sou · GTB3108 · 2006-01-01 00:00:00 — Vid ombordstigandet fick hon hjälp av en man som bar upp hennes väska på tåget trots att hon avböjde hans hjälp. Mannen bar in väskan och placerade den på en bagagehylla utanför kupén. Hon hade sin uppmärksamhet riktad mot vad som hände med resväskan och troligen utnyttjades detta tillfälle till att stjäla plånboken ur hennes handväska, som hon hade hängande på axeln intill kroppen. Förmodligen hade den hjälpsamme en medhjälpare. Plånboken hade funnits i väskan när hon strax före påstigningen hade kontrollerat biljetten. Väskan har en klaff av skinn som stängs med ett magnetlås. På tåget upptäckte hon att plånboken var borta. Praxis från domstol och kort på vilket det omtvistade beloppet togs ut tillhörde N, men det användes gemensamt för köp till hemmet. Koden till korten fanns antecknade i en liten adressbok som sambon har kvar. Sambon har inget minne av att koden funnits även i plånboken, men att koden skulle vara skriven på kortet är helt uteslutet. N yrkade att banken skulle betala tillbaka de som obehörigen tagits ut på hans konto. Banken bestred yrkandet på den grunden att kortet hade förlorats genom grov oaktsamhet på det sätt som anges i bankens kortvillkor och konsumentkreditlagen samt anförde i huvudsak följande. Förlusten av kortet hade skett i en trång miljö med mycket folk, då krav på kontroll och handhavande av värdesaker bör vara extra stor. Det kunde vidare inte uteslutas att koden varit antecknad på kortet, varigenom N skall anses ha förlorat kortet genom grov oaktsamhet samt att handhavandet av kort och kod skett i strid med villkoren. Nämnden ansåg att N inte förlorat kortet genom grov oaktsamhet och att hans yrkande därför skulle bifallas. Nämnden hänvisade därvid i huvudsak till samma skäl som anfördes av nämnden i det refererade ärendet 2000-4837. Härutöver uttalade nämnden att det i detta ärende inte fanns någon enda redovisad omständighet som avvek från ett normalt aktsamt beteende, varför det inte fanns anledning att frångå den ovan nämnda normalbedömningen i fall av detta slag. Nämnden fann därför att förlusten av kontokortet inte hade orsakats genom grov oaktsamhet och att N:s yrkande skulle bifallas. Tillgrepp av kontokort ur axelremsväska (ärende nr 2000-8049) Bakgrund, yrkande och inställning P blev i samband med besök på en systembolagsbutik i bestulen på sitt bankkort. Han hade använt kortet vid ett köp på butikens ölavdelning. Plånboken med kortet lade han sedan ned i sin axelremsväska. Väskan var avsedd för en bärbar dator och hade ett lock som stängdes med ett kardborrband. Praxis från domstol och Locket låg över men möjligen var kardborrbandet inte fäst. När han skulle betala upptäckte han att plånboken var borta. Han ringde genast och spärrade de två kort han hade i plånboken. Uttag på sammanlagt hade dock hunnit göras i en bankomat tvärs över gatan under de det tog att få kortet spärrat. Han ansåg att han gjort allt som varit möjligt för att förhindra stölden. P yrkade att banken skulle betala tillbaka till honom. Banken bestred yrkandet på den grunden att kortet hade förlorats genom grov oaktsamhet, och anförde i huvudsak följande. P har förvarat sin plånbok, där kortet fanns, i en nödtorftigt tillsluten axelremsväska, förvarad bakåtvänd på axeln utan uppsikt i en miljö med tät trängsel i fredagsrusningen på en plats där det typiskt sett föreligger en förhöjd stöldrisk. Enligt bankens bedömning är detta att bedöma som grovt oaktsamt. Nämnden ansåg att P inte förlorat kortet genom grov oaktsamhet och att hans yrkande därför skulle bifallas. Nämnden hänvisade härvid i huvudsak till samma skäl som anfördes av nämnden i det refererade ärendet 2000-4837, och anförde följande. Den enda omständighet som avviker från ett normalt aktsamt beteende är att P förvarade kortet i en axelremsväska med lock, som var tillstängt, utan att han förvissat sig om att locket var fäst med kardborrbandet. Den omständigheten kan emellertid enligt nämndens mening