sou · GTB32d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Utredningen har således kommit fram till att operatörer inte bör åläggas att rapportera uppgifter ur sina kundregister till RIKAB eller programföretagen. 15.7Medieavgift för företag, myndigheter m.fl. I tidigare nämnda skrivelse framför SVT, SR, UR och RIKAB två förslag angående juridiska personers skyldighet att betala TV- avgift. Utredningen har utgått ifrån att här även avses enskilda firmor. I skrivelsen föreslås att de verksamheter som omfattas av den så kallade gruppavgiftsregeln i 3 § lagen om TV-avgift skall betala en avgift för varje påbörjad grupp om fem TV-mottagare, istället för som för varje påbörjad grupp om tio TV- mottagare. I skrivelsen hänvisas till betänkandet Radio och TV i allmänhetens tjänst (SOU 2000:55) där en sådan åtgärd nämns som ett alternativ för att öka avgiftsinkomsterna (alternativt inte öka avgiftens nivå). I skrivelsen framförs också förslag på att beräkningen av antalet avgifter skall ske per arbetsställe. Med arbetsställe avses varje adress, fastighet eller grupp av fastigheter där ett företag bedriver verksamhet. Alla verksamma företag har minst ett arbetsställe. kan företag som har fler än ett arbetsställe räkna ihop alla TV- mottagare som man har på samtliga arbetsställen i landet och därefter betala en avgift per vart påbörjat tiotal mottagare. Denna möjlighet skulle med ovanstående förslag försvinna och istället skulle varje arbetsställe exempelvis varje butik inom en butikskedja betala avgift var för sig. I de flesta fall leder ett sådant beräkningssystem till en ökning av det antal avgifter som företag, myndigheter m.fl. blir skyldiga att betala. Syftet med åtgärden är enligt uppgift från RIKAB att öka avgiftsintäkterna. Enligt 3 § i lagen om TV-avgift gäller att för varje påbörjad grupp om tio TV-mottagare betalas en enda TV-avgift, om mottagarna innehas av samma statliga myndighet, eller innehas av samma avgiftsskyldig och används antingen i hotell- eller pensionatsrörelse eller annars i anläggningar eller lokaler som är avsedda för annat än bostadsändamål, eller i fortskaffningsmedel som är avsedda för yrkesmässig trafik. Vissa begränsningar finns beträffande avgiftsskyldighet, exem- pelvis för TV-mottagare som finns inom samma butiks- och eller demonstrationsställe för TV-mottagare och inom samma sjukhus, vårdanstalt eller inrättning av liknande slag. Förutom aktiebolag, myndigheter, kommuner, landsting m.fl. omfattar regeln om en avgift för varje påbörjad grupp om tio mottagare även enskilda firmor. En enskild firma är inte en juridisk person, utan den enskilde näringsidkaren ansvarar personligen för företagets alla förpliktelser. Vid avgörande av huruvida avgiftsplikt skall anses föreligga för en enskild firma får det göras en bedömning av i fall TV-mottagaren är avsedd för annan användning än inom den enskilde företagarens bostad. Då skall innehavet omfattas av avgiftsskyldighet enligt gruppavgiftsregeln. Om mottagaren är avsedd att användas i näringsidkarens bostad skall den anses omfattas av hushållets avgiftsskyldighet. I 3 § i lag om TV-avgift preciseras inte hur beräkning av avgiftsskyldigheten skall ske för företag m.fl. som har fler än ett arbetsställe. Enligt den praxis som tillämpas av RIKAB har företag m.fl. som har fler än ett arbetsställe möjlighet att välja mellan att beräkna avgiften för hela företaget eller per respektive arbetsställe. De som väljer att betala per arbetsställe kan därmed antas göra detta av administrativa skäl, trots att det i de flesta fall blir dyrare. Enligt uppgifter från RIKAB uppgick antalet avgifter som betalas av företag, myndigheter m.fl. till 180 000 . Av dessa betalas omkring 120 000 av enskilda näringsidkare. Övriga 60 000 avgifter betalas av kommuner, statliga myndigheter, lands- ting, aktiebolag, handelsbolag/kommanditbolag m.fl. Omkring 19 000 aktiebolag betalar TV-avgift. Enligt