sou · GTB355 · 2006-01-01 00:00:00 — Det är naturligtvis olyckligt att jag inte getts tillfälle att ta del av slutresultatet av försöksverksamheten för att väga samman de erfa- renheterna i mina slutsatser. Här kan konstateras att det är av vikt att utvärderingen kan ligga till grund för fortsatta överväganden om undantag från OVK. Nämnden har under sin hittillsvarande historia kunnat behandla omkring 14 000 ärenden och på det sättet varit till nytta för ett stort antal egnahemsägare som dels fått en kvalificerad bedömning av statusen på sitt hus och dels kunnat få bidrag för att genomföra de åtgärder som ansetts nödvändiga för att förbättra inomhusmiljön. Bakgrunden till inrättandet av nämnden var att det fanns byggregler som ledde till byggfel och skador som åsamkade byggnadägarna både lidande och kostnader. har nämnden fått vidgat mandat genom att ytter- ligare fem årgångar lagts till de tidigare när det gäller möjligheterna att lämna bidrag. Det kommer emellertid med nuvarande regler successivt bli allt färre årgångar som är aktuella för undersökningar och bidrag i takt med att äldre årgångar fasas ut från systemet. kommer volymen också att minska dramatiskt i takt med att de kvarvarande årgångarna kommer att ha allt högre självkostnad för sina åtgärder. Det betyder att kansliet får en allt mindre verk- samhet att administrera. Jag har inte funnit skäl att ändra nuvarande regler genom att vidga dess mandat. Det går alltid att diskutera det ansvar som staten har för de fukt- och mögelskador som uppstår i småhus byggda , men efter 1975. Det har funnits motiv för staten att bidra till de reparationer som uppstått, inte minst till följd av de byggregler som fanns. Om staten ska fortsätta ta på sig ett ansvar för fukt- och mögelskador bör ansvaret vidgas och gälla såväl småhus som flerbostadshus och dessutom avse fler årgångar. Det finns knappast motiv för staten att bidra till saneringen av fukt- och mögelskador i småhus. Däremot går det med fog att hävda att de undersökningar genomfört och de bidrag som man har lämnat har betytt mycket för att förbättra inomhusmiljön i dessa småhus. finns det, enligt och andras bedömningar, omkring 200 000 småhus som är behäftade med fukt- och mögelskador. ansvar och de åtgärder man kunnat vidta har varit begränsat, dels till småhus och dels i form av ett snävt intervall av årgångar. Rimligtvis borde staten, om den vill ta på sig ett ekonomiskt ansvar för fukt- och mögelskador, vidga kretsen av byggnader till vilka bidrag kan utgå. Jag har inte funnit att en sådan vidgning är motiverad eller gångbar. Då återstår enligt min mening att fullfölja det åtagande som staten har gjort i och med vårens beslut om en utökning av antalet årgångar. I praktiken betyder det att verksamhet successivt kommer att av- vecklas. vore det olyckligt att inte ta vara på den kompetens som byggts upp inom nämnden. Det är omvittnat att nämnden har fungerat väl, att man skapat respekt inom branschen genom det kunnande man har och den omdömesgilla rådgivning man kunnat ge till småhusägare samt det kontaktnät av kompetenta konsulter som man byggt upp. I det följande kommer jag att föreslå att utgör embryot till kansli för den expertgrupp för byggfel och skador som jag föreslår kommer att inrättas inom ram. Det innebär också att jag förordar att i fortsättningen kommer att vara en självständig avdelning inom . Därmed inställer sig också frågan vilken myndighet som ska sköta utbetalningar och kameral kontroll av de ärenden som kommer att tillkomma inom den nuvarande område. Det finns, som jag ser det, två möjligheter. Den ena är att man för över även hanteringen av utbetalningar till , som främst betalar ut bidrag via länsstyrelserna. Eftersom antalet ärenden kom- mer att vara krympande ter det sig onaturligt att bygga upp kom- petens inom samtliga länsstyrelser för hantering av sådana ärenden. Det rimliga är, vid en överföring av det kamerala ansvaret till , att samtliga ärenden som gäller samlas till en