sou · GTB381d4 · 2006-01-01 00:00:00 — En risk finns annars att barns behov upptäcks för sent och att det aldrig kan bli aktuellt med tidigt stöd utan att det blir fråga om senare och mer ingripande insatser. Det är inte alltid lätt för den sociala barn- och ungdomsvården att på ett tidigt stadium kunna hjälpa ett barn eller en familj. Fri- villigheten är en principiell grund för den sociala barn- och ung- domsvårdens arbete men det är långt ifrån säkert att en hand- läggares bedömning av vad som är ett behov för ett barn eller en familj överensstämmer med barnets och familjens egen uppfatt- ning. Är tillståndet inte sådant att tvång är motiverat kan familjen och barnet tacka nej till erbjudna insatser. I värsta fall kan det inne- bära en fortsatt negativ utveckling för barnet. Dessa situationer kan innebära att den sociala barn- och ungdomsvården ibland oförskyllt får bära hundhuvudet för att ingenting görs för barn där omgiv- ningen kan säga vi såg redan på dagis att det skulle gå snett för det här barnet – varför har ingenting gjorts? En viktig utgångspunkt för vårt förslag till handlingsplan är att den sociala barn- och ungdomsvården skall arbeta mer förebyg- gande. Det är vår övertygelse att detta skulle minska behovet av senare insatser och därmed även mycket lidande för de inblandade barnen och ungdomarna. En sådan förskjutning får dock aldrig innebära att de flickor och pojkar som har de största behoven av insatser åsidosätts. Flickor och pojkar i vård Det är tyvärr inte alltid möjligt för barn att växa upp hos sina för- äldrar. Att flyttas från sina föräldrar är ett av de största ingrepp som kan göras i ett barn liv. Flera som varit med om det har berättat hur det påverkat hela deras liv. Regeringen och har vid ett flertal tillfällen uttalat att om barn skall placeras skall familjehem prövas i första hand. Dessutom skall barn, om det är lämpligt, i möjligaste mån placeras i sin närmiljö. Dessa utgångs- punkter anser vi i kommittén skall gälla även fortsättningsvis. Utgångspunkter för en handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården är dock viktigt att slå fast att målsättningen inte kan vara att alla flickor och pojkar som behöver vård skall placeras i familjehem eller att ett barn aldrig skall placeras utanför hemmet. Samhället tar på sig ett oerhört stort ansvar när ett barn placeras utanför sitt hem. Därför är det viktigt att det är barnets behov som alltid och genom hela utredningen sätts i centrum. Bland de barn som utreds av och som får en beslutad insats av socialnämnden finns många med svåra upplevelser bakom sig och med dåliga erfarenheter av vuxna. I dessa fall finns ofta i historien en från- varande förälder eller föräldrar som inte klarar av att ta hand om sitt barn. Unga personer som varit i den situationen har berättat för kommittén om hur förtroendet för hela vuxenvärlden skadats i grunden och hur de känt att de står ensamma mot hela världen. Det krav som alla inblandade skall kunna ställa på den sociala barn- och ungdomsvården är att det finns en kompetent utredning som ligger till grund för beslutet om insats och att den insats som väljs skall vara väl avvägd, hålla god kvalité och följas upp. Det är därför viktigt att socialsekreterarna bygger upp en nära och förtroendefull relation med barnet eller den unge. I det ligger exempelvis att den som är placerad i familjehem skall veta när hans eller hennes socialsekreterare kommer på besök och att det skall vara möjligt att prata i enrum utan att familjehemsföräldrarna deltar. Det är socialnämndens ansvar att skapa förutsättningar för ett sådant arbetssätt. Verksamheter där flickor och pojkar vårdas bedrivs av olika offentliga och enskilda aktörer. Oavsett vem som driver verksam- heten är det oftast någon annan än den socialnämnd som utreder eller placerar barnet. Detta ställer stora krav på nämnden. Den skall såväl välja en placering som är lämplig för just det aktuella barnet som följa vården. Att välja