sou · GTB3117 · 2006-01-01 00:00:00 — Sådan information skyddas hos främst av sekretess enligt 7 kap. 21 § sekretesslagen och hos polisen enligt 9 kap. 17 §. Utgångspunkten är att sekretess gäller mellan myndigheter. Syftet har dock inte varit att förhindra allt utbyte av uppgifter om enskilda mellan myndigheter. Detta har i sekretesslagen lösts med sekretessbrytande bestämmelser. Dessa be- stämmelser är dock inte tillräckliga för att uppnå det effektiva utbyte av uppgifter mellan polisen och Kriminalvården som är nödvändigt. Frågan om utlämnande av personuppgifter mellan myndigheter regleras inte enbart av sekretesslagen. Även personuppgiftslagen och myndighetsspecifika registerförfattningar kan påverka möjligheterna att utbyta uppgifter. Sådana regler finns för polisen i polisdatalagen och polisdataförordningen (1999:81). Motsvarande regler för Krimi- nalvården finns i lagen (2001:617) om behandling av personuppgifter inom kriminalvården och förordningen (2001:682) med samma namn. Ett utlämnande från polisen till Kriminalvården med stöd av den föreslagna sekretessbrytande bestämmelsen är förenligt med polisens registerförfattningar. Detsamma gäller utlämnande från Ekobrotts- myndigheten till Kriminalvården. I förordningen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården finns dock en bestämmelse som i förhållande till vårt förslag kan innebära ytterligare begränsningar av Kriminalvårdens möjligheter att lämna uppgifter till polisen (44 § första stycket). Som underlag för vårt förslag till sekretessbrytande bestämmelse för Kriminalvården har vi gjort en avvägning mellan behovet av upp- giftsutbyte och enskildas behov av skydd för den personliga integri- teten. Den avvägningen gäller alla uppgifter oavsett om de behand- las automatiserat eller inte. Mot bakgrund av den avvägningen finns det inget ytterligare behov av inskränkningar i Kriminalvårdens möj- ligheter att lämna uppgifter till polisen. Behovet av skydd för den personliga integriteten är tillräckligt tillgodosett genom avgränsningen av vårt förslag till sekretessbrytande bestämmelse. Begränsningen i 44 § första stycket förordningen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården bör således tas bort. Vissa frågor om beslag har bett oss att se över vissa frågor om beslag mot bakgrund av förslag i betänkandet Tvångs- medel enligt 27 och 28 kap. RB samt polislagen (SOU 1995:47). Vi har kommit fram till att när ett beslag har hävts skall föremålet, med något undantag, återlämnas till den hos vilken beslaget har gjorts. Om denne inte gör anspråk på föremålet och det är sannolikt att nå- gon annan har rätt till föremålet, skall det återlämnas till denne. Regler om detta skall tas in i . Särskilt mot bakgrund av kostnaderna för förvaring och admini- stration gör vi dessutom bedömningen att det finns behov av en reg- lering i av möjligheten att i vissa fall sälja eller för- störa egendom som har varit föremål för beslag. Regleringen bör bl.a. ha det innehållet att om den till vilken ett beslagtaget föremål skall återlämnas inte hämtar det eller om föremålet inte kan lämnas ut till någon, skall den myndighet som förvarar föremålet få sälja det för statens räkning. Om föremålet inte kan säljas, skall det få förstö- ras. Försäljning skall få ske först efter det att den person till vilken föremålet skall återlämnas har delgivits underrättelse om att föremålet får hämtas och att det annars kan komma att säljas eller förstöras. Även andra som drabbats av beslaget skall få en sådan un- derrättelse. När föremålet inte kan lämnas ut till någon, skall det före försäljningen i stället finnas tillgängligt för avhämtning hos den myndighet som förvarar egendomen. Tremånaders- fristen skall beräknas från det att beslaget har hävts alternativt från det att kungörelse har skett i det fall egendomens värde sannolikt överstiger en fjärdedel av prisbasbeloppet då beslaget verkställdes. roll som överklagandemyndighet vid beslut om ut- lämnande av egendom skall upphöra. Besluten skall i stället överkla- gas direkt till allmän