inte ensam anses utgöra någon sådan mer försvårande omständighet som krävs för att grov oaktsamhet skall anses föreligga. Mot den bakgrunden finner nämnden att det inte finns anledning att frångå den ovan nämnda normalbedömningen i fall av detta slag. Nämnden finner därför att förlusten av kontokortet inte har orsakats genom grov oaktsamhet. P:s yrkande skall därför bifallas. Två avdelningsordförande och tre övriga ledamöter ansåg att P:s yrkande borde avslås och gjorde följande bedömning. P har förlorat sitt kort när han var inne på ett systembolag och handlade. Sedan han betalat med kortet i en kassa lade han ned kortet i en axelremsväska, som är avsedd för en bärbar dator, och ställde sig i en annan kassakö. Han bar enligt uppgift väskan bakåtvänd på axeln och han Praxis från domstol och vet inte om väskans lock var stängt. När han skulle betala för sina inköp i den senare kassan var kortet borta. P vistades sålunda i en lokal där det fanns mycket folk i rörelse och han kunde sannolikt lätt iakttas när han lade ned kortet i axelremsväskan, som därefter bars bakåtvänd på axeln. Han uppmärksammade inte när han förlorade kortet. Genom sitt förfarande får han enligt vår mening anses ha förlorat kortet genom grov oaktsamhet. På grund av det anförda finner vi att P:s yrkande skall avslås. Tillgrepp av kontokort ur axelremsväska (ärende nr 2001-0438) Bakgrund, yrkande och inställning O blev i samband med ett besök på ett evenemang i bestulen på sitt kontokort. Tillsammans med sin man hade hon stått och tittat på den dans som pågick. Hon hade sin plånbok, där kortet förvarades, i en liten axelremsväska som hängde diagonalt över axeln. Väskan var knäppt. Hon höll i väskan , men måste ha släppt taget när en ung man distraherade henne. När hon skulle ta tag i väskan igen hade den dragits tillbaka så att den hängde på ryggen. När hon tittade i väskan var plånboken borta. Dagen därpå fick hon besked om att uttag på tillsammans hade gjorts. O yrkade att banken skulle ersätta henne för uttagen. Banken bestred yrkandet, och anförde i huvudsak följande. Kraven på uppsikt över ett kontokort måste ställas högre på platser där mycket folk är i rörelse och det råder trängsel. Risken för tillgrepp är då särskilt stor. Tjuven hade kunnat ta kortet ur väskan utan att O märkte något. Hon hade därför inte haft den uppsikt som kunde krävas, varför kortet hade förlorats genom grov oaktsamhet. Nämnden ansåg att O inte förlorat kortet genom grov oaktsamhet och att hennes yrkande därför skulle bifallas. Nämnden hänvisade härvid i huvudsak till samma skäl som anfördes av nämnden i det refererade ärendet 2000-4837, och anförde följande. Enligt nämndens mening finns det i detta fall inte någon enda redovisad omständighet som avviker från ett normalt aktsamt beteende. Mot den bakgrunden finner nämnden att det inte finns anledning att frångå den Praxis från domstol och ovan nämnda normalbedömningen i fall av detta slag. Nämnden finner därför att förlusten av kontokortet inte har orsakats genom grov oaktsamhet. O:s yrkande skall därför bifallas. Tillgrepp av kontokort ur ryggsäck (ärende nr 2000-8208) Bakgrund, yrkande och inställning B blev bestulen på sitt kontokort i . Kortet stals ur den ryggsäck hon bar på ryggen. Hon hade själv gjort ett bankomatuttag och därefter lagt sin plånbok, där kortet förvarades, i ryggsäcken. Ryggsäcken drogs igen och knäpptes. När hon skulle betala i en butik upptäckte hon att plånboken var borta. Hon ringde genast och spärrade kortet, men någon hade då redan hunnit gör uttag på sammanlagt från hennes konto. B yrkade att banken skulle ersätta henne för uttagen. Banken bestred yrkandet och åberopade att kontokortet hade förlorats genom grov oaktsamhet. Banken menade att eftersom B inte hade märkt att kortet hade försvunnit, så stod det klart att hon brustit i uppsikt över det. Nämnden ansåg att B inte förlorat kortet genom grov oaktsamhet och att hennes yrkande därför skulle bifallas. Nämnden hänvisade härvid