länsstyrelse, förslagsvis i . Den andra möjligheten är att överföra personalansvar etc. och inordna nämnden i som verksamheten i expert- gruppen byggs upp men köper de administrativa tjänsterna avseende utbetalning och kameral granskning av Kammarkollegiet. Den stora fördelen med ett sådant system är att man tar vara på den kom- petens som finns inom Kammarkollegiet och behöver inte bygga upp någon ny kompetens på annan plats för en verksamhet som trots allt kommer att vara krympande. Min slutsats: Jag anser inte att det är motiverat att återigen ändra på de regler som gäller för . Nämnden bör fortsätta att genomföra de besiktningar och bevilja de bidrag som gäller enligt nuvarande förordningar. bör kansliet utgöra embryot till kansli för expertgruppen för fel och skador i byggnader som behandlas i följande avsnitt. På det sättet går det att tillvarata vunna erfarenheter, bygga vidare på den kompetens som finns på kansliet och låta de regler som gäller för bidrag till sanering av fukt- och mögelskador i småhus med de byggnadsår som gäller enligt nuvarande regler. Jag anser dess- utom att det är smidigast att köper de kamerala tjänster som Kammarkollegiet kan stå till tjänst med och ta vara på den kompetens som finns på myndigheten i dessa ärenden. 14.4Expertgruppen om fel och skador i byggnader och anläggningar Jag har haft till uppgift att föreslå inrättandet av en permanent expertgrupp med uppgift att inhämta, analysera och föra ut infor- mation om alla typer av fel och skador i byggnadsverk. Uppgiften består i hur expertgruppen ska organiseras och arbeta. Enligt direktiven är det viktigt att också ta till vara miljö- och hälsoskyddsnämndernas erfarenheter av inomhusmiljöproblematiken i den befintliga bebyggelsen, liksom deras tillsyn inom området enligt . Man menar att analysen kan bidra till att se vilka fel som återkommer och vilka misstag som upprepas och anser att det är särskilt viktigt att analysera huruvida uppkomna fel och brister kan hänföras till byggbestämmelserna m.m. samt brister i tillsyns- och kontrollverksamheten. Expertgruppens förekomst ska alltså minska omfattningen av upprepade fel och skador i byggnader och anläggningar. Det ska också leda till att man får ett bättre underlag för att revidera byggregler. Syftet är att ta ett steg i riktning mot formu- lering av verifierbara funktionskrav. Ytterligare ett uppdrag är att visa hur information om uppkomna fel och skador så snabbt som möjligt ska komma till expertgruppens kännedom. Vidare ska det finnas förslag till former för en gransk- ning av uppdagade fel och skador, vilket innebär en analys av orsakerna till att bristerna uppkommit, dvs. om det beror på bristande kunskap, bristande fackmässighet, slarv etc. samt redovisning av förslag till åtgärder beroende på orsak. Slutligen ska formerna för att föra ut resultatet av analysen för att undvika nya liknande fel och skador, varvid målgrupper för budskapet ska anges. Det är med andra ord ett omfattande uppdrag att praktiskt organisera verksamheten för expertgruppen. Förslaget till organisation ska innehålla två alternativ. Ett förslag ska innebära att expertgruppen blir en självständig grupp inom . Ett förslag ska vara en fristående grupp utanför verket. Jag ska överväga hur en lämplig sammansättning av expertgruppen ska se ut. Jag ska lämna två förslag till organisation av expertgruppens verksamhet. Jag föreställer mig att verksamheten måste bestå dels av den tilltänkta expertgruppen, som inte ska vara alltför stor. Till sitt förfogande bör expertgruppen ha ett kansli som, beroende på uppgifter, kan vara alltifrån 5 personer till 50. Jag återkommer med förslag på hur kansliet ska organiseras. Vidare bör expertgruppen ha olika referensgrupper till sitt förfogande för att inhämta aktuella uppgifter och utgöra bollplank till expertgruppen. Huvudfrågan för organisationen för expertgruppen är om det ska vara en självständig grupp inom ram eller om den ska vara helt fristående. har huvuddelen av sin verksamhet förlagd