rätt placering är en svår process men är en grundförutsättning för att bästa resultat skall uppnås för det enskilda barnet. Detta eftersom vi vet att om vården avbryts minskar chanserna att lyckas med senare insatser. Kommittén menar att kraven på socialnämnden som de uttrycks i socialtjänst- lagen därför måste vara tydliga. Utgångspunkter för en handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården Förutsättningarna för den sociala barn- och ungdomsvårdens arbete Man brukar ibland säga att barn är en spegel av den vuxenmiljö de lever i. Likaså kan man säga att den sociala barn- och ungdoms- vården är en spegel av de omvärldsfaktorer som från tid till annan påverkar ett samhälles innevånare. Faktorer som arbetslöshet, ekonomisk utsatthet, missbruk och segregering har negativa effek- ter för föräldrar och deras barn. Därigenom påverkas förutsättning- arna för och behovet av den sociala barn- och ungdomsvårdens arbete. Det innebär att det är omöjlig att en gång för alla slå fast hur social barn- och ungdomsvård bäst bör bedrivas. Förutsätt- ningarna för arbetet förändras ständigt och ställer stora krav på den sociala barn- och ungdomsvården och den personal som verkar där. Mål för och organisation av den sociala barn och ungdomsvården Målen för den sociala barn- och ungdomsvården som de uttrycks i socialtjänstlagen är handlingsregler eller handlingsmål som riktar sig till socialnämnden. Målen är svåra att följa upp. En handlings- plan för den sociala barn- och ungdomsvården skall vara nationell. Vi föreslår tre mål som utgår från flickors och pojkars behov och som skall vara möjliga att följa upp. De är inriktade på tidigt stöd, kvalitet i insatserna samt utveckling av forskning och kun- skap. Eftersom instrument för uppföljning av den sociala barn- och ungdomsvården än så länge är bristfälligt utvecklade föreslår kommittén att målen inte tas in i socialtjänstlagen utan tills vidare får vara mål för en nationell handlingsplan. Den sociala barn och ungdomsvården bedrivs i första hand av kommunerna. Eftersom varje kommun och varje landsting valt sitt eget sätt att organisera sina verksamheter måste en nationell hand- lingsplan ge utrymme för lokala och regionala variationer. Vi är dock av den uppfattningen att ett större fokus på förebyggande arbete och tidigt stöd skulle leda till att färre barn blir föremål för insatser. Vi tror också att en större samverkan mellan olika verk- samheter leder till att insatserna skulle fungera bättre. Utgångspunkter för en handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården Med tanke på det oerhört stora ansvar som samhället tar på sig när ett barn placeras är det anmärkningsvärt att vi har så lite forskning om vad som utgör framgångsfaktorer när det gäller utredning, behandling och insatser inom detta område. Vi anser därför att det behövs mer forskning inom den sociala barn och ungdomsvården. För att öka kvalitén inom den sociala barn och ungdomsvården är det också viktigt att kunskaper och goda erfarenheter sprids och når socialnämnderna. Detta kräver större kontaktytor mellan forskning och verksamheter och även mer stöd till forskningen i sig. Det arbete som bedrivit för en kunskapsbaserad socialtjänst innebär att flera steg tagits i rätt riktning men det är vår uppfattning att mer behöver göras. För vem arbetar den sociala barn- och ungdomsvården och den sociala barn- och ungdomsvården är av generell karaktär och riktar sig därför inte till någon särskild målgrupp. I propositionen Stärkt skydd för barn i utsatta situationer m.m. (prop. 2002/03:53) uttalar regeringen att så långt möjligt bör en gemensam syn skapas bland dem som i skilda sammanhang möter barn och unga under förhållanden där de far eller riskerar att fara illa. Ett barn riskerar, enligt regeringen, att fara illa och barnets personliga utveckling riskerar att skadas när det utsätts för fysiskt eller psykiskt våld, sexuella övergrepp, kränkningar eller när den som vårdar barnet