företagsregister fanns i omkring 242 500 aktiebolag (som är att betrakta som verksamma). Således kan det konstateras att endast av alla aktiebolag i betalar TV-avgift. Bland kommuner, landsting och myndigheter är dock betalningsgraden hög. drygt 700 myndigheter, kommuner och landsting står för sammanlagt 7 800 kunder i RIKAB:s register (anledningen till att antalet kunder är fler än det totala antalet sådana organisationer är att många har valt att betala per arbetsställe). I finns knappt 500 000 enskilda firmor. Att 120 000 av dessa betalar TV-avgift innebär en betalningsfrekvens om . De kontrollinsatser som görs bland företag sker via direktadresserade brev och telefonkontakter. Även kontrollant- besök förekommer – främst till mindre företag med endast ett arbetsställe. Utredningens bedömning: Avgiftsskyldigheten för företag, myndigheter m.fl. bör behållas oförändrad. Det går inte att exakt beräkna hur många företag, myndigheter, kommuner m.fl. som är avgiftspliktiga. Inom mindre företag med ingen eller endast någon anställd är det troligen relativt vanligt att avgiftspliktigt innehav inte finns. Det är emellertid troligt att den andel aktiebolag som innehar en TV är större än de som betalar TV-avgift. Det borde således, enligt utredningen, finnas betydande potential att öka avgiftsintäkterna från denna kategori av avgiftsbetalare utan att skärpa reglerna som programföretagen och RIKAB begärt. Beträffande förslaget om att alla företag, myndigheter m.fl. skall beräkna avgiften per arbetsställe bör nuvarande tillämpning med en valfrihet för företagen att välja beräkningssätt kunna tillämpas även fortsättningsvis. Några praktiska hinder för denna tillämpning föreligger heller inte. I en skrivelse till har framfört önskemål om att få till stånd en diskussion om TV-avgifter inom skolan. menar att det är önskvärt att se över rådande förhållande att skolorna för att kunna använda sig av inspelat radio- och TV-material i undervisningen dels skall betala TV-avgift till Radiotjänst i , dels betala en avgift för det skolbandningsavtal som kommunerna för detta ändamål skall teckna med upphovsmännens företrädare . anför att dagens system innebär att kommunerna betalar dubbelt och att det med tanke på innebörden public service-begreppet bör prövas om det är rimligt att kommunerna tvingas betala för visning av program ur public service-kanalerna. Skolor omfattas av 3 § 2 p. i lag om TV-avgift, vilken innebär att det för varje påbörjad grupp om tio TV-mottagare betalas en enda TV-avgift, om mottagarna innehas av samma avgiftsskyldig och används i anläggningar eller lokaler som är avsedda för annat än bostadsändamål. Enligt Kommunförbundets egna uppgifter i skrivelsen uppgår kommunernas sammanlagda kostnader för skolornas TV-avgifter till ca (uppgiften är ). Ett försök har gjorts att få fram motsvarande uppdaterade uppgifter från RIKAB. RIKAB har dock inte haft tillgång till uppgifter om den sammanlagda nivån på TV-avgifter för landets skolor, men uppskattar utifrån ett stickprov om 20 av 290 kommuner att de sammanlagda TV-avgifterna för kommunala skolor i uppgår till (2004). Den som skapat ett litterärt eller konstnärligt verk eller den som framfört ett sådant verk måste som huvudregel ge sitt tillstånd innan det han eller hon har skapat eller framfört kan användas av Upphovsrätten regleras i lag (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (URL). För att skolor skall ha rätt att använda sig av inspelat material från SVT, SR och TV4 finns möjlighet att teckna ett så kallat skolbandningsavtal (en avtalslicens enligt 13 § URL). förhandlas fram av och Copyswede och respektive kommun tecknar sedan avtal med Copyswede.29 Skolor och utbildningar som har andra huvudmän än kommunen tecknar själva avtal med Copyswede. Ersättningen enligt skolbandningsavtalet är per elev och år. Inspelningar av radio och TV-program från UR berörs inte av skolbandningsavtalet