till . Merparten av de anställda inom verket finns i . En satellit har emellertid byggts upp i , där är lokalise- rat, med tio anställda. Det betyder att en självständig expertgrupp för byggfel och skador mycket väl kan lokaliseras till annan ort än , även om stora samordningsfördelar givetvis talar för att samla verksamheten till en ort. I det fall man stannar för att göra expertgruppen helt fristående blir lokaliseringen mindre dramatisk. Det finns skäl som talar för att inordna verksamheten inom hägn: Det finns kapacitet att lösa de administrativa problem som expertgruppen med nödvändighet måste lösa. Det finns en samlad kompetens inom som expert- gruppen har stor nytta av. är den nationella myndigheten för samhällsplanering, stadsutveckling, byggande och boende och har redan ett upp- drag att se till hur reglerna efterlevs. har också uppföljningsansvaret för miljömålet god bebyggd miljö, dvs. det område som expertgruppen ska verka inom. Det finns också ett antal frågetecken i anslutning till att lägga expert- gruppen inom : Hur självständig kan expertgruppen bli och hur mycket kan den vara beroende av den myndighetsutövning som verket gör? Kommer expertgruppens information och verksamhet att hämmas av att man i vissa fall kanske måste kritisera verket? I vilken utsträckning kommer expertgruppen att kunna infor- mera om fel och skador som uppstår trots att bygget sker i enlighet med byggregler? Hur kommer mottagarna av information att tolka påpekanden som går stick i stäv med andra delar av verksamhet? I vilken utsträckning kommer expertgruppens organisations- form att påverka möjligheterna att snabbt komma till rätta med fel och skador – dvs. kan en viss samordning med göra att informationen når ut snabbare och får snabbt genomslag i byggreglerna eller kommer informationen att hållas tillbaka av hänsyn till myndighetens ställningstaganden? När jag diskuterar expertgruppens oavhängighet gentemot kan denna oavhängighet finnas på flera plan. Den kan vara oavhängig gentemot myndigheten i dess myndighetsfunktion, den stabsfunk- tion som myndigheten har gentemot olika departement eller vara oavhängiga verkets sätt att fungera. Jag menar att expertgruppen måste vara självständig främst gentemot i alla dessa av- seenden. Den alternativa organisationen för expertgruppen är att man bygger vidare på den organisation som har: Det innebär att Kammarkollegiet får det administrativa ansvaret, anställningar av kansliet, utbetalningar av ersättningar och lik- nande uppgifter. Expertgruppen får med en sådan organisation en mycket fri- stående roll. De råd expertgruppen ger, inhämtande av information och for- mulering av information blir oberoende av den myndighet som utfärdat byggregler etc. Det går att bygga vidare på den framgångsrika verksamhet som har bedrivit. Lokaliseringen av verksamheten blir naturlig som en fortsätt- ning på de aktiviteter som utfört. Det finns också frågetecken med en sådan organisation: Kommer expertgruppen att kunna uppträda tillräckligt auktori- tativt inom sitt område? Uppstår det osund konkurrens mellan olika myndigheter med delvis samma ansvar? Går det att få tillgång till den kompetens som besitter? Kommet expertgruppen att få möjlighet att bli lika känd som om den fanns inom ram? Jag anser att bör utgöra grunden för expertgruppens verksamhet. Där finns gedigen kunskap om de fel och brister som uppstått i småhusbestånd, åtminstone beträffande småhus byggda . Där finns en samlad erfarenhet av både metod, förekomsten av fel och brister samt ett utvecklat samarbete med konsulter av olika slag. kommer med nuvarande regelverk att dräneras på uppgifter eftersom antalet årgångar som berörs av fondens bidrag minskar och bidragsandelen blir dess- utom lägre och lägre, ju längre vi kommer. Det finns anledning att ta vara på de kunskaper som finns inom kansliet. Det kommer givetvis att bli radikalt annorlunda och ut- vidgade arbetsuppgifter i kansliets arbete men det bör ändå gå att bygga vidare på de kunskaper