sou · GTB376 · 2006-01-01 00:00:00 — Fiskeridödligheten bör därför sänkas. Piggvar – Trots en omfattande fiskeansträngning har yrkesfiskets fångster minskat kraftigt. Detta tyder på minskade bestånd av piggvar i svenska vatten. Att andelen ung fisk är oförändrad tyder dock på att rekryteringen är normal. – Rödingbeståndets status i är synnerligen svag, vilket även gäller beståndets föryngring. Rödspätta – I finns risk för reducerad fortplantnings- kapacitet och risk för en icke hållbar beskattning. ICES rekommenderar därför att fiskeridödligheten sänks. I och föreligger risk för icke hållbar beskattning. – För havslekande bestånd i och är tillståndet svårbedömt. Yngelproduktionen i är dock god och detta kan ge möjlighet till förbättrad beståndsutveckling på . Bestånden vid tycks minska. I var beståndssituationen relativt tillfredsställande, men minskade fångsterna. I är situationen otillfredsställande och rekryteringen mycket svag. Sill – I centrala finns risk för att beståndet beskattas på en icke hållbar nivå, medan beståndet i enligt ICES är inom säkra biologiska gränser. I , och är bestånden inom säkra biologiska gränser. Torsk – När det gäller östra bestånd bedömer ICES att det är utom säkra biologiska gränser. All tillgänglig information tyder på att lekbeståndet är mycket lågt och fiskeridödligheten hög. Rekryteringen har varit låg . Avseende det västra beståndet bedömer ICES att lekbiomassan är på en nivå som innebär risk för reducerad fortplantningskapacitet. I , och är bestånden utom säkra biologiska gränser. Ål – Som hela det europeiska beståndet är ålen i akut hotad. Utsättningar av importerad glasål bör ske som en bevarandeåtgärd. Öring – Västkustöringsbeståndens status är god eller mycket god. Statusen är synnerligen svag i , medan den är bättre i och relativt god i . I är statusen mycket svag hos alla bestånd. Situationen är dock betydligt bättre i . För många bestånd i svenska vatten är läget således bekymmersamt. En förbättrad och utökad fiskevård är visserligen inte tillräcklig för att komma till rätta med den negativa utvecklingen för alla fiskbestånd. Fiskevårdsinsatser är mer verkningsfulla för vissa arter än för andra och kan dessutom förväntas ge mer påtagligt positiva effekter i vissa vatten än i andra. För några arter har den typ av miljövårdsåtgärder som fiskevård utgör inte någon verkan över- huvudtaget (under förutsättning att man inte inbegriper fiske- reglering i begreppet fiskevård). En förstärkt fiskevård skulle dock vara en av flera viktiga insatser för att förbättra statusen hos och förutsättningarna för flera av de nu nämnda fiskbestånden. Bland annat mot bakgrund av vad som sagts i detta avsnitt står det klart att det finns behov av ökade resurser till fiskevårdens förfogande. I avsnitt 3.7 kommer utredningen att redogöra för hur stort resurstillskott som fiskevården kan anses vara i behov av. Det finns inte någon enhetlig definition av begreppet fritidsfiske. Det står dock av naturliga skäl som huvudregel i motsats- förhållande till begreppet yrkesfiske. sakligen fiske som bedrivs och som inte syftar till försäljning av fångsten. Det finns dock i inte något generellt förbud för fritidsfiskare att sälja den fisk de fångat. Med yrkesmässigt fiske avses enligt 6 § fiskelagen (1993:787) fiske som bedrivs med stöd av en yrkesfiskelicens eller av utländska fiskare med annat särskilt tillstånd att bedriva yrkesfiske i Sveriges sjöterritorium eller i ekonomiska zon. Enligt 30 § får licens beviljas den för vars försörjning fisket är av väsentlig betydelse, om fisket har anknytning till svensk fiskerinäring. I 2 kap. 1 § tredje stycket i föreskrifter (FIFS 2004:25) om resurstillträde och kontroll på fiskets område anges att inkomsten av personligt bedrivet fiske under varje kalenderår i normalfallet inte får understiga brutto två basbelopp (för ) och netto ett halvt basbelopp (för ) för att fisket skall anses vara av väsentlig betydelse för försörjningen. Enligt femte stycket gäller för s.k. binäringsfiskare (fiskande som bedriver fiske vid sidan av anställning eller annan verksamhet) att bruttoinkomsten från eget fiske måste utgöra av den fiskandes samlade bruttoinkomst. Det finns dock personer som är beroende av fisket för sin försörjning utan att ha yrkesfiskelicens. Eftersom samtliga medarbetare i ett fiskelag inte behöver vara licensierade kan det finnas personer som försörjer sig som medhjälpare till licensierade yrkesfiskare. Dessutom finns det personer som med stöd av enskild fiskerätt fiskar i sådan omfattning att det måste anses ske under yrkesmässiga former. Enligt fiskelagen är de ändå inte att betrakta som yrkesfiskare, eftersom de inte fiskar med stöd av en licens. Begreppet fritidsfiske omfattar såväl sportfiske som husbehovs- fiske. Med sportfiske avses vanligen fiske som bedrivs med fiskespö, lina och krok. Vanligen likställs termen med andra begrepp som handredskapsfiske eller spöfiske. När det gäller trollingfiske ingår detta i sportfisket10, men inkluderas inte i det fria handredskapsfisket (se NJA 1992 s. 656). Husbehovsfiske är ett begrepp som traditionellt har använts för att beskriva fiske i syfte att försörja det egna hushållet med fisk. När man talar om husbehovsfiske torde man dock vanligen avse allt fritidsfiske med mängdfångande redskap som t.ex. nät, garn, långrev och mjärde, oavsett vilket syfte fisket har. 10 Se t.ex. och undersökning Fiske 2005 – en undersökning om svenskarnas fritidsfiske Fiske är i en mycket betydande fritidssysselsättning. Som beskrivs i avsnitt 2.8 är det en verksamhet med många utövare. Den anses dessutom bl.a. ur ett samhälleligt perspektiv ha många fördelar framför andra fritidsaktiviteter. I utredningens direktiv anges att fritidsfiske är en viktig rekreationskälla för många människor och att det utgör ett viktigt komplement till andra fritidsaktiviteter som båtliv, semesterresor och camping. I direk- tiven konstateras vidare att fritidsfisket är en viktig del i en utvecklad aktiv turism och att det därtill kan bidra till att skapa en mer positiv utveckling i glesbygden. Dessutom anses det bidra till att stimulera fiskkonsumtionen i landet. Att det utbredda fritidsfisket har många fördelar är inte någon ny uppfattning. gav i sitt betänkande Förslag till fiskelag (SOU 1947:47) följande beskrivning av de positiva aspekterna med fritidsfisket (s. 252). Att vid sådana förhållanden amatörfisket kommit att utgöra en faktor av allmän vikt är uppenbart. Dess värde ur samhällelig synpunkt torde i själva verket vara betydligt större än man nog i regel föreställer sig. Genom den sunda avkoppling, denna sysselsättning bereder sina utövare, och genom att fisket ofta bedrives i en vacker omgivning, kan detsamma utan tvivel i hög grad bidra till folkhälsans stärkande och till utvecklande av kärlek till naturen och hembygden ävensom utgöra en god motvikt till mindre förädlande fritidsnöjen. En viss roll spelar detta fiske också för livsmedelsförsörjningen och för befordrande av folkets smak för fisk som födoämne. Amatörfiskets sociala betydelse framträder också så mycket starkare som det räknar sina utövare i alla befolkningsläger; ej minst bland industriarbetare och kontors- anställda. och har genomfört flera undersökningar om det svenska fritidsfisket. Den senaste är och genomfördes som en postenkät till ett urval om 8 000 slumpmässigt utvalda personer i åldern 16–74 år11. Svarsfrekvensen uppgick till . Enligt undersökningen är 3,1 miljoner personer i intresserade av fritidsfiske. Detta är en minskning med 300 000 personer jämfört med föregående undersökning , men ungefär i paritet med vad undersökningarna och 1995 11Fiske 2005 – en undersökning om svenskarnas fritidsfiske 12Fiske 2000 – en undersökning om svenskarnas sport- och husbehovsfiske (Finfo 2000:1) Undersökningen visar att fiskeintresset är större hos män () än hos kvinnor () och att det varierar beroende på var i landet man bor. I är av befolkningen fiskeintresserade, medan av de bosatta vid sydkusten har sådant