på grund av att UR friköper rättigheter avseende användning av programkopior för vissa utbildningssyften. Denna möjlighet grundar sig på ett särskilt avtal mellan arbetsgivareföreningen och Copyswede. Detta innebär således att skolor m.fl. fritt kan framställa och använda kopior av UR:s produktioner i undervisningen. Utredningens bedömning: Avgiftsskyldigheten för skolor bör inte förändras. Dagens TV-avgift och den av utredningen föreslagna medieavgiften skall erläggs vid innehav av en TV-mottagare. Avgiften går till att finansiera verksamheterna inom SVT, SR och UR. Skolornas ersättningar enligt skolbandningsavtalet är en ersättning till rättighetsinnehavarna för att skolorna – under de förutsättningar som avtalet ställer upp – skall få framställa och använda exemplar av deras upphovsrättsligt skyddade verk i undervisningsverksamheten. Dessa två betalningar har olika mottagare och är två skilda typer av betalningar, oberoende av varandra. Den fråga som utredningen har att ta ställning till är huruvida det är önskvärt att förändra skolors skyldighet att betala avgift för rätten att ta del av utsändningar av radio- och TV-program från 29Copyswede är en ekonomisk förening som ägs av sina 14 medlemsorganisationer, t.ex. , , och . 30SRAO är arbetsgivar- och branschorganisation för SVT, SR och UR samt av dessa företag hel- eller delägda bolag. SVT, SR och UR. Staten är inte part i skolbandningsavtalet och att föreslå förändringar inom den upphovsrättsliga lagstiftningen ligger inte inom ramen för denna utrednings uppdrag. Regeln om en avgift per var tionde TV-mottagare omfattar såväl privata företag som statliga myndigheter, kommuner och organisationer (den så kallade gruppavgiftsregeln). Vidare gäller att sjukhus, vårdanstalter och andra liknande inrättningar endast är skyldiga att erlägga en enda avgift oavsett hur många TV-mottagare som finns inom samma anläggning, om mottagarna är avsedda att användas av dem som får vård. En enda avgift betalas också för samtliga TV-mottagare som finns på samma butiks- eller demonstrationsställe för mottagare. Dagens lagstiftning innehåller således mycket få undantag från avgiftsskyldighet, och det är därmed rimligt att undantag från avgiftsskyldighet endast bör förekomma om det finns mycket speciella skäl. I tillämpas ett system där offentliga verksamheter omfattas av avgiftsplikt. Utredningen anser att för skolor göra undantag från denna huvudregel vore att avvika från rådande enhetliga ordning. Dessutom skulle avgiftsbefrielse för kommunala skolor enligt utredningens bedömning kunna leda till motsvarande krav avseende exempelvis statligt bedriven undervisnings- verksamhet. Utredningen anser inte att skolorna intar en sådan särställning som motiverar undantag från avgiftsskyldighet. Utredningen vill också peka på skolornas möjlighet att i och med den för UR ovan nämnda friköpsordningen fritt använda kopior av UR:s program i undervisningssyfte. av UR:s program är utbildningsprogram, dvs. sådana program som ansluter till kurs- eller läroplaner.31 Av UR:s totala kostnader för programproduktion 2003 (), gick () till program för skolan. Vidare visar statistik från att utnyttjandet av UR- program i skolan är mycket högt – av lärarna i årskurser 4 6 utnyttjade något UR-program i undervisningen under /2002. Motsvarande siffra för årskurs 1 3 och 7 9 var omkring 65 procent.32 Beträffande program från SVT och SR har skolorna möjlighet att, utan avtal om skolbandning, ta del av dessa som utsändningen sker. 31UR:s public service-redovisning 2003, s. 25. 32Undersökningen görs , varför det inte finns motsvarande uppgifter för /2003. Utredningen menar att man med anledning av ovanstående kan hävda att skolorna får mycket tillbaka för sin erlagda avgift, vilket utgör ytterligare ett skäl som talar mot avgiftsbefrielse. 