sou · GTB384 · 2006-01-01 00:00:00 — Förslag till förordning om ändring i förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. Härigenom föreskrivs att 10 kap. 3 § förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. skall ha följande ly- delse. 10 kap. Övriga bestämmelser som gäller ansvar enligt denna som gäller ansvar enligt denna förordning i fråga om en väg- förordning i fråga om en väg- transport med fordon som är transport med fordon som är registrerat i utlandet, om trans- registrerat i utlandet, om trans- porten inte avser linjetrafik. porten inte avser linjetrafik. När det gäller skyldighet att underrätta Väg- verket finns bestämmelser i 5 kap. förordningen (2001:650) om vägtrafikregister. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 1.1Vårt uppdrag i stort Rättsväsendet har genomgått stora reformer. Re- formeringen har avsett både den inre och den yttre organisationen. Även regelverk, arbetsmetoder och annat har förändrats. En förutsättning för ett väl fungerande rättsväsende är att myn- digheterna är ändamålsenligt organiserade, har en fungerande ad- ministration, är lokaliserade på ett rationellt sätt och har ett väl ut- format regelverk i form av lagar och andra författningar till sin hjälp. Ett väl fungerande rättsväsende förutsätter också att rättsvä- sendet ges tillräckliga resurser. Därutöver krävs att det inom myn- digheterna finns en generellt sett hög kompetens inom respektive ansvarsområde. Rättsväsendet skall dessutom kunna ge en god ser- vice till enskilda. Med god service avses bl.a. en effektiv och snabb handläggning av mål och ärenden, en hög juridisk kvalitet eller rättssäkerhet och ett gott bemötande. Vi har i uppdrag att undersöka möjligheterna att än mer öka ef- fektiviteten och kvaliteten i rättsväsendets arbete. Det finns två ledstjärnor i det arbetet. Den ena ledstjärnan är rättskedjeperspektivet. Det innebär att vi skall verka för att utvecklingen inom rättsväsendet sker samordnat och utifrån ett helhetsperspektiv på verksamheterna. Detta skall ske med respekt för den grundläggande rollfördelningen mellan rättsväsendets myndigheter. Den andra ledstjärnan är medborgarintresset. Det innebär att det alltid är nyttan för den enskilde medborgaren av tilltänkta för- ändringar och reformer som skall stå i fokus. Vi har enligt våra ursprungliga direktiv (Dir. 2000:90, se bilaga 1) fyra särskilt angivna huvuduppgifter. Dessa är att undersöka möjligheterna att förkorta genomströmningstiderna i brottmål, att överväga hur den brottsutredande verksamheten ytterligare kan förbättras, att se över frågan om utbildning, kompetensutveckling och personalrörlighet inom rättsväsendet och att behandla övergri- pande frågor om lokaliseringen av rättsväsendets myndigheter. Våra överväganden bör enligt direktiven kunna leda till förslag som kan komma att omfatta allt från författningsändringar till ändringar av såväl administrativ som organisatorisk karaktär. Vi har lagt fram sju delbetänkanden. I det första, Snabbare lagföring 1 – Några förslag till förenklingar (SOU 2001:59), före- slog vi ett huvudalternativ för snabb handläggning av brottmål. Förslagen innebar att åklagares behörighet att utfärda stämning och kallelse till huvudförhandling skulle utvidgas. De bestämmelser i som reglerar dessa frågor skulle enligt vårt förslag inte längre betraktas som undantagsregler. Vi föreslog också att åklagare skulle få möjlighet att besluta om viss personutredning. Sådana beslut skulle enligt förslagen fattas redan under förunder- sökningen. Författningsändringarna i anledning av våra förslag i betänkandet trädde i kraft (prop. 2001/02:147, bet. 2001/02:JuU24, SFS 2002:440 och 2002:441). I vårt andra betänkande, Snabbare lagföring 2 – Förenklad brottsutredning (SOU 2001:93), var förslagen koncentrerade till frågan om att åstadkomma förbättringar av den brottsutredande verksamheten, bl.a. genom ett utvidgat användningsområde för förenklad brottsutredning enligt 23 kap. 22 § (RB). Förslagen innebar på samma sätt som vårt huvudalternativ för snabb handläggning även ett sätt att åstadkomma en snabbare genomströmning i hela landet i brottmål. Regeringen har bedömt att våra förslag inte bör genomföras annat än i ett visst mindre av- seende, nämligen så att beslag enligt 27 kap. RB får användas inom ramen för det förenklade brottsutredningsförfarandet (prop. 2003/04:89, bet. 2003/04:JuU26). Författningsändringarna i den delen trädde i kraft (SFS 2004:504). Genom tilläggsdirektiv (Dir. 