sou · GTB326d2 · 2006-01-01 00:00:00 — () – vars uppgift är att utöva tillsyn över samt lämna information inom sitt till- synsområde gjorde en stor utvärdering av LOU:s effekter (Effekter av lagen om offentlig upphandling). Grunden för utvärderingen utgjordes av svar på enkäter som skickats till ett stort antal upphandlande enheter samt till företag som hade offent- liga kontrakt. Enligt NOU visade utvärderingen entydigt att lett till goda ekonomiska effekter i den offentliga upphandlingen. Även om också fördyringar rapporterades beräknades ha bidragit till en sammanlagd besparing netto (vid oförändrad kva- litet) bara (började gälla ) på /år att jämföras med en upp- skattad årlig upphandling på , främst genom att reglerna är tvingande, detaljerade och att rättsmedel finns. De stora nettobesparingarna hade gjorts i kommuner och kommunala bolag. Eftersom nästan hälften av de upphandlande enheter som svarade på enkäten (av de kommunala bolagen) sade sig inte följa regelverket fullt ut kan det förmodas att en stor besparingspotential föreligger. Enligt NOU framkom tydligt genom utvärderingsrapporten att upphandlande enheter med centraliserade inköpsorganisationer, med en fungerande inköpssamordning och med ordentliga inköpsrutiner gjort de största besparingarna. Mindre än hälften av de upphandlande enheterna hade en centraliserad organisation. Uppfattningen att köpa kan väl vem som helst genomsyrar enligt NOU i alltför stor omfattning många upphandlande enheter. NOU:s sammanfattande slutsats var att även om hade haft huvudsakligen positiva effekter så fanns det förmodligen ytterligare besparingar att göra bl.a. om upphandlingen samordnades i högre grad samt om den fick en mer central styrning. När det gäller de positiva effekterna som kan förväntas av ett upphandlingsförfarande hänvisade NOU även till den s.k. , där det gjordes beräkningar att en ökad konkurrens och en ökad kompetens inom offentlig upp- handling kunde medföra kostnadsbesparingar på inom den offentliga sektorn. På hjälpmedelsområdet har upphandling skett i centraliserad form, där samordnar upphand- lingen på sjukvårdshuvudmännens uppdrag. I en utvärdering av verksamheten konstaterades att systemet ger stordriftsfördelar som i sin tur leder till stora prismässiga fördelar. dering av verksamhet Provning och upp- handling redovisas prisutvecklingen för några stora produkt- områden inom hjälpmedelsområdet, nämligen hörapparater, rullstolar, eldrivna rullstolar och rollatorer. Med undantag för hörapparater konstaterades att prisnivån legat stilla eller t.o.m. sjunkit något. För hörapparater noterades en kraftigt stigande prisnivå vilket enligt rapporten berodde på en övergång från analog till digital teknik. Slutsatsen i rapporten är att uppvisar en återhållen prisutveckling på hjälpmedel och lägre prisnivåer än andra jämförbara länder. Enligt utredningen är en jämförelse med hjälpmedelsområdet relevant dels därför att området avser teknik med inriktning på funktionshinder, dels då det genom inrättandet av myndigheten skapats förutsättningar för centraliserad upp- handling. Ett exempel på ett område som gått från en situation utan upphandling till ett mer centraliserat upphandlingsförfarande är upphandlingen av läkemedel för sluten vård i den så kallade Fyr- klövern (, , läns landsting och ). Upphandling ägde rum första gången och avsåg då en inköpsvolym på ca 225 mil- joner kronor. Enligt upplysningar till utredningen medförde upp- handlingen en sänkning av kostnaderna på mellan femton och tjugo procent. Sammanfattningsvis finns det enligt utredningen starka belägg för uppfattningen att när områden som inte varit utsatta för konkurrens blir föremål för upphandling så leder det till en påtaglig prispress på de varor eller tjänster som ska upphandlas. Vi kan inte se skäl för att det skulle förhålla sig annorlunda när det gäller anpassningstjänster inom bilstödet. Vi vill i sammanhanget påminna om att när anpassningsbidraget fastställs av kassorna, sker detta oftast endast på grundval av en offert. Utredningens bedömning: Trafiksäkerhetsaspekter är viktiga när bilar byggs om för att kunna köras av personer med funk- tionshinder. Inget talar dock för att personer som kör anpassade bilar skulle vara inblandade i fler trafikolyckor än andra trafikanter. Genom att deltagande blir obligatoriskt i bilanpassningsärenden förbättras dock möjligheten för kontroll över trafiksäkerhetsfrågorna även i övrigt. För att ändå undvika att körkortslämpligheten ifrågasätts i ett sent skede av bil- stödsprocessen bör det i det läkarintyg som medföljer ansökan om stöd framgå att den enskilde uppfyller de medicinska kraven för körkort. Utredningens förslag: I 12 § FBH anges att det av läkar- utlåtandet som bifogas ansökan om bilstöd även skall framgå att den enskilde uppfyller de medicinska kraven för att inneha körkort. Utredningens uppdrag är att se över det statliga bilstödet i dess helhet. Frågor om trafiksäkerhet berörs i olika delar av betänkandet och utredningen föreslår t.ex. i avsnitt 6.1.4 att del- tagande i anpassningsärenden skall bli obligatoriskt. Enligt utred- ningen kommer detta att innebära en ökad möjlighet för kontroll över trafiksäkerhetsfrågor i hela bilstödsprocessen. Även om det inte uttryckligen anges i uppdraget så kan det även i övrigt finnas anledning att något reflektera över trafiksäkerhetsaspekten av bil- körning och funktionshinder. 