man besitter. Jag förutsätter att man bygger upp kansliet till omkring tio tjänster, med såväl teknisk som ekonomisk och juridisk kompetens. Därutöver ska det även finnas kompetens inom kommunikations- området. Kansliet kommer till att få följande arbetsuppgifter i allt väsentligt: Bistå expertgruppen med beslutsunderlag. Utforma de verktyg för information från expertgruppen som bör finnas: Nyhetsbrev till bl. a. myndigheter, branschföreträdare och forskare Bygga upp och underhålla en databas med uppgifter om byggfel och skador (nedan redogörs ytterligare för hur databasen ska byggas upp). Skapa ett register för mottagarna av information. Åstadkomma ett brett kontaktnät som gör att informations- flödet in till expertgruppen blir så fullständigt som möjligt. Ta in, sammanställa och ge ut uppgifter om olika problem som kan uppstå i byggnadsverksamheten. Genom täta kontakter med myndigheter, kommuner och branschföreträdare försöka förmå byggare att undvika fel som uppstått i olika byggprojekt och i ett så tidigt skede som möjligt. Den formella expertgruppen bör bestå av ett förhållandevis litet antal personer – 8–10 stycken – men med möjlighet att bilda sär- skilda grupper för att bistå expertgruppen. Oavsett vilken organisa- tionsform som väljs bör regeringen utse expertgruppen. Jag menar att expertgruppens sammansättning antingen kan spegla ett brett spektrum av intressen inom bygg- och förvaltningsskedet eller också utgöras av mer oavhängiga experter. Om den ska spegla de intressen som finns inom sektorn kan den se ut på följande sätt: En ledamot bör representera den centrala myndigheten, dvs. Två ledamöter bör ha erfarenhet av den jordnära tillsynsverk- samheten och vara en erfaren byggnadsingenjör och en miljöinspektör. En eller två ledamöter bör ha erfarenhet av byggherrerollen, vilket kan innebära en person med erfarenhet av upphandling, intresseroll inom byggherreverksamheten eller någon som är verksam inom någon av våra större byggherrar. En ledamot bör ha erfarenhet av byggnadsverksamheten, främst den intresseroll som finns bland byggentreprenörer. Minst en representant bör ha erfarenhet av konsultverksamhet inom konstruktion eller VVS-området. En eller två ledamöter bör ha erfarenhet av installatörerna etc. inom byggnadsverksamheten, vilket utgör en tämligen bred och varierande skara. En ledamot bör ha erfarenhet av försäkringsbolagens intressen. Minst en ledamot bör ha erfarenhet av konsumentintresset. Om expertgruppen ska få en mer självständig representation bör den bestå av forskare och andra experter som har kunskaper som tillför gruppen kompetens. Till expertgruppen bör också knytas olika konstellationer av råd- givande grupper som kan bistå expertgruppen med information, rådgivning och utlåtanden om olika företeelser och förslag till undersökningsområden. Jag anser att följande referensgrupper bör finnas till expertgruppen: Forskargrupp, som representerar olika inriktningar inom bygg- nadstekniken. Kvalitetsansvariga hos de större byggentreprenörerna. En grupp av större fastighetsförvaltare. En grupp av kommunala tillsynsmän samt olika konsultgrupper som har till uppgift att utföra ventilationskontroller etc. En grupp bör ha till uppgift att förstärka expertgruppens för- måga att kommunicera det budskap som gruppen har. Möjligheter att få underlag En farhåga som kan finnas beträffande expertgruppens möjligheter att kunna samla in uppgifter om fel och skador från olika bygg- projekt är att byggföretag kan vilja dölja de problem som uppstått. Det finns ett gemensamt intresse hos entreprenörer och byggherrar att inte vilja avslöja problem som kan fördärva marknaden både för den som ska utföra byggnadsverksamhet och den som ska hyra ut eller sälja byggnader. ska problemet inte överdrivas efter- som de fel som uppkommer sprider sig naturligt, dock inte i den utsträckning att man undviker dem . För att komplettera de uppgifter som kommer från branschen självt bör även försäkringsbranschen utnyttjas för att