i huvudsak till samma skäl som anfördes av nämnden i det refererade ärendet 2000-4837, och anförde följande. Enligt nämndens mening finns det i detta fall inte någon enda redovisad omständighet som avviker från ett normalt aktsamt beteende. Mot den bakgrunden finner nämnden att det inte finns anledning att frångå den ovan nämnda normalbedömningen i fall av detta slag. Nämnden finner därför att förlusten av kontokortet inte har orsakats genom grov oaktsamhet. B:s yrkande skall därför bifallas. Tre avdelningsordförande och tre övriga ledamöter ansåg att B:s yrkande borde avslås och gjorde följande bedömning. Praxis från domstol och B har förvarat kortet i en ryggsäck, som bars på ryggen när hon vistades i stadsmiljö. Under sin vistelse i staden gjorde hon ett uttag i en uttags- automat. Hon uppmärksammade inte när tillgreppet av kortet skedde. Kortförluster under liknande omständigheter är inte ovanliga. Enligt vår mening kan den som förvarar ett kontokort i en ryggsäck som bärs på ryggen inte anses ha tillräcklig uppsikt över sitt kort. Oavsett vilken sorts ryggsäck det är fråga om är det därför en olämplig förvaringsplats för ett kontokort när man vistas på platser där det rör sig mycket folk. B måste genom att förvara kortet i ryggsäcken anses ha tagit en medveten risk. Hon får därmed anses ha förlorat sitt kort genom grov oaktsamhet. På grund av det anförda anser vi att B:s yrkande skall avslås. Nedan följer en genomgång av några avgöranden som avser vissa i nämndens praxis återkommande frågeställningar. Överlämnande av kontokort till annan (34 § första stycket 1 konsumentkreditlagen) Tillgrepp ur handväska i bingohall (beslut , ärende nr 2002-1122) Bakgrund, yrkande och inställning Vid ett besök på en bingohall bad M en bekant att vakta hennes handväska då hon skulle hämta kaffe. I väskan låg hennes kontokort. upptäckte hon att kortet var borta och att det hade skett tre obehöriga uttag om sammanlagt . Hon misstänkte att det var personen som vaktade väskan som tagit och använt kortet. M yrkade att banken skulle ersätta henne för de obehöriga uttagen. Banken bestred yrkandet och anförde att M lämnat ifrån sig kortet till någon annan och därför enligt 34 § första stycket 1 konsumentkreditlagen är ersättningsskyldig för de obehöriga uttagen. Banken gjorde även gällande att kortet förlorats genom grov oaktsamhet, enligt 34 § första stycket 2. Praxis från domstol och Nämnden ansåg att M inte överlämnat kortet till annan på det sätt som avses i konsumentkreditlagen, men att hon däremot förlorat kortet genom grov oaktsamhet och att hennes yrkande därför inte kunde bifallas. Nämnden anförde som skäl för beslutet bl.a. följande. Fråga är om M skall anses ansvarig för de obehöriga uttag som har skett på den grunden att hon har överlämnat kortet till någon annan. Den omständigheten att M har överlämnat sin väska, som innehöll kontokortet, till någon annan kan enligt nämndens mening inte anses innebära att hon har lämnat ifrån sig kortet till någon annan på det sätt som avses i konsumentkreditlagen. Med den nu gjorda bedömningen som utgångspunkt har nämnden att ta ställning till frågan om kontokortet har förlorats genom grov oaktsamhet. I förarbetena till 34 § konsumentkreditlagen anges bl.a. att det bör krävas mera försvårande omständigheter för att grov oaktsamhet skall anses föreligga. Som exempel på sådana omständigheter som kan vara mera försvårande anges i förarbetena att kortet har lämnats kvar i ficka, väska, fordon e.d. som inte stått under uppsikt (se prop. 1976/77:123 s. 191). M har uppgett att hon bad en bekant, som hon träffat tidigare men inte kände särskilt väl, att vakta väskan när hon skulle hämta kaffe i bingolokalen. Mot den bakgrunden finner nämnden att M brustit i uppsikt och kontroll över kortet på sådant sätt att det är att anse som grovt oaktsamt. Hennes yrkande kan därför inte bifallas. Inlämnande av kontokort i baren (beslut , ärende nr 2002-3864) Bakgrund, yrkande och inställning P besökte