16Finansiella effekter och andra konsekvenser Enligt 14 § kommittéförordningen (1998:1474) gäller att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet och om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt skall även dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting skall kommittén föreslå finansiering. I § 15 kommittéförordningen sägs att om förslagen har betydelse för den kommunala självstyrelsen skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdhet mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. I 16 § sägs att regeringen närmare i utredningsuppdraget anger vilka konsekvensbeskrivningar som skall finnas i ett betänkande. I direktiven till vår utredning har inte angetts att några särskilda konsekvensbeskrivningar skall finnas i betänkandet. Nedan behandlas kostnadsberäkningar enligt 14 § och övriga konsekvens- beskrivningar enligt 15 § kommittéförordningen. Finansiella effekter och andra konsekvenser 16.2Flöden av avgifter med dagens system respektive utredningens förslag utgår inte någon mervärdesskatt på TV-avgiften och programföretagen har inte heller någon avdragsrätt för ingående mervärdesskatt. Programföretagens leverantörer redovisar till staten den mervärdesskatt som de debiterar på sin försäljning till programföretagen. Dessa medel blir en inkomst för statsbudgeten (inkomsttitel mervärdesskatt). Flödet illustreras av Figur 16.1. Flöden av avgifter med dagens system för medelstilldelning Enligt utredningens förslag om direktfinansiering kommer RIKAB att betala ut avgiftsmedel direkt till programföretagen. Programföretagen skall vid mervärdesbeskattning av TV-avgiften till staten redovisa nettot av ingående och utgående mervärdesskatt. I fall då den utgående mervärdesskatten är större än den ingående kommer företagen att betala in pengar till staten. Om den utgående mervärdesskatten är mindre än den ingående kommer företagen istället att få tillbaka pengar från staten. SOU 2005:2 Finansiella effekter och andra konsekvenser Figur 16.2 Flöden av avgifter vid direktfinansiering och mervärdesskatt på medieavgiften När mervärdesskatt införs på medieavgiften blir effekten på avgiftens nivå beroende av på vilket sätt man väljer att påföra skatten. Följande två olika alternativ har använts i de beräkningar som redovisas i detta kapitel: 1.Mervärdesskatten inkluderas i medieavgiften så att den avgift som avgiftsbetalarna betalar bibehålls oförändrad. 2.Mervärdesskatten läggs ovanpå medieavgiften så att public service- företagens disponibla medel hålls oförändrade. Utredningen anser att en rimlig utgångspunkt är att mervärdesbeskattning av verksamheten i programföretagen inte bör medföra att medieavgiften ökar. Förutom normalskattesatsen finns två reducerade skattesatser om . Som framgår av kapitel 13 anser utredningen att är den lämpligaste skattesatsen. Utredningen anser dock att det är viktigt att belysa olika finansiella effekter vid samtliga möjliga skattesatser, dels i fall då mervärdesskatten sätts så att den avgift som avgiftsbetalaren erlägger inte påverkas, dels i fall då mervärdesskatten läggs ovanpå medieavgiften. Finansiella effekter och andra konsekvenser Avgiftsmedel och ingående mervärdesskatt Utredningen har från RIKAB och programföretagen erhållit uppgifter avseende uppskattade totala intäkter från TV-avgift och ingående mervärdesskatt i public service-koncernen för . Med anledning av att utredningens förslag föreslås träda i kraft har dessa uppgifter justerats i enlighet med prognoser för konsumentprisindex för . Prognos för avgiftsmedel och ingående mervärdesskatt Konsumentprisindex (KPI) 299,9* Avgiftsmedel (mdkr) Ingående mervärdesskatt (mdkr) *Prognos för KPI erhållen av , . Av ovanstående framgår också att den ingående mervärdesskatten i programföretagen utgör av de totala avgiftsintäkterna (551/6 372). Kommuner och myndigheter under regeringen har genom en särskild ordning rätt till kompensation för belopp motsvarande ingående skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200).1 I beräk- ningarna beaktas ej denna kompensation eftersom den totala effekten som en mervärdesskattebeläggning av medieavgiften kommer att få för den konsoliderade offentliga sektorn i stort sett blir neutral. 