komma åt uppgifter om som inte kommer från branschens egna företag och organisationer. Kommunikation – en huvuduppgift Det kan vara betydligt svårare att nå ut med information om vilka generella råd som kan ges. Det är inte svårt att ge ut nyhetsbrev eller sprida information via en hemsida på Internet. Det är inte lika lätt att se till så att informationen går fram till dem som är närmast berörda av informationen och så att informationen får genomslag i den praktiska verksamheten ute på de konkreta byggprojekten. Det kan vara stora skillnader mellan stora och små företag. De större företagen har kvalitetsansvariga, miljöansvariga och en effektiv intern informationsverksamhet. Små företag måste förlita sig på den information man får via officiella organ och sprida den inom företaget så gott det går. Det är betydligt svårare att tolka, imple- mentera och utföra byggandet i enlighet med de råd och anvisningar man får i små företag. Målet med verksamheten är att få ner antalet fel och skador till ett minimum. Det gäller att komma in i byggprocessen, i princip ska felaktigheter som man känner till aldrig lämna ritbordet. En annan fråga som expertgruppen måste ta ställning till är när man ska gå vidare med information om fel eller skador som upp- stått i byggnader. Det kan handla om nya eller förändrade metoder, nya eller gamla material, nya eller gamla konstruktioner som leder till skador eller som man misstänker kan leda till skador. Det kan vara skador som man tror kan härledas till en metod som varit rekommenderad , eller ett helt nytt material som med en viss metod misstänks leda till fel och skador. Ett problem i sammanhanget är att fel och skador kan uppstå efter det att materialet, metoden eller konstruktionen har använts i det aktuella byggprojektet. En huvudprincip bör vara att expertgruppens roll är att går ut med information om misstänkta fel och skador. Det följer försiktighetsprincipen som innebär att man slår larm om misstänkta fel och skador. Genom att auktoritativt sprida information går det också lättare att få in information från liknande projekt och därmed skapa en så allsidig katalog på befintliga skador och fel som möjligt. Det är också den möjlighet som expertgruppen har att varna för möjliga fel och brister, även om det inte gett utslag i byggregler. Expertgruppens roll bör alltså vara att i största möjliga utsträckning varna varna för eventuella fel och brister som kan uppstå. Däremot är det viktigt att det nyhetsbrev som expertgruppen publicerar inte innehåller subjektiva tyckanden utan objektiva fakta. Det ska vara sakförhållanden som presenteras och presumtiva sam- band mellan material, metod eller konstruktion och de konstatera- de skadorna eller felen. Min slutsats: Jag menar att expertgruppen bör bli en själv- ständig avdelning inom ramen för ram. Kansliet bör byggas upp med personalen vid som bas och med lokalisering vid nämndens lokaler i . Expert- gruppens ledamöter bör vara självständiga representanter för olika kompetensområden som kan ge auktoritet och legitimitet åt expertgruppens arbete. Expertgruppens ledamöter bör utses av regeringen. 14.5Regler för buller i inomhusmiljön Min uppgift har varit att ta ställning till hur reglerna för buller kan samordnas bättre mellan de olika myndigheterna samt se över förutsättningarna att förändra regelverket. Däremot har det inte ingått i mina uppgifter att se över regelverket för planprocessen. Jag har vid min genomgång av myndigheternas uppföljning av buller i inomhusmiljön inte funnit anledning att rekommendera några ändringar i myndigheternas regler, inte heller vad gäller till- synen av att reglerna efterlevs eller att ändra på myndigheternas befogenheter. Den skillnad som finns i bedömningen av vilka regler som ska tillämpas bör i princip lösas genom att den standard som upprättas bör tillämpas. Min slutsats: Regler för riktvärden, tillsyn och uppföljning vad gäller bullerkrav på byggnaden och verksamheter i byggnaden är tillfredsställande och bör inte bli föremål för förändringar på nuvarande stadium. 