en nattklubb i . Han lämnade in sitt kontokort i baren. godkände han ett köp på kortet om nästan . När han skulle lämna nattklubben sade personalen att han redan fått tillbaka kortet. Han nöjde sig med detta besked. upptäckte han att obehöriga köp om sammanlagt hade gjorts med hans kort. Han yrkade betalningsbefrielse för dessa köp med motiveringen att han inte hade förlorat sitt kort genom grov oaktsamhet. Praxis från domstol och Banken bestred yrkandet och anförde i första hand att kortet förlorats genom grov oaktsamhet och i andra hand att det spärrats . Nämnden ansåg att P överlämnat kortet till annan och att hans yrkande därför inte kunde bifallas. Nämnden anförde som skäl för beslutet bl.a. följande. En kontohavare kan enligt 34 § konsumentkreditlagen endast under vissa särskilda förutsättningar göras betalningsskyldig för obehöriga uttag. Ett sådant fall föreligger om kontohavaren lämnat ifrån sig kortet till annan. Den närmare innebörden av den åberopade bestämmelsen har inte angetts i lagens förarbeten. Det står emellertid klart att den som lämnar över sitt kontokort till annan på sådant sätt att hon eller han förlorar rådigheten över kortets användning blir betalningsskyldig för obehöriga uttag och kortköp som därefter görs. Betalningsansvar torde dock inte kunna uppstå om kortet utnyttjas obehörigt, när kortet tillfälligt på sedvanligt sätt överlämnas till en servitör, en butiksanställd eller en banktjänsteman för betalning av en tjänst eller vara. Vid tillämpningen av denna bestämmelse bör det därför, enligt nämndens mening, göras en bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Utgångspunkten är emellertid att kontohavaren är skyldig att förvara kortet på ett säkert sätt. När kortet medförs utanför hemmet gäller i allmänhet att kontohavaren skall ha kortet under uppsikt. Kan det i rimlig mån anses säkerställt att ett överlämnande av kortet till någon annan inte leder till någon ökad risk för obehörig användning av kortet, bör kontohavaren inte automatiskt bli betalningsskyldig för obehöriga uttag. P har uppgett att han lämnade ifrån sig kortet till barens personal omkring . godkände han ett köp om . När han bad personalen i baren att få tillbaka sitt kort, påstods det att han redan fått tillbaka kortet. Nämnden finner att P frivilligt har frånhänt sig besittningen av sitt kontokort till barens personal . Han har inte haft någon kontroll eller uppsikt över kortet, detta trots att en bar är en sådan miljö som ställer särskilt stora krav på kortinnehavarens tillsyn av sitt kort. Han har sedan lämnat baren utan att förvissa sig om att han fått tillbaka kortet. Genom att lämna ifrån sig kortet på sätt han har gjort har P inte haft uppsikt över kortet och förlorat rådigheten över kortets användning. Han har därigenom lämnat ifrån sig kortet till obehöriga personer på ett sådant sätt att den inledningsvis angivna bestämmelsen är tillämplig. Han har därför att svara för de obehöriga köp som har gjorts med kortet. Vad han i övrigt har anfört föranleder inte Praxis från domstol och nämnden att göra en annan bedömning. P:s yrkande kan följaktligen inte bifallas. Postförsändelse med kontokort (beslut , ärende nr 2003-8628) Bakgrund, yrkande och inställning L yrkade betalningsbefrielse med och åberopade som grund för yrkandet att han handlat på tillbörligt sätt när han eftersänt det aktuella kontokortet till , varför motparten bör stå för de obehöriga uttagen. Han anförde härvid i huvudsak följande. Hans son studerar i , . beställde sonen ett nytt , anslutet till L:s konto i bolaget. Kortet skickades till L i , där sonen är mantalsskriven. L eftersände därpå brevet – där kortet låg – till sonens adress i . uppgavs från Eurocards sida att kortet troligtvis tillgripits på en postterminal i . En person hade nämligen lyckats ta ut via kortet. Kontokortsföretaget bestred yrkandet och åberopade som grund för bestridandet att L är betalningsansvarig för de reklamerade transaktionerna, då han dels förlorat kortet