1 Förordning (2002:831) om myndigheters rätt till kompensation för ingående mervärdesskatt och lag (1995:1518) om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting. Finansiella effekter och andra konsekvenser Vid en mervärdesskattebeläggning av medieavgiften kan det antas att flertalet av de företag som betalar avgiften kommer att kunna göra avdrag för mervärdesskatt i sin redovisning till staten. Utredningen uppskattar att det vid en mervärdesskattesats om blir fråga om en intäktsminskning för den offentliga sektorn på . Denna effekt är inte inkluderad i de beräkningar som redovisas nedan.2 I beräkningarna tas heller inte hänsyn till att företagens underlag för inkomstskatt blir högre genom att deras avdrag för ingående mervärdesskatt i stället medges inom ramen för mervärdes- skattesystemet. I beräkningarna bortses från effekten av att den del av avgiftsmedlen som går till att återbetala skulden på distributionskontot inte kommer att vara belagd med mervärdes- skatt. Det förutsätts också att de förändrade distributionskostnaderna inte påverkar de finansiella förutsättningarna för programföretagen. Detta beror på att systemet för återbetalning av skulden på distributionskontot är konstruerat så att SVT och UR efter nedsläckningen av det analoga marknätet t.o.m. skall ha lika stora kostnader för distribution som när distributionskontot inrättades (se avsnitt 5.2.4). 16.3.3Finansiella effekter för programföretagen Programföretagens verksamhet är undantagen från mervärdesskatt. Detta innebär att den ingående mervärdesskatten blir en kostnad i verksamheten. De disponibla avgiftsmedlen för företagen utgör den årliga summa som tilldelas program- företagen av (medelstilldelning). 2 Orsaken till att denna effekt inte inkluderas i beräkningarna är att medieavgiften räknas som en insatsvara i företagets verksamhet och antas bidra till det förädlingsvärde som företaget skapar i en produktionskedja. Därmed kommer mervärdesskatten på medieavgiften slutligen att bli en intäkt för staten när företagets produkt köps av ett subjekt som inte har avdragsrätt för ingående mervärdesskatt. Finansiella effekter och andra konsekvenser täcka kostnaden för ingående mervärdesskatt på inköp till verksamheten. Mervärdesskatten inkluderas i medieavgiften För att bibehålla avgiften oförändrad för den enskilde avgiftsbetalaren måste avgiften exkl. mervärdesskatt sänkas med ett belopp som motsvarar storleken på den utgående mervärdesskatten. Av Tabell 16.2 nedan framgår att de totala avgiftsintäkterna för , vid nuvarande system, uppskattas till 6 . Vid en skattesats om skulle ett belopp motsvarande utgöra utgående mervärdesskatt (6 842*(1- 1/1,06)). En mervärdesskattebeläggning medför kostnader för program- företagen i form av utgående mervärdesskatt. medges företagen rätt att dra av ingående mervärdesskatt på inköp till verksamheten genom att kvitta utgående mervärdesskatt mot ingående, dvs. den mervärdesskatt som företagen erlagt vid inköp av varor och tjänster i sin verksamhet. Som framgår ovan uppskattas public service-koncernens ingående mervärdesskatt till för . Vid en utgående mervärdesskatt på och en ingående mervärdesskatt på kommer således programföretagen att få tillbaka från staten. Företagens disponibla medel kommer därmed att öka med till 7 . Vid 12 eller 25 procents skattesats kommer istället företagens disponibla medel att minska med 141 respektive . Finansiella effekter och andra konsekvenser Finansiella effekter för programföretagen då mervärdesskatten inkluderas i medieavgiften, mnkr (ej moms) * Eftersom public service-företagen i dagens system inte har någon avdragsrätt för ingående mervärdesskatt blir disponibla medel lika stora som tilldelade