6.3.1Körkortstillstånd och körkort för personer med funktionshinder I 3 kap. 2 § första stycket körkortslagen (1998:488) anges att körkortstillstånd får meddelas endast för den som med hänsyn till sina personliga och medicinska förhållanden kan anses lämplig som förare av ett körkortspliktigt fordon. I samma paragrafs tredje stycke anges vidare att lämplighet med hänsyn till de medicinska förhållandena förutsätter att sökanden har tillfredställande syn för att köra fordon av det slag ansökan avser och att sökanden i övrigt uppfyller de medicinska krav som är nödvändiga med hänsyn till trafiksäkerheten. har med stöd av körkortslagen meddelat föreskrifter (VVFS 1996:299) om medicinska krav för innehav av körkort, traktorkort och taxiförarlegitimation. I 1 kap. 4 § föreskrifterna anges att varje sjukdom, skada eller annat medicinskt förhållande som kan antas påverka förmågan att framföra fordon skall prövas från trafiksäkerhetssynpunkt. I de bestämmelser som särskilt gäller rörelseorganens funktioner anges att nedsättning i dessa funktioner som medför att fordon inte kan framföras på ett trafiksäkert sätt utgör hinder för innehav av körkort, traktorkort och taxiförarlegitimation. Sådant hinder föreligger dock inte om funktionsnedsättningen kan kompenseras genom ortopedisk protes eller teknisk anordning på fordonet. Enligt 10 kap. 2 § körkortslagen skall en läkare anmäla till om han vid undersökning av en körkortsinnehavare finner att denne av medicinska skäl är uppenbart olämplig att inneha körkort. En sådan anmälan kan därefter innebära att körkortet med stöd av bestämmelsen i 5 kap. 3 § sjunde punkten körkortslagen återkallas. I ovan refererade föreskrift anges att bedömningen av om någon är uppenbart olämplig att inneha körkort skall göras med utgångspunkt från de medicinska kraven som föreskrivs i föreskriften. 6.3.2Trafiksäkerhetskrav vid prövning av rätten till bilstöd Enligt 12 § FBH görs ansökan om bilstöd på blankett som fastställs av . Vidare föreskrivs att till ansökan skall fogas ett läkarutlåtande om funktionshindret och dess inverkan på för- flyttningsmöjligheterna. I övrigt anger bilstödsförordningen inget särskilt om trafiksäkerhetsfrågor. I en rapport från () drar Per vid VTI den slutsatsen att funktionshindrade bilförares olycks- och skaderisk inte skiljer sig från vad som gäller för bilförare i allmänhet. Resultatet i rapporten byggde på en enkät med frågor om funktionsnedsättning, utrustning i bilen, använd- ningen av bilen, trygghet och eventuell olycksinblandning som skickats till ett urval av ägare till bilar som enligt Centrala Bil- registret hade anpassade förarplatser (Förare med funktionshinderen undersökning om anpassade bilar, körvanor och säkerhet, VTI rapport 466 ). Även ett antal andra undersökningar tyder på att förare som kör anpassade bilar inte i någon större omfattning än andra är inblandade i olyckor. Vi anser självklart att det är viktigt att höga krav ställs på trafiksäkerhet även för förare med funktionshinder som kör anpassade bilar. får inte så höga krav ställas att det utan befogad anledning utgör ett hinder för den enskildes mobilitet. Den ovan refererade undersökningen talar inte för att det finns något särskilt trafiksäkerhetsproblem som går att relatera till per- soner med funktionshinder som kör anpassade bilar. Det finns inte heller i övrigt något särskilt stöd för att personer med funktions- hinder skulle vara mer olycksdrabbade än andra bilförare. För det fall en person med funktionshinder inte borde få framföra ett fordon är detta något som i första hand skall åtgärdas enligt reglerna om körkort och återkallelse av sådant i körkortslagen och inte inom det statliga bilstödet. Vi har dock uppmärksammats på att det ibland förekommer att personer som beviljats bilstöd för att framföra ett fordon som förare, i ett relativt sent skede av processen, bedöms vara olämpliga som bilförare. Det är självklart viktigt att detta uppmärksammas och att det därmed går att undvika onödiga åtgärder och kostnader. Om den enskilde kan beviljas bilstöd utan krav på körkort kan man då också ge processen den inriktningen från början. Även om en läkare har en skyldighet att uppmärk- samma omständigheter som har med den enskildes förmåga att köra bil att göra samt anmäla detta, så kan det i vissa sammanhang finnas anledning att ytterligare uppmärksamma denna skyldighet. När det gäller en ansökan om bilstöd för att någon som förare skall framföra ett fordon är det naturligt att undersöka om den sökande uppfyller de medicinska kraven för att inneha körkort. Som påpekats ovan skall det i det läkarintyg som ges in i ett bil- stödsärende behandlas den enskildes funktionshinder och dess inverkan på förflyttningsmöjligheterna. Enligt utredningen bör det till dessa krav tillfogas att läkaren skall göra en bedömning av om sökande uppfyller de medicinska kraven för att få inneha körkort. Om körkortsinnehavet ifrågasätts men processen för att återkalla det inte inletts eller avslutats är det rimligt att prövningen av rätten till bilstöd avvaktar till dess att frågan om körkort slutligt avgjorts. Det bör vara sak att bestämma hur det nya kravet skall utformas på läkarintyget. Lämpligen bör läkaren ange om han eller hon funnit skäl att ifrågasätta körkortsinnehavet.