sou · GTB354d5 · 2006-01-01 00:00:00 — Manual med instruktioner och kommentarer. : Psykiatriskt Regionvårdscentrum, , . Anstalter med mycket starkt skal- och perimeterskydd. Skall kunna motstå fritagnings- samt kvalificerade direktrymningsförsök. Mycket hög förmåga att hantera ett svårhanterligt klientel. Anstalter med starkt skal- och perimeterskydd. Skall kunna motstå kvalificerade direktrymningsförsök. Mycket hög förmåga att hantera ett svårhanterligt klientel. Anstalter med starkt skal- och perimeterskydd och/eller hög förmåga att hantera ett svårhanterligt klientel. Skall kunna motstå kvalificerade direktrymningsförsök. I övrigt som ovan men saknar av ett eller flera skäl möjligheter att handha samma klientel som under A & B. Anstalter med väl utbyggt skal- och perimeterskydd. Skall kunna motstå direktrymningsförsök. Hög förmåga att hantera ett svår- hanterligt klientel. Som ovan men saknar av ett eller flera skäl möjligheter att handha samma klientel som under C. Anstalter av nyare och äldre byggnationsmodell (klass treor). Anstalter med lägre skal- och perimeterskydd. God förmåga att hantera ett svårhanterligt klientel. Som ovan men saknar av ett eller flera skäl möjligheter att handha samma klientel som under D. Ytterligare differentieringsgrunder vad avser denna grupp kommer att preciseras i ett senare skede. Beateberg, , Brinkeberg, Fosie, Färingsö, , , , , , , , , , , , Roxtuna, Saltvik, , , , , , , , . (Inklusive de nya anstaltsplatserna i , och .) Sammanställning av enkätsvar från intagna Beskrivning av enkäten, svarsfrekvens m.m. En enkät med 10 frågor skickades ut till samtliga lokala kriminalvårdsmyndigheter som ombads sprida den till intagna som kunde tänkas vilja lämna synpunkter (t.ex. förtroende- råd, studiegrupper eller enskilda). I enkäten presenterades kommittén och angavs att denna var intresserad av intagnas synpunkter på ett antal frågeställningar. Det bör framhållas att undersökningen inte är eller gör anspråk på att vara vetenskaplig utan syftet har främst varit att få intagnas syn på vissa frågor samt ge dem möjlighet att lämna synpunkter. Det har kommit in 128 svar. En del svar är från avdelningar (14), ett tiotal är från olika förtroenderåd och något är sammanställt av en programinspektör. De allra flesta svaren är från enskilda intagna (101), varav många är anonyma (56). I vart fall 10 svar är från kvinnliga intagna. Både intagna med lång kriminalvårdserfarenhet och förstagångsdömda har svarat, men det verkar vara en viss över- representation av livstidsdömda och andra med långa strafftider. Enkätundersökningen är särskild nämnd i sekretessförordningen och sekretess gäller för uppgifter om enskildas personliga förhållanden. Bör de som sköter sig under verkställigheten få särskilda förmåner (morötter) och i så fall vilka förmåner? Nästan samtliga har svarat att det behövs förmåner till de skötsamma. Förslag till förmåner som lämnas är främst följande: Fler och längre permissioner. Mer s.k. § 14-aktiviteter (fritidsverksamhet i och utanför anstalt). Utökade möjligheter till frigång och fotboja. Omprövning av särskilda villkor enligt 7 § tredje stycket KvaL. Överflyttning till öppen anstalt. Bättre besöksmöjligheter (t.ex. fler besökstillfällen, längre besökstider och trevligare miljö). Möjlighet att ta körkort. Högre ersättning för arbete och studier. Särskilda avdelningar för skötsamma. Bör sysselsättningsplikten finnas kvar? Bör det vara olika ersättning till den som arbetar, studerar, genomgår programverksamhet resp. den som i praktiken inte arbetar alls? I de flesta svaren anges att sysselsättningsplikten bör vara kvar. I många fall framhålls det att det skall vara fråga om vettig och meningsfull sysselsättning. Många påtalar att ersättningen bör vara högre än . Det pekas också på i flera svar att ersättningen bör vara den samma oavsett arbete, studier eller programdeltagande. En del svar säger att ersättningen bör vara mer individanpassad samt att man bör få högre lön och roligare sysselsättning om man sköter sig. Andra framhåller att lönen bör vara lika för alla. Har möjligheten att senarelägga tidpunkten för villkorlig frigivning någon effekt för att motverka allvarlig misskötsamhet? Övervägande andelen svarar nej på frågan. En relativt stor andel svar (34) besvarar dock frågan jakande. Ett antal svarar både och. Vanliga kommentarer är att de som missköter sig resp. sköter sig gör det ändå oavsett om det finns en möjlighet till senareläggning. Vissa har påpekat att det beror om en eventuell senareläggning har någon effekt. Det har också framhållits att det är bättre att tidigarelägga tidpunkten för den villkorliga frigiv- ningen vid skötsamhet. Några har pekat på att senareläggningarna innebär stora kostnader för kriminalvården. Det har också förts fram att systemet med senareläggningar inte är rättssäkert. Bör de intagna själva