2001:61) fick vi i upp- drag att undersöka möjligheterna att med bibehållen rättssäkerhet förenkla utredningen och lagföringen av i första hand butikssnatte- rier. Vi redovisade förslagen i vårt tredje betänkande, Snabbare lag- föring 3 – Snatteribrott (SOU 2002:44). Förslagen innebar bl.a. att en försöksverksamhet skulle inledas med förenklad handläggning av snatteribrott och att föreläggande av ordningsbot skulle få ut- färdas för vissa sådana brott. Regeringen överlämnade en remiss till Lagrådet rörande den förenklade handläggnings- formen men gick inte vidare med frågan om en utvidgning av ord- ningsbotsinstitutet. Efter Lagrådets yttrande har det enligt uppgift fattats beslut om att någon proposition inte skall läggas fram. Även i vårt fjärde betänkande, Snabbare lagföring 4 – Ett snabb- förfarande för brottmål (SOU 2002:45), var förslagen huvudsakli- gen inriktade på att åstadkomma en förkortning av genomström- ningstiderna i brottmål. I betänkandet behandlades frågan om ett permanent snabbförfarande för brottmål. Med anledning av bl.a. de klara effektivitets-, kvalitets- och rättssäkerhetsvinster som vi såg, bedömde vi att ett sådant skulle kunna införas i vissa större städer och att det fanns möjlighet att reducera tiden från polismyndighe- tens kännedom om brottet till huvudförhandling till omkring . En tvåårig försöksverksamhet med snabbare handläggning av brottmål enligt vårt förslag pågår vid fram (prop. 2003/04:89, bet. 2003/04:JuU26, SFS 2004:505 och 2004:506). I vårt femte betänkande, Ökad effektivitet och rättssäkerhet i brottsbekämpningen (SOU 2003:74), föreslog vi bl.a. en lagregler- ing av vissa av de brottsbekämpande myndigheternas arbetsmeto- der och en utvidgning av möjligheterna att använda strafföreläg- gande. Förslagen bereds i . Regeringen har dock i en lagrådsremiss från , i en- lighet med vårt förslag i betänkandet, föreslagit att operatörerna inte skall ha rätt till ersättning vid bl.a. de enskilda verkställigheter- na av beslut om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. Förslaget har ännu inte lett till lagstiftning. Däremot har regering- en i enlighet med vårt förslag i betänkandet ändrat trafikförord- ningen (1998:1276) så att det numera är tillåtet för förare av fordon som används i spaningsverksamhet att underlåta att följa vissa tra- fikföreskrifter (SFS 2005:519). Våra ursprungliga direktiv anger ingen sluttidpunkt för uppdra- get. Däremot skulle vi enligt direktiven senast före utgången av redovisa det vid det tillfället aktuella läget inom rättsväsendet för de frågor som ankommer på oss och en plan för det fortsatta arbetet. Det gjorde vi i vårt sjätte betänkande, Läget i rättsväsendet och förslag till fortsatta reformer inom brottsutredningsverksam- heten m.m. (SOU 2003:114). I betänkandet behandlade vi dessut- om andra frågor som framför allt rörde två av våra särskilt angivna huvuduppgifter, nämligen utbildning, rekrytering m.m. och vissa frågor om lokalisering av rättsväsendets myndigheter. Frågorna bereds i . I vårt sjunde betänkande, Tillgång till elektronisk kommunika- tion i brottsutredningar m.m. (SOU 2005:38), behandlade vi olika frågor om elektronisk kommunikation som regeringen tog upp i tilläggsdirektiv till oss . Förslagen är för närvaran- de på remiss. 1.3Vad behandlas i detta betänkande? beslutade regeringen om tilläggsdirektiv (Dir. 2003:145, se bilaga 2), som tar upp dels en översyn av uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan polis och åklagare, dels en översyn av det regelverk som styr de brottsbekämpande myndigheternas möj- ligheter att få tillgång till innehållet i och uppgifter om elektronisk kommunikation. Den sistnämnda frågan redovisade vi (SOU 2005:38). I detta betänkande tar vi upp frågorna som rör uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan polis och åklagare. Vi vill särskilt påpeka att uppdraget inte omfattar fördelningen av förun- dersökningsledaransvaret mellan tullen och åklagare, även om den rättsliga regleringen i det avseendet är utformad på samma sätt som för polis och åklagare (se 23 kap. 3 § RB, 19 § lagen [2000:1225] om straff för smuggling och RÅFS 2001:10). Vårt arbete skall enligt de ursprungliga direktiven bedrivas i nära samverkan med berörda myndigheter inom rättsväsendet. Vi har under arbetet inhämtat synpunkter från , , , och ett flertal polismyndigheter. Under arbetet har vi dessutom haft sam- manträffanden med ett stort antal åklagare och polisiära förunder- sökningsledare.