genom grov oaktsamhet, dels frivilligt överlämnat det till annan. Nämnden redogjorde för den aktuella bestämmelsen i konsument- kreditlagen, hänvisade till vissa uttalanden under förarbetena till denna bestämmelse och anförde härutöver i huvudsak följande. Kontokortsföretaget har som grund för sitt bestridande bl.a. anfört att L frivilligt överlämnat kortet till annan genom att postförsända det till . Enligt nämndens mening kan emellertid inte denna omständighet i sig anses innebära att han har lämnat ifrån sig kortet till någon annan på det sätt som avses i konsumentkreditlagen. Frågan är då om L, i egenskap av kontohavare och avsändare, har förlorat kortet genom grov oaktsamhet. I kontobestämmelserna, p. 7, anges: Postbefordran av kontokort, som inte sker genom Eurocards försorg, får endast ske inom och i rekommenderad försändelse. Denna avtalsbestämmelse skall ses mot bakgrund av de kända risker som finns med att skicka pengar och andra värdeföremål med post utomlands. Praxis från domstol och Genom att i strid mot detta villkor skicka kontokortet med posten till får L anses ha förlorat kortet genom grov oaktsamhet. Hans yrkande om betalningsbefrielse kan därför inte bifallas. En ledamot reserverade sig mot beslutet med följande motivering. Till skillnad mot majoriteten menar jag att L inte har förlorat kortet genom grov oaktsamhet. Kontokortsföretaget har, trots att de visste att kortinnehavaren var i och behövde kortet där, skickat kortet till Sverigeadressen utan att ange hur det skulle vidareförmedlas. Att då skicka det vidare på samma sätt som det kom kan möjligen anses oförsiktigt men knappast grovt oaktsamt. Majoriteten menar att avtalsbestämmelsen skall ses mot bakgrund av de kända risker som finns med att skicka pengar och andra värdeföremål med post utomlands. Det är enligt min mening inte en bland konsumenter känd risk, åtminstone inte beträffande ett kort utan vare sig PIN-kod eller legitimation. Förbudet mot postbefordran utanför faller också på sin egen orimlighet då kontokortsföretaget visste att kortet skulle till men ändå valde att skicka det till Sverigeadressen och då i vanligt brev. Nämnden borde därför enligt min uppfattning ha rekommenderat kontokortsföretaget att medge L betalningsbefrielse i enlighet med hans yrkande. Överlämnande av kontokort till servitör (beslut , ärende nr 2004-2451) Bakgrund, yrkande och inställning K yrkade betalningsbefrielse avseende belopp om . Han åberopade som grund för sitt yrkande att fyra obehöriga kortköp om sammanlagt det yrkade beloppet gjorts med hans betalkort . Han anförde vidare i huvudsak följande. Han har på sedvanligt sätt överlämnat kortet till en servitör som befunnit sig inom hans synfält. Dessutom visar namnteckningarna på de aktuella kortköpen att de är förfalskade. Banken bestred yrkandet och anförde att ärendet bör avvisas med hänsyn till att det inte kan avgöras utan muntlig förhandling. Praxis från domstol och Nämnden fann inledningsvis att det inte föreligger skäl att avvisa ärendet. Vidare fann nämnden, efter att ha jämfört namn- underskrifter avseende godkända och ifrågasatta köp, att det är övervägande sannolikt att de aktuella kortköpen är obehöriga. Nämnden redogjorde härefter för den aktuella bestämmelsen i konsumentkreditlagen, hänvisade till vissa uttalanden under förarbetena till denna bestämmelse och anförde härutöver i huvudsak följande. Den som lämnar över sitt kontokort till annan på sådant sätt att han förlorar rådigheten över kortets användning blir betalningsskyldig för de obehöriga uttag och kortköp som därefter görs. Betalningsansvar torde i regel dock inte uppstå om kortet utnyttjas obehörigt när kortet tillfälligt på sedvanligt sätt överlämnas till t.ex. en servitör eller butiksanställd för betalning av en tjänst eller vara. Vid tillämpning av ovan nämnda bestämmelse bör det därför göras en bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Utgångspunkten är därvid att kontohavaren är skyldig att förvara kortet