intresse. Andelen som fiskat var lägre än enligt tidigare undersökningar. fiskade cirka 1,2 miljoner män och cirka 575 000 kvinnor; sammanlagt knappt 1,8 miljoner personer. Enligt de tidigare undersökningarna kunde antalet fiskande skattas till cirka 2,2–2,3 miljoner. I Fiske 2005 skattas antalet fiskedagar (med fiskedag avses dag då man har fiskat, oavsett ) till cirka 30 miljoner, varav 29 miljoner i och 1 miljon utomlands. De personer som definierat sig själva som sportfiskare svarade för de flesta av fiskedagarna (22 miljoner). Generalister (personer som fiskar med såväl handredskap som mängdfångande redskap) och husbehovsfiskare stod enligt undersökningen för 4,6 respektive 2,1 miljoner fiskedagar. I förhållande till fiskeansträngningen fångades dock mer fisk med de mängdfångande redskapen än med hand- redskapen. Den totala fångsten för fritidsfisket skattas till (vilket är av den totala svenska fångsten), varav återutsattes. Av resterande fångades med handredskap och med mängd- fångande redskap. Av de fiskande definierade sig som sport- fiskare, som generalister och som husbehovsfiskare. I ålderskategorierna 65–och 45–definierade sig en större andel av de fiskande som husbehovs- fiskande än i de lägre ålderskategorierna. Svenskarna spenderade enligt undersökningen nästan i samband med fritidsfiske . De största utgifts- posterna var fiskeutrustning (; se dock avsnitt 6.2.2), resor till och från fiskeplatsen () och båtkostnader (). När det gäller inställningen till en allmän fiskevårdsavgift uppgav att de är villiga att betala en avgift som är avsedd att bekosta förbättringar av fiskevattnen. En dryg tredjedel uppgav sig inte ha någon uppfattning, medan en fjärdedel var negativa till att betala en fiskevårdsavgift. 13 Fritidsfiske-90 samt Sport- och husbehovsfiske 1995 – en undersökning om svenskarnas fiskevanor I avsnitt 3.9 kommer att redogöras för undersökningens uppgifter om det fiskevårdsarbete som svenskarna har utfört . 3Den svenska fiskevårdens finansiering Fiskevårdsinsatser kan naturligtvis finansieras på många sätt. Inte minst är det viktigt att framhålla den omfattande fiskevård som bedrivs med stöd av privat finansiering och med hjälp av t.ex. ideellt arbetande fritidsfiskare och fiskevattenägare. Även om den privat finansierade fiskevården egentligen inte omfattas av uppdraget återkommer utredningen till detta ämne i avsnitt 3.9. Inledningsvis kommer dock att fokuseras på den statligt finansierade fiskevården. Staten ger genom en rad olika kanaler ekonomiskt stöd till fiskevårdsåtgärder. Här följer en genomgång av de viktigare kanalerna. I förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården föreskrivs om förutsättningarna för att lämna statsbidrag till fiskevård. I 1 § anges att bidrag får lämnas till åtgärder främst i vatten där allmänheten har rätt att fiska. Bidrag får enligt 3 § lämnas till kostnader för bildande eller ombildande av fiskevårdsområden, utsättning av fisk, och insatser för att bevara hotade fiskarter och -stammar, biotopvård och annat främjande av den biologiska mångfalden. Bidrag får enligt 4 § lämnas med högst av den godkända kostnaden för åtgärden. Om det finns särskilda skäl får dock bidrag Den svenska fiskevårdens finansiering lämnas med ett belopp som motsvarar högst hela den godkända kostnaden. I 2 § stadgas att bidrag inte får lämnas om en åtgärd har påbörjats, utan särskilt medgivande, innan frågan om bidrag har avgjorts. Enligt 5 § får ett beslut om bidrag upphävas och bidrag som lämnats ut återkrävas om bidraget beviljats på grund av oriktig uppgift från bidragstagaren eller om denne bryter mot villkoren för bidraget. Frågor om bidrag prövas enligt 6 § av eller, efter bemyndigande av verket, av . I enlighet med den nu aktuella förordningen och dess före- gångare har statsbidrag lämnats till fiskevårdande åtgärder . lämnas sådant bidrag under ramanslaget 43:11 Fiskevård. Staten hade tidigare lämnat visst stöd till fiskevårdande åtgärder, bland annat genom bidrag till kalkning av