avgiftsmedel. Mervärdesskatten läggs ovanpå medieavgiften Ett alternativ till att inkludera mervärdesskatten i avgiften är att lägga mervärdesskatten ovanpå avgiften så att public service- företagens disponibla medel hålls oförändrade jämfört med i dagens system. I ett sådant fall kommer den avgift som hushåll m.fl. betalar att förändras. Hänsyn måste här tas till att kostnaden för ingående mervärdesskatt avlägsnas vid en mervärdes- skattebeläggning. Den avgift som avgiftsbetalarna erlägger antas förändras med den utgående mervärdesskatten minus den ingående. Medieavgiften exkl. mervärdesskatt antas således sänkas i proportion till den ingående mervärdesskatten.3 De finansiella effekterna för programföretagen när medieavgiften beläggs med mervärdesskatt på detta vis framgår av Tabell 16.3. Vid en skattesats på kan de totala avgiftsmedlen inkl. mervärdesskatt minskas till 6 (dvs. medieavgiften sänkas) p.g.a. att den avdragsrätt som uppstår för programföretagen är större än den utgående mervärdesskatten. Vid överstiger den utgående mervärdesskatten den ingående, vilket innebär att avgiftsmedlen inkl. mervärdesskatt 3 Detta sätt att räkna är i enlighet med beräkningskonventioner . Finansiella effekter och andra konsekvenser måste öka för att programföretagens disponibla medel skall hållas oförändrade. Finansiella effekter för programföretagen då mervärdesskatten läggs ovanpå avgiften, mnkr (ej moms) 16.3.4Finansiella effekter för den konsoliderade offentliga sektorn Enligt nationalräkenskaperna delas den offentliga sektorn in i tre sektorer: stat, kommun och socialförsäkringssektorn. I allmän- ekonomiskt intresse är den samlade effekten för de tre sektorerna, den konsoliderade offentliga sektorn, av störst betydelse.4 I detta avsnitt redovisas därför finansiella effekter för denna. Redovisningen av de offentligfinansiella effekterna av en viss åtgärd tar sin utgångspunkt i åtgärdens direkta effekt på intäkterna från skatten i fråga. Denna effekt brukar betecknas åtgärdens bruttoeffekt. Utöver den direkta effekten på intäkterna från skatten kan en regeländring ge upphov till vissa indirekta effekter av olika slag. Vid beaktande av de indirekta effekterna ges åtgärdens nettoeffekt. Vid beräkning av nettoeffekt vid en mervärdes- skatteförändring måste exempelvis hänsyn tas till den s.k. KPI- effekten. KPI-effekten avspeglar det faktum att den offentliga sektorns utgifter för pensioner, socialbidrag m.m. som är knutna till prisnivån, påverkas när en mervärdesskatteförändring ändrar den allmänna prisnivån. 4 Beräkningskonventioner , s. 17. Finansiella effekter och andra konsekvenser Mervärdesskatten inkluderas i medieavgiften De finansiella effekterna för den konsoliderade offentliga sektorn när mervärdesskatten inkluderas i medieavgiften visas i Tabell 16.4. Införandet av skatteplikt för public service-företagen innebär ett intäktsbortfall för den offentliga sektorn motsvarande företagens ingående mervärdesskatt om . En mervärdes- skattebeläggning innebär dock mervärdeskatteintäkter till staten. Vid en skattesats på blir mervärdesskatten på avgiftsmedlen . Bruttoeffekten för den konsoliderade offentliga sektorn blir därmed –, dvs. samma belopp som företagen får tillbaka från staten i sin mervärdesskatteredovisning. Vid skattesatserna innebär en mervärdes- skattebeläggning att bruttoeffekten blir +141 respektive +776 mnkr. Finansiella effekter för den konsoliderade offentliga sektorn då mervärdesskatten inkluderas i medieavgiften, mnkr (ej moms) Eftersom den avgift som avgiftsbetalarna erlägger kommer att vara oförändrad när mervärdesskatten påförs på detta sätt kommer åtgärden inte att påverka prisnivån. Nettoeffekten kommer således att vara densamma som bruttoeffekten. Mervärdesskatten läggs ovanpå medieavgiften De finansiella effekterna för den konsoliderade offentliga sektorn när mervärdesskatten läggs ovanpå avgiften framgår av Tabell 16.5.