14.6Konsekvenser av mina förslag Konsekvenserna av utredningens förslag är mycket måttliga. Sammantaget är det följande förslag som har effekter på olika delar av samhällslivet: Expertgruppen för byggfel och skador inrättas i nuvarande . Jag räknar med en kostnad för expertgruppen och dess kansli kommer att uppgå till . Kommunerna bör få möjlighet att få ersättning för det arbete de utför med den obligatoriska ventilationskontrollen. Det är svårt att beräkna effekterna av ett sådant förslag eftersom det blir upp till kommunerna att ta ut en eventuell avgift för registerhållning etc. Sannolikt kommer det att innebära en högst marginell kostnadsökning för de fastighetsägare som är ålagda att utföra OVK med viss regelbundenhet. Det ska bli obligatoriskt att genomföra en ventilationskontroll isamband med försäljning av en- och tvåbostadshus för att upprätta en byggnadsdeklaration för byggnaden. Det kommer att innebära en merkostnad för fastighetsägaren vid överlåtelse av byggnaden. Å andra sidan utför de flesta fastighetsägare en så kallad jordabalksbesiktning vid försäljning och det bör vara en rimlig kostnad att också kontrollera ventilationens standard Kostnaden för fastighetsägarna är svåra att beräkna. Totalt sett kommer förslagen således att ha små samhällsekonomiska, statsfinansiella eller privatekonomiska, effekter. Lagar och förordningar: (AFS 2000:42), Buller Arbetsmiljölag (1977:1160) Arbetsmiljöförordning (1977:1166) (BFS 2002:19), kap. 7 Buller (BFS 1996:56) om ändring av föreskrifterna och allmänna råden om funktionskontroll av ventilationssystem Lag (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. Förordning (1991:1273) om funktionskontroll av ventilations- system Lag (1993:320) om byggfelsförsäkring Förordning (1998:900) om tillsyn enligt Förordning (1993:712) om den statliga fonden för fukt- och mögelskador i småhus m.m. Plan- och byggförordningen (1987:383) allmänna råd (SOSFS 2005:7) Höga ljudnivåer allmänna råd (SOSFS 1999:21) tillsyn enligt – fukt och mikroorganismer allmänna råd (SOSFS 1999:25) ventilation allmänna råd (SOSFS 1999:22 och 2004:6) om tillsyn enligt – radon i inomhusluft , , M, Perfetti L, , Renstrom A, Hedren M, , . Worsening of asthma in children allergic to cats, after indirect exposure to cat at school. 2001; 163: 694–698 och (red. ), The climate in the Swedish housing stock, , 1993. , , , Elmroth , Statistik över fukt- och mögelskador i byggnader, , 2003. (Eds.). , Archives of 2, 1995. , , Schwela D & Goh K T. (Eds.) Guidelines for community noise. , , 2000. . Byggfelsstudie inom SVR. Väg- och vattenbyggaren ; 7:1–30. Bistrup M L (Ed.). Health effects of noise on children and the perception of the risk of noise. , , 2001. Bornehag C G, , Gyntelberg F, Jarvholm B, , , , . Dampness in and health. Nordic interdisciplinary review of the scientific evidence on associations between exposure to dampness in and health effects (NORDDAMP). 2001; 11:72–86. Bornehag C G & . The association between asthma and allergic symptoms in children and phthalates in house dust: A nested case-control study. Environmental Health Perspectives 2004; online 15 . , Bygglov, tillsyn och kontroll i byggandet, av regeringsuppdragen om kommunernas resurser för bygglov och länsstyrelsernas tillsynsverksamhet , Lågfrekvent buller i boendemiljön, dnr B6086-534/2000, 2000. , Fördjupad utvärdering av miljömålsarbetet God bebyggd miljö, 2003. , Bättre koll på underhåll, 2003. , Skydda ditt hus mot fuktskador – en kunskapsöversikt vid nybyggnad, 2003. , Tillämpning av riktvärden för trafikbuller vid planering för och byggande av bostäder, 2004. Buller i barnstugor. , Tekniska högskolan i , Akustikenheten, Arkitektursektionen, 1975. , innemiljö – ett sätt att kvalitetssäkra förvalt- ningen, 2000. Byggkvalitet för framtiden. , , 1997. Bygsektorns kretsloppsråd, Byggsektorns miljöprogram 2003, 2003. , , A sociological approach to environment and dwellings, , 2003.