sjöar och vattendrag samt via anvisning av prisregleringsmedel för utsättning av lax och ål. Det var dock först /82 som det särskilda anslaget Bidrag till fiskevård m.m. inrättades1. Från anslaget skulle utgå bidrag till fiskevård och till bildande av fiskevårdsområden i enlighet med bestämmelserna i förordningen (1981:537) om statligt stöd till fritidsfisket, senare förordningen (1985:440) om statsbidrag till fritidsfiske. Anslaget var inledningsvis och uppgick till fram /912. Detta år föreslog regeringen dock att bidraget till fiskevård skulle slopas fr.o.m. /923. gick dock i stället på dåvarande linje och anslaget kom därmed tvärtom att höjas temporärt till drygt 8 miljoner kronor4. Året därpå halverades anslaget till och /94 och 1994/95 lämnades anslag om 1980/81:153, bet. JoU 1980/81:29, rskr. 2För /84 lämnades dock via anslaget ytterligare bidrag om knappt 2 miljoner kronor för att främja sysselsättningen i (prop. 1982/83:120, bet. JoU 1982/83, rskr. 1982/83:308) 1990/91:JoU22, rskr. Den svenska fiskevårdens finansiering För /96 – som omfattade – fanns uppfört ett reservationsanslag på samma nivå, d.v.s. 5,4 miljoner kronor6. beslutade att minska de tidigare anvisade anslagen Bidrag till fiskevård och Ersättning för intrång i enskild fiskerätt m.m. samt att anslå motsvarande medel under det nya ramanslaget Fiskevård7. Det sammanlagda anslaget uppgick till , varav således motsvarade det tidigare anslaget till fiskevård. lades det nya ramanslaget på samma nivå, (motsvarar )8. Via anslaget Ersättning för intrång i enskild fiskerätt hade anvisats medel till bl.a. fiskevård i enlighet med förordningen (1985:145) om statsbidrag till fritidsfisket inom vissa områden. Anledningen var att man befarade att fiskevården skulle minska till följd av införandet av det fria handredskapsfisket. Följaktligen var det endast de områden som omfattades av det fria handredskapsfisket som kunde få bidrag från detta anslag. Som nämndes tidigare gick anslaget upp i fiskevårdsanslaget. närmast hade anslaget uppgått till . upphävdes också den nämnda förordningen. 1998 höjdes fiskevårdsanslaget rejält. Bakgrunden var att regeringen, i samband med att den återkallade en proposition (se avsnitt 3.8.7) med förslag om att införa en allmän fiskevårdsavgift, aviserade att den skulle återkomma med förslag om annan finansiering av fiskevårdsinsatser. uppdrog med anledning härav åt regeringen att lägga fram förslag om hur fiskevården skulle finansieras9. Regeringen följde i sin tur upp sitt tidigare uttalande med att i prop. 1995/96:150 föreslå att vissa statliga insatser för fiskevården även fortsättningsvis skulle 1991/92:100, bet. 1991/92:JoU12, rskr. 1991/92:212; prop. 1992/93:100, bet. 1992/93:JoU13, rskr. 1992/93:231 och prop. 1993/94:100, bet. 1993/94:JoU13, rskr. 1994/95:100, bet. 1994/95:JoU13, rskr. 1995/96:150, bet. 1995/96:FiU10, rskr. 1996/97:1, bet. 1996/97:JoU1, rskr. 1995/96:JoU4, rskr. Den svenska fiskevårdens finansiering finansieras över statsbudgeten. Följden blev bl.a. det nya, tidigare nämnda ramanslaget. Detta ansågs dock inte vara tillräckligt10. I praktiken hade ju inte fiskevården tillförts några ytterligare medel. Som tidigare nämnts höjdes inte anslaget heller budgetproposition. I proposi- tionen Hållbart fiske och jordbruk11 angav regeringen emellertid att det i syfte att uppfylla kraven på en ekologiskt hållbar utveckling samt nationella åtaganden var angeläget att göra en kraftfull satsning inom fiskevårdens område. Propositionen överlämnades till som budgetproposition, i vilken regeringen föreslog en höjning av anslaget Fiskevård till 20 miljoner kronor12. Genom den föreslagna förstärkningen av fiskevårdsarbetet skulle enligt regeringen angelägna åtgärder möjliggöras, såsom utsättning av viktiga fiskarter, insatser för hotade arter, biotopvård, bildande av fiskevårdsområden och åtgärder för att främja tillsynen. Satsningen skulle inriktas mot fiskevårdsåtgärder främst i kust- områdena och i de med allmänt vatten och fritt