försummar att tillgodose barnets grundläggande behov. Känsligheten varierar mellan olika barn och faktorer i deras omgivning kan innebära såväl en förstärkning av risken för att fara illa som ett skydd mot en skadlig faktor. Nyare forskning visar också att det i allmänhet inte är en ensam faktor som avgör om någon får sociala problem utan flera faktorer som sam- verkar. Att den sociala barn- och ungdomsvården i princip riktar sig till alla hindrar inte att grupper vars behov inte tidigare upp- märksammats av samhället kan behöva göras synliga. Exempel på grupper som uppmärksammats särskilt är flickor och pojkar i patriarkala miljöer, barn till psykiskt sjuka eller utvecklingsstörda föräldrar och flickor med självskadebeteende. Målet måste dock vara att personal har god utbild- Utgångspunkter för en handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården ning i barnfrågor, tillräcklig vidareutbildning och kontakt med forskarmiljöer som gör att de kan se och uppfatta barns och ungas behov även om de tillhör en grupp eller har ett problem som inte uppmärksammats tidigare. En stark fokusering på särskilda grupper kan innebära en risk för att barn och unga med andra typer av problem inte uppmärksammas. Redan i kommitténs direktiv är det fastslaget att FN:s barnkon- vention om barnets rättigheter skall vara styrande för vårt arbete. Den sociala barn- och ungdomsvården skall ha som ett grunddokument för sin verksamhet. innehåller olika slag av rättigheter, dels medborgerliga och politiska rättigheter, dels ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Konventionen tar också hänsyn till barnets utsatthet och sårbarhet, vilket kommer till uttryck i de rättigheter som syftar till att ge barnet skydd mot övergrepp och utnyttjande. skall ses som en helhet och alla rättigheter är viktiga. Den är dess- utom inriktad på individen – den enskilda flickan eller pojken – och sakartiklarna handlar om barnets rätt att få sina grundläggande rättigheter och behov tillgodosedda. principer om barnets bästa och barnets rätt att komma till tals har kommit till direkt uttryck i socialtjänstlagen (2001:453). innehåller dessutom artiklar om barns skydd mot övergrepp och olika former av utnyttjande samt om regelbunden översyn av omhändertagna barns förhållanden. Socialtjänstlagen och lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (1990:52) har samma syfte som dessa bestämmelser. Utgångspunkter för en handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården Barns och ungdomars idéer till förändring Psyket borde starta ett behandlingshem, ungefär lika miljö som behandlingshemmet men psyketpersonal skulle ta hand om det. Mer ta ihop ungdomar med samma problem. Går inte att utveckla en metod som passar alla. skulle ringa en gång/månad minst. Mer utbildad personal. Mer egen tid med personal (behandlingshem). Bli mer lyssnad till. Få vara med och bestämma. Eget rum med dörr som går att stänga. Inte samma behandling för alla. Att det ska finnas ett mellanalternativ för folk som inte kan bo på psyket, men ej heller på hem. Alla ska få träffa sin mamma/föräldrar. Alla syskon ska få hamna i samma hem. Om du är fosterförälder ska du göra lika för alla barn i familjen. Berätta för barnen vad som händer, varför det händer och vart de ska. Större kontroll av familjehemmen, till exempel få provbo. Att få träffa familjen innan man kommer dit, 2–3 gånger före. Att ungdomar ska kunna komma till ett behandlingshem där personalen har bott själv på behandlingshem. Kolla med släktingar. Mer kontakt med soc. inte frågar hur man har det när familjehemsföräldrarna är med. om man inte har det bra vågar man kanske inte säga det. Komma på oanmälda besök till familjehemmen, se vardagen. Inte tillgjorda möten med städning och kaffe. Inte så många socialsekreterare. Lyssna på det som är bra! Från Rädda Barnens höringar Rakt från hjärtat 13 Tidigt stöd, Mål 1 Jag har hört talas om en äng som är grön Jag har hört talas om en