ta ansvar för matinköp, matlagning och städning (självförvaltning)? Skulle självförvaltning fungera? De allra flesta är positiva till självförvaltning. Många pekar på att det skulle behöva vara mindre grupper för att det skulle fungera. Andra påpekande är att lokalerna är för dåligt utformade och att det inte skulle fungera bland vissa intagna. Det framhålls i flera svar att man har självförvaltning till viss del, t.ex. att städningen sköts av de intagna. Det finns intagna som inte får ta emot besök. En del får bara bevakade besök. Bör dessa i stället få besök i särskilda rum där besökaren och den intagne skiljs åt med en glasruta? Övervägande andelen svarar nej. Några säger att det är bättre med ett sådant besök än inget besök alls. Andra menar att det är inhumant. Någon svarar att det bör krävas skötsamhet innan besök utan glasruta skall komma i fråga ske. Bör intagna ha rätt att bo i rökfria rum? Helt övervägande andelen svarar ja. Flera påpekar dock att det upp till den enskilde – vill man ha en rökfri cell så röker man inte där! I några svar efterlyses rökfria avdelningar. Bör de som villkorligt friges, frigångare m.fl. kunna fortsätta en utbildning eller programverksamhet som påbörjats i anstalt? I princip samtliga har svarat ja. Från flera håll har påpekats att detta borde vara en självklarhet. Många långtidsdömda förflyttas inte från sluten anstalt till öppen anstalt. Hur kan detta underlättas? Det vanligaste är att skötsamhet skall ge möjlighet till förflyttning eller att det skall ske en individuell prövning. Många svar är negativa till Riksmottagningens utvärdering och de särskilda villkor enligt 7 § tredje stycket KvaL som KVS fastställer. I flera fall påtalas att villkoren skall omprövas i högre utsträckning. Ett relativt stort antal (ca 25) svarar att förflyttning till öppen anstalt skall vara obligatorisk eftersom det är nödvändigt att vistas under öppnare förhållanden innan man friges. Exempel på andra svar är: Utöka antalet öppna anstalter och öppna platser. Inför olika öppna platser för långtidsdömda resp. korttidsdömda. Inför öppna avdelningar i anslutning till slutna anstalter så att flytten inte blir så dramatisk. Fler öppna platser för kvinnliga intagna. Förbättra villkoren på de öppna anstalterna så de blir mer lockande. Inför en provperiod på öppen anstalt – klarar man att sköta sig får man stanna. Behövs det någon form av utslussningsboende (halvvägshus) för långtidsdömda? Det stora flertalet svarar ja på frågan. Många modifierar svaret till att avse dem som behöver ett sådant boende. Några har påpekat att s.k. § 34-placeringar bör användas i större utsträckning och även för dem som inte har missbruksproblem. Många övriga synpunkter återfinns också bland svaren på de tidigare frågorna (kanske främst fråga 1). I huvudsak har följande synpunkter lämnats: Återinför halvtidsfrigivningen (flera anför att det skulle minska beläggningen, vissa kopplar det till skötsamhet). Mer kompetens hos personalen. Mer individanpassad verkställighet (bl.a. låt inte strafftiden styra verkställigheten så mycket, skötsamhet skall löna sig). Mer permissioner (fler och längre – en del kopplar det till skötsamhet). Höj rättssäkerheten (bättre information och hjälp till intagna, isolering bör prövas av domstol, inför en , lika regler på lika anstalter – tillämpningen av lag och föreskrifter skiljer sig mycket åt). Bättre vård inom kriminalvården. Bättre besöksmöjligheter (flera pekar på att detta särskilt bör gälla dem som har barn). Mer aktiviteter utomhus och andra fritidsaktiviteter. Fler s.k. § 14-aktiviteter. Intagna bör få hjälp med skadestånd och andra skulder i samband med frigivningen. Bättre sysselsättning – arbete, studier och program (inte bara förvaring som några uttrycker det). Slopa urinproven (eller låt dem bli frivilliga, någon – belöna negativa urinprov i stället för att bestraffa positiva). Bort med kollektiva bestraffningar. Fler beslut bör tas lokalt (flera svar är negativa mot KVS och Riksmottagningen). Bättre friskvård (bl.a. lära sig laga riktig mat). Fler s.k. § 34-placeringar. Eget rum – ingen dubbel beläggning. Tillåt egna kläder (det framhålls både att det kostar mindre för kriminalvården, att det lär intagna klädvård, att det är mindre kränkande för de intagna). Bättre samarbete med samhällets övriga aktörer. Höj ersättningen för arbete och studier. Mer och bättre kioskverksamhet. Skilj på väktare och vårdare. Gör det lättare att få avtjäna del av straffet med fotboja Korttids- och långtidsdömda bör inte blandas. Mer verksamhet och program för intagna utan missbruks- problem. Dra inte in pensionerna . Straffet bör få avtjänas nära hemorten. Höj kvaliteten på maten. Mer och bättre verksamhet för intagna kvinnor. Lagreglera rätten att ha förtroenderåd. Ge möjlighet till körkortsutbildning. Psykiskt sjuka bör inte vara intagna i anstalterna.