte gå tillbaka till den arbetsplats där man befann sig när sjukskrivningen inleddes har visat sig vara mycket verkningsfullt i rehabiliteringen av människor tillbaka till arbetsli- vet. Detta är troligen en möjlighet som är mer begränsad för kvin- nor än för män, vilket är ett ytterligare skäl till att verka för föränd- ring på arbetsplatser som har höga sjuktal. På sina håll kan det vara de enda arbetsplatser kvinnor är hänvisade till. De högsta sjuktalen finns i kommunala och landstingskommu- nala arbetsplatser i välfärdssektorn. Enligt en studie genomförd av utifrån data från SCB:s levnadsnivåundersökningar, är Kommunalanslutna kvinnor långtidssjukskrivna mer än övriga på arbetsmarknaden.