äng som är grön, som alla andra tycker är skön. Men jag har aldrig vågat gå dit, för jag vet att jag bara får en massa skit. Jag vill vara som alla andra, men jag vet att jag aldrig kommer att palla. Mot dom jag möter spelar jag alltid glad och ler. För jag vet att om jag inte gör det då blir dom bara fler, fler hårda ord fler skrämmande blickar. Ja, sånt som sårar och gör ont. Det är bl.a. därför det är så mycket självmord. Men jag har lovat mej själv att aldrig titta ner på dom som dött. För jag är redan så trött. Jag måste kämpa mej upp och hålla huvudet högt. Barn, unga och deras familjer skall erbjudas tidigt stöd i sådan omfattning och av sådan kvalitet att deras behov av senare in- satser förebyggs som deras förutsättningar att ut- veckla sina egna resurser ökar. Förebyggande arbete som riktar sig till stora grupper bedrivs till största delen av andra än socialnämnden. För att uppnå målet krävs Tidigt stöd, Mål 1 att samhällets samlade insatser, för att på olika sätt stödja flickor och pojkar och deras föräldrar genom förebyggande arbete, sam- ordnas och utnyttjas på bästa sätt. måste samverkan ske kring de barn som behöver tidigt stöd. Detta för att deras behov skall upptäckas och att det skall kunna klargö- ras vilken verksamhet som bäst kan ge det stöd ett barn behöver. Kommitténs bedömning: Utvecklingen mot att flera flickor och pojkar skall erbjudas tidigt stöd kräver ett stort arbete, behöver stödjas och de erfarenheter som redan gjorts måste tas till vara. Genom de så kallade familjecentralernas verksamhet har erfarenhet och kunskap skapats, som kan vara värdefull när det gäller att utveckla samverkansformer och erbjuda tidigt stöd för framförallt förskolebarn. Det är väsentligt att även skolbarn har möjlighet att få tidigt stöd som är samordnat av de verksamhe- ter som möter barnen. ges i uppdrag att göra en kartläggning och samlad utvärdering av familjecentralerna och familjecen- tralsliknande verksamheter. Medel avsätts för att ge bidrag till kommuner eller kommu- ner och landsting som startar verksamheter eller etablerar fast samverkan kring förebyggande arbete och tidigt stöd som riktar sig till barn och unga som lämnat förskoleåldern. skall tillsammans med företrädare för poli- sen, skolan och hälso- och sjukvården utvärdera samverkan kring förebyggande arbete och tidigt stöd som bedrivs samt inventera behovet av ytterligare samverkan en gång . Det råder en stor enighet om att det såväl ut flickors och pojkars synvinkel som ur samhällets eller den sociala barn- och ungdoms- vårdens är angeläget med förebyggande arbete och tidigt stöd. kan det konstateras att de två begreppen inte är definie- rade och ibland används överlappande. Alla eller den social barn- och ungdomsvårdens insatser för barn och unga är till sin natur förebyggande eftersom syftet är att förebygga problem Tidigt stöd, Mål 1 som de kan få senare i livet. I det här avsnittet används begreppen förebyggande arbete och tidigt stöd om verksamhet som riktar sig till barn och unga som inte behöver skydd. Hela samhället behöver bli barnvänligare. Att skapa trygghet för barnen är avgörande för deras utveckling. Det är oerhört angeläget att ge stöd till flickor och pojkar när de ger signaler om att de inte mår bra. Mycket av samhällets förebyggande arbete, det vill säga verksamhet som riktar sig till alla barn och unga eller vida grupper av barn och unga och som förebygger sociala problem, bedrivs av andra än den sociala barn- och ungdomsvården eller . Det är arbete som bedrivs vid mödravårdscentraler, barnavårdscentraler, öppna förskolor, förskolor, skolor och i ideella organisationer. Frågan är om det förebyggande arbetet bäst förstärks genom ökade insatser av den sociala barn- och ungdomsvården eller genom ökade insatser i de uppräknade verksamheterna. Barn och unga har i allmänhet en naturlig och daglig kontakt med förskola och skola. Det måste ur flickors och pojkars synpunkt vara enklast att förebyggande arbete som