handredskapsfiske. låg anslaget kvar på 20 miljoner kronor13. bedömde regeringen, mot bakgrund av det svenska miljö- målsarbetet, att anslaget behövde förstärkas. I budgetpropositionen föreslogs därför en höjning till 20,5 miljoner kronor14. reducerades dock anslaget med , till förmån för andra insatser på fiskets område15. förstärktes i praktiken anslaget med till 23 miljoner16. Anslaget höjdes med ytterligare till 28 miljoner, genom en återföring av de medel som anslaget reducerats med år 200317. Anslaget används enligt budgetpropositionen bl.a. för bildande av fiskevårdsområden, fisketillsyn, främjande av den biologiska mångfalden, biotopvård, insatser för bevarandet av hotade arter samt utsättning av fisk, allt i enlighet med förordningen 1997/98:2, bet. 1997/98:JoU9, rskr. 1997/98:1, bet. 1997/98:JoU1, rskr. 1998/99:1, bet. 1998/99:JoU1, rskr. 1998/99:112-113; prop. 1999/2000:1, bet. 1999/2000:MJU2, rskr. 1999/2000:91-92; prop. 2000/01:1, bet. 2000/01:MJU2, rskr. 2000/01:86-87och prop. 2001/02:1, bet. 2001/02:MJU2, rskr. 2002/03:1, bet. 2002/03:MJU2, rskr. 2002/03:100, 2002/03:MJU2y, bet. 2002/03:FiU21, rskr. 2003/04:1, bet. 2003/04:MJU2, rskr. 2004/05:1, bet. 2004/05:MJU2, rskr. Den svenska fiskevårdens finansiering (1998:1343) om stöd till fiskevården. Det är främst fiskevård i allmänna och enskilda vatten med fritt handredskapsfiske i kustområden och i de fem som skall komma i fråga för finansiering från 43:11-anslaget. Enligt regleringsbrevet till för disponeras anslaget av för stöd till fiskevården enligt den tidigare nämnda förordningen. Anslaget skall särskilt främja det svenska miljömålsarbetet. Som villkor anges att verket skall fördela medlen efter samverkan med länsstyrelserna. Vidare gäller att disponeras för bidrag till Internationella sekretariatet för hållbart fiske. Eventuellt positivt överföringsbelopp får inte disponeras av verket utan att regeringen särskilt beslutar detta. I budgetpropositionen beräknas anslaget bli oförändrat. 3.2.4Vad används fiskevårdsanslaget till? Som tidigare nämnts regleras användandet av 43:11-anslaget i förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården. Motsvarande reglering har tidigare funnits i förordningen (1981:537) om statligt stöd till fritidsfisket och förordningen (1985:440) om statsbidrag till fritidsfiske. Såväl bestämmelserna om vad medlen får användas till som fiskevårdsåtgärdernas inriktning har ändrats . Enligt såväl 1981 som förordning kunde bidrag lämnas till kostnader för bildande av fiskevårdsområden, fiskevårdsåtgärder som främjar fritidsfisket, serviceanläggningar för fritidsfiske av betydande allmänt intresse samt fritidsfiskarnas och fiskevatten- ägarnas riksorganisationer för information och andra åtgärder som främjar fritidsfisket. Den största andelen av medlen gick under början och mitten av just till fiskevårdsåtgärder. En mindre del anvisades som organisationsbidrag och en ungefär lika stor del som bidrag för bildande av fiskevårdsområden. kom allt större bidrag att lämnas till organisationerna och till bildande av fiskevårdsområden. Detta skedde på bekostnad av de mer utpräglade fiskevårdsinsatserna. Den svenska fiskevårdens finansiering Från och med /91 kunde dock – genom en ändring i förordningen om statsbidrag – stöd inte längre lämnas till bildande av fiskevårdsområden18. För det fall ansökan om bildande av sådant område gjorts före kunde emellertid bidrag fortfarande utgå. användes anslaget, i enlighet med regeringens anvisningar, i princip uteslutande till bidrag till kostnader för bildande av sådana fiskevårdsområden som ansökts om före detta datum. upphörde bidragen till fritidsfiskarnas och fiskevattenägarnas riksorganisationer. Genom att den nu gällande förordningen om stöd till fiskevården trädde i kraft kunde bidrag åter lämnas till bildande (eller ombildande) av fiskevårdsområden, oavsett när ansökan lämnats in. I sina respektive regleringsbrev för fick och länsstyrelserna i uppdrag att gemensamt redovisa hur 43:11- anslaget Fiskevård