på ett säkert sätt och ha kortet under uppsikt. Kan det i rimlig mån anses säkerställt att ett överlämnande av kortet till någon annan inte leder till någon ökad risk för obehörig användning av kortet, bör kontohavaren inte automatiskt bli betalningsskyldig för obehöriga uttag. Av utredningen i ärendet framgår att K över beställde ett antal öl till sig själv och sina arbetskamrater. I samband härmed överlämnade han kortet till kyparen i baren. K har uppgett att de fick beställningen cirka . K har vidare uppgett att han återfick kortet cirka i samband med att han och arbetskamraterna lämnade puben. Nämnden finner att K frivilligt har avhänt sig besittningen av sitt kontokort till barens personal . K har anfört att han haft kyparen inom synhåll och på så sätt även kortet. har han uppgett att puben hade många besökare. Enligt nämndens mening måste en bar allmänt betraktas som en sådan miljö som ställer särskilt höga krav på kortinnehavarens tillsyn av sitt kort. Sammantaget kan K därför inte anses ha haft fullständig kontroll eller uppsikt över kortet. K har således lämnat ifrån sig kortet till obehöriga personer på ett sådant sätt att han har att svara för de obehöriga köp som gjorts med kortet. Hans yrkande kan följaktligen inte bifallas. Praxis från domstol och Förlust av kontokort genom grov oaktsamhet (34 § första stycket 2 konsumentkreditlagen) Hantering av den personliga koden (beslut , ärende nr 92-4270) Bakgrund, yrkande och inställning K innehade vid den aktuella tiden ett betalkort hos kontokorts- företaget E. Enligt de för kontot gällande kontobestämmelserna fick den för kortet gällande personliga koden inte avslöjas för någon. Vidare skulle koden förvaras och hanteras på visst sätt. Enligt en av kortföretaget utfärdad faktura påfördes K:s konto för uttag med kortet jämte uttagsavgifter . Uttagen var enligt fakturan fördelade på sex tillfällen . K yrkade att företaget skulle avstå från kravet på . Till stöd för sitt yrkande anförde K i huvudsak följande. blev han bestulen på sin plånbok, som bl.a. innehöll kortet. Han polisanmälde händelsen. När han var igång med att telefonledes spärra sina kort blev han uppringd av en dam, som berättade att hon hade hittat plånboken i en papperskorg. Han åkte hem till damen och fick sin plånbok, som dock inte innehöll det aktuella kortet. Han ringde då och spärrade kortet. Då hade gått sedan stölden. Kortföretaget bestred yrkandet samt gjorde gällande att K inte genast efter upptäckten av förlusten hade anmält det inträffade till företaget och att han hade förvarat koden tillsammans med kortet. Nämnden redogjorde inledningsvis för de vid tillfället aktuella bestämmelserna i 24 § konsumentkreditlagen (1977:981), vilka överensstämmer med motsvarande regler i den nu gällande konsumentkreditlagen (1992:830). Nämnden anförde härtill i huvudsak följande. Frågan om vilka skyldigheter, som åvilar kontohavaren beträffande hanteringen av den personliga kod som i allmänhet hör till kortet, är inte berörd av lagstiftaren. Konsumentkreditlagen är tvingande till kontohavarens förmån. Mot bakgrund härav och då lagen uttömmande reglerat de förutsättningar, under vilka betalningsansvar kan utkrävas, finner nämnden att frågan om hur K har hanterat koden saknar betydelse Praxis från domstol och Annat är inte visat än att K hanterat kortet på ett normalt aktsamt sätt och det kan inte heller anses att han varit försumlig med avseende på anmälan om förlusten till bolaget. Han bör följaktligen inte anses betalningsskyldig för de obehöriga uttagen. Två ledamöter reserverade sig mot beslutet och fann inte skäl att bifalla K:s yrkande, eftersom han enligt deras mening inte efter upptäckten hade anmält förlusten till företaget. Underlåtenhet att begära kontokortet tillbaka vid köp (beslut , ärende nr 1997-3573) G blev under en vistelse i av med sitt kontokort. Han upptäckte förlusten och spärrade kortet. Han misstänkte att han förlorat kortet i samband med ett kameraköp han gjort tidigare .