exempelvis föräldrautbildning, arbete mot mobbing och information om droger ges genom verksamheter som de flesta redan har anknytning till. Vi i kommittén menar därför att detta arbete inte i första hand skall vara ett ansvar för den sociala barn- och ungdomsvården utan för de verksamheter som alla barn, unga och föräldrar kommer i kontakt med genom hälso- och sjukvård, utbildning som mödravårdscentraler, barnavårdscentraler, för- skolor och skolor. Det hindrar inte att den social barn- och ung- domsvården bedriver förebyggande arbete eller samverkar med andra verksamheterna när man kommer överens om det. Med tidigt stöd avses åtgärder som ett barn eller en ung person kan behöva som stöd för sin utveckling utan att ha ett behov av skydd. Stödet kan vara individuellt eller ges i grupp till föräldrar, barn eller unga med en viss typ av problematik. Det centrala är att föräldrar, barn eller unga får stöd att hantera faktorer i omgivningen eller Tidigt stöd, Mål 1 andra faktorer som är riskfaktorer för en ogynnsam utveckling. Exempel på den här typen av stöd är samtalsgrupper för barn till missbrukare och psykiskt sjuka, särskild utbildning till föräldrar som har barn med neuropsykiatriska symtom samt särskilt stöd till barn med inlärningssvårigheter. Tidigt stöd till familjer med barn som riskerar att utveckla kriminalitet har visat sig framgångsrikt. För att påverka barn som kan utveckla ett kriminellt beteende är det nödvändigt att agera redan när uppförandestörningar som skolk, snatterier eller våld debuterar. Ur de enskilda barnens eller ungas synpunkt är det naturligtvis angeläget att få stöd som bidrar till att de senare inte utvecklar mer svårbemästrade problem. Ur alla perspektiv måste det vara bra att ge stöd innan flickor och pojkar fått problem som kräver mer ingripande insatser. I Tänk långsiktigt! En samhällsekonomisk modell för prioriteringar som påverkar barns psykiska hälsa (m.fl., 2004) visar uppskattningar att de samhällsekonomiska vinsterna av förebyg- gande arbete och tidigt stöd är stora. Ansvaret för att barn som behöver tidigt stöd också får tillgång till det måste vila på många olika samhällsverksamheter gemensamt även om med den social barn- och ungdomsvården har det yttersta ansvaret. För att barn, unga och föräldrar skall få det stöd de behöver är personalen i beroende av sam- verkan med bland andra barnhälsovård och skolverksamheter samt ett förtroendefullt samarbete med barnens föräldrar. Det gäller för det första att få kännedom om vilka barn och unga som behöver stöd. För det andra måste barnen eller de unga som får stöd få det från den verksamhet som har bäst kompetens att ge det. Nya sätt att arbeta med tidigt stöd Ett sätt för att i ett tidigt skede nå barn, unga och föräldrar är att starta lättillgängliga verksamheter. Dit kan invå- narna själva söka sig och har möjlighet att få viss social service. Det kan vara ett framgångsrikt arbetssätt och en väg att nå nya grupper. Dock måste poängteras att socialtjänstlagens bestämmelser om utredning och dokumentation gäller oberoende av hur den sociala barn- och ungdomsvården väljer att organisera sitt arbete. Verksamheter som erbjuder stöd som service innebär förhopp- ningsvis att fler familjer och ungdomar söker sig dit. Personal i skola, förskola och barnavårdscentral kan rekommendera familjer Tidigt stöd, Mål 1 och ungdomar att söka stöd från verksamheten i ett tidigt stadium i stället för att senare göra en anmälan. Den som själv söker stöd är i allmänhet motiverad och tillgodogör sig stödet bättre. Något som kan bidra till goda resultat. I socialtjänstlagen finns ingen angiven målgrupp för socialtjänst- ens arbete men det finns särskilda bestämmelser om samverkan kring barn som far illa eller riskerar att fara illa. Om inriktar sin verksamhet på mer av service och tidigt stöd kommer, som redan konstaterats, sannolikt nya målgrupper att söka sig dit. Frågan blir då om de öppenvårdsresurser som erbjuds inom ramen