har handlagts och disponerats – 2003. Effekterna av de insatser som gjorts med stöd av anslags- medlen skulle också redovisas. Uppdraget omfattade inte endast fiskevårdsanslaget, utan även fiskevårdsåtgärder som finansierats helt eller delvis med andra statliga medel. slut- fördes uppdraget genom rapporten av handläggning, disponering samt effekter av gjorda insatser finansierade genom anslaget 43:11 Fiskevård för perioden –2003, samt förslag på förändringar. Av rapporten framgår att de som totalt har anslagits under 43:11 Fiskevård har fördelats enligt följande. Den svenska fiskevårdens finansiering Nästan två tredjedelar av anslagsmedlen har således gått till länsstyrelserna. Till övervägande del distribuerar länsstyrelserna pengarna vidare till andra aktörer, som rent faktiskt genomför de fiskevårdande insatserna. Kommunerna svarar enligt rapporten för den största delen av åtgärderna. Även fiskevårdsområdesföreningar genomför en betydande andel av insatserna. När det gäller länsstyrelsernas medel19 kan konstateras att har använts till biotopvård, medan har gått till fiskvägar. Detta är åtgärder som har till syfte att förbättra vandringsmöjligheterna samt lek- och uppväxtförhållandena för fisk. I förlängningen avses självfallet att åstadkomma en utökad naturlig reproduktion. av länsstyrelsernas medel har finansierat fiskutsättningar, vilka således kompletterar de utsättningar som anges i tabellen ovan. Enligt rapporten har läns- styrelserna rapporterat utsättningar till en sammanlagd kostnad av . Övriga fiskevårdsåtgärder och övriga åtgärder i fält svarar för av länsstyrelsernas fiskevårdsinsatser. Häri ingår t.ex. uppföljning, inventering, resursövervakning och fisketillsyn. Sammanlagt har länsstyrelserna använt till fisketillsyn20. Av de sammanlagt av det statliga fiskevårdsanslaget som inte gått via länsstyrelserna har således tagits i anspråk för olika forsknings- och utredningsarbeten, främst inom laboratorier, t.ex. 19Detta inkluderar även andra statliga medel än 43:11-anslaget. 20Vid fördelning till länsstyrelserna sker en indelning i fiskevård och fisketillsyn. Enligt beslut skulle ha använts till tillsyn. Efter samråd med verket kan länsstyrelserna dock omfördela medel mellan fiskevård och tillsyn. Den svenska fiskevårdens finansiering har tilldelats för fiskutsättningar. Den svenska delen av Baltiska () (SAP) har tilldelats , medan har finansierat sådana särskilda insatser som t.ex. framtagande av information, böcker och filmer, eller fiskevårdsrelaterade projekt på universitet och högskolor. Det kan avslutningsvis konstateras att av anslaget har använts till bildandet av fiskevårds- områden. Sådant stöd har –2003 lämnats i 69 fall. Enligt rapporten är fiskevårdsarbetet starkt inriktat på rinnande vatten. Det största antalet åtgärder har vidtagits i syfte att ge effekter i vattendrag, medan insatser i sjöar eller vid kusten svarar för en mycket liten andel. Det förtjänar dock att påpekas att fiskevårdsåtgärder i rinnande vatten självfallet kan ge positiva effekter även i sjöar och i havet. Kalkningsverksamheten är väl känd och det svenska kalknings- programmet är enligt – som tillsammans med länsstyrelserna har ansvaret för verksamheten – det största i världen. sprids ungefär finmald kalksten i svenska sjöar och vattendrag eller i deras tillrinnings- områden. Syftet är bl.a. att återställa biologisk mångfald och möjligheter till fiske i försurade vatten. Till viss del används således kalkningsmedlen för åtgärder liknande dem som anslaget för fiskevård går till. inleddes en försöksverksamhet med statsbidrag till kalkning av sjöar och vattendrag21. Dåvarande ansvarade för verksamheten och fick initialt för detta . En referensgrupp bestående av representanter för , och Fritids- fiskares (numera Sportfiske- och Fiskevårds- 1976/77:3 och 25, bet. 1976/77:JoU3, rskr. Den svenska fiskevårdens finansiering förbund) tillsattes. När försöksverksamheten utvärderades konstaterade och att resultatet var överväldigande positivt.