för en sådan verksamhet når de grupper som bäst behöver dem. Det kan gälla barn vars föräldrar inte känner till eller är motiverade att söka och ta emot stöd. Satsningar på förebyg- gande arbete och tidigt stöd skapar bättre förutsättningar för barn och unga och minskar risken för att de skall få problem senare och kan dessutom innebära att barn och unga som behöver skydd eller mer ingripande insatser uppmärksammas. Vid kommitténs kon- takter med anställda i den sociala barn- och ungdomsvården har framkommit att många menar att det finns brister i förebyggande arbete och tidigt stöd som riktar sig till barn och unga. Flera menar att man också har svårt ge ungdomarna med de allra största beho- ven de insatser de behöver. Satsningar på tidigt stöd får inte inne- bära att barn och unga som har behov av skydd eller mer omfat- tande insatser åsidosätts. Samverkan och samarbete mellan den sociala barn- och ungdoms- vården och andra verksamheter som också arbetar med barn och unga har utvecklats på många håll och på många olika sätt över landet. Problemet tycks dock vara att få samverkan och samarbete att fungera . Orsakerna kan vara flera. Eldsjälar som driver arbetet slutar, någon av de deltagande parterna får eko- nomiska bekymmer och drar sig ur samverkan eller samverkan drivs med särskilda projektpengar som upphör . Förtroende från barn, unga och föräldrar samt från personalen i barnhälsovård, förskola och skola är förutsättningen för att verk- samheter inom den sociala barn- och ungdomsvården som ger tidigt stöd i lättillgängliga och öppna former skall få kontakt med dem som behöver stöd. För att få det krävs bland annat att verk- Tidigt stöd, Mål 1 samheterna är kända av såväl föräldrar som personal i de verksam- heter som arbetar med barn. Vägar att nå detta kan vara att infor- mera om verksamheterna och att samarbeta med andra verksamhe- ter där barnen finns. Samarbete med föräldrar och unga är en förut- sättning för att ge tidigt stöd och stöd som ges genom samverkan med andra än Barn och unga i behov av stöd har inte sällan en komplex problembild och det kan vara svårt att avgöra vad som är orsak och vad som är verkan. Är det exempelvis sociala problem som ger en elev inlärningssvårigheter eller är det inlärningssvårigheter som orsakar sociala problem. För att en bedömning skall kunna göras och för att rätt stöd skall kunna ges flickor och pojkar behöver personer med olika kompetenser bidra med sitt kunnande. Det kan vara fråga om socionom-, psykolog- eller specialpedagogisk kom- petens. Inom finns i allmänhet tillgång till socio- nomer, inom barnhälsovården sjuksköterska och ofta psykolog och inom elevhälsan personal som enligt skollagskommitténs förslag (SOU 2002:121) främst skall arbeta förebyggande och ge medi- cinska, psykologiska, sociala och specialpedagogiska insatser. Sam- verkar dessa verksamheter som var och en av dem bidrar med sin kompetens får barn och unga tillgång till bedömning av tvärprofessionella team. Fungerar inte samverkan mellan de olika verksamheterna måste på andra sätt skapa andra för- utsättningar för att barn och unga skall kunna ges tvärprofessio- nella bedömningar exempelvis genom att anställa den icke medi- cinska personal som behövs. Samverkan och tidigt stöd i gemensamma verksamheter Familjecentralerna som finns i många kommuner är exempel på samverkan mellan mödrahälsovården, barnhälsovården, den sociala barn- och ungdomsvården samt den öppna förskolan. Huvudmän- nen samordnar sina resurser och möjliggör därmed tvärfacklig sam- verkan och olika yrkeskategorier arbetar tillsammans runt barn- familjen. Genom samverkan mellan kommun och landsting har familjecentraler kunnat byggas upp och ge föräldrar och barn i för- skoleåldern arbete och tidigt stöd. Regeringen har i propositionen Kvalitet i förskolan (prop. 2004/05:11) som antagits av uttalat att familjecentraler är en mycket värdefull form för samverkan. Regeringen har genom en ändring i Tidigt stöd, Mål 1