förvaltningsdomstol. Enligt vår mening bör det inte föreskrivas något kostnadsansvar för förvaring för den person till vilken tidigare beslagtagen egendom skall lämnas ut. De föreslagna bestämmelserna skall tillämpas även i fall där beslaget har hävts innan lagändringarna träder i kraft. Uppgifter om fordon i spaningsverksamhet Att bedriva spaning är en oerhört viktig del i bekämpningen av brott och används inom såväl underrättelse- som brottsutredningsverksam- heterna. Spaning kan bl.a. bedrivas med hjälp av fordon. En av förut- sättningarna för att spaningen skall bli framgångsrik är av naturliga skäl att den kan genomföras utan att avslöjas av den som är föremål för myndighetens intresse. Två av sätten att avslöja myndigheternas spaning är att man i de kriminella kretsarna dels bedriver motspa- ning, dels utnyttjar den öppenhet som finns i vägtrafikregistret för att kontrollera vem som är ägare till ett fordon som man anser ha uppträtt misstänkt på något sätt. För att spaningsfordonen skall kunna uppträda på ett trovärdigt sätt krävs därför att bl.a. registre- ringsnumren inte går att härleda till myndigheten. har myndigheterna tvingats att lösa problemet på olika sätt. En metod som använts är att någon annan än staten registreras som ägare till fordonet. Att använda sig av det systemet är dock långt ifrån risk- fritt. Även andra metoder har klara nackdelar. Med förebild i tidigare beslut meddelade av regeringen menar vi att fiktiva uppgifter exempelvis rörande ägarförhållanden skall få föras in i vägtrafikregistret för de fordon som används av brottbekämpande myndigheter i spaningsverksamhet. Vår bedömning är att förslagen kan genomföras inom ramen för de resurser som rättsväsendet redan disponerar. Vi föreslår att författningsförslagen skall träda i kraft . Förutom när det gäller förslaget till förfarande med tidigare beslagtaget gods finns inget behov av övergångsbestämmelser. lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 1 kap. 3 c §, 27 kap. 8 §, 30 kap. 2 § samt 45 kap. 4 och 10 a §§ skall ha följande lydelse, dels att det i balken skall införas en ny paragraf, 27 kap. 8 a § av följande lydelse. 1 kap. Om allmän underrätt Vid avgörande av mål utan huvudförhandling och vid pröv- ning av frågor som hör till rätte- gången får tingsrätten ha den sammansättning som är före- skriven för huvudförhandling, om det föreligger särskilda skäl med hänsyn till målets eller frågans beskaffenhet. Vid avgörande av mål utan huvudförhandling och vid pröv- ning av frågor som hör till rätte- gången får tingsrätten ha den sammansättning som är före- skriven för huvudförhandling, om det föreligger särskilda skäl med hänsyn till målets eller frågans beskaffenhet. I fall som avses i 45 kap. 10 a § andra stycket skall tingsrätten ha den sammansättning som är föreskri- ven för huvudförhandling. 27 kap. Om beslag, hemlig teleavlyssning m.m. Om det inte inom den tid som avses i 7 § har väckts åtal eller kommit in någon begäran Om det inte inom den tid som avses i 7 § har väckts åtal eller kommit in någon begäran till rätten om förlängning av tiden till rätten om förlängning av tiden eller om det annars inte längre eller om det annars inte längre finns skäl för beslag, skall be- finns skäl för beslag, skall be- inte annat följer av 4 a § skall föremålet därefter återlämnas till den hos vilken beslaget har gjorts. Om denne inte gör anspråk på föremålet och det är sannolikt att någon annan har rätt till före- målet, skall det återlämnas till Har beslut fattats enligt 4 a § om att ett beslagtaget föremål skall lämnas ut, får beslaget hävas först efter det att en under- rättelse om beslutet enligt 4 a § andra stycket har sänts till den hos vilken beslaget har gjorts. Om denne medger det, får dock beslaget hävas . Detsamma gäller, om rätten fastställer ett beslut enligt 4 a § om att föremålet skall lämnas ut. Om någon har framställt ett anspråk på ett beslagtaget föremål eller yrkat att en viss åtgärd skall vidtas med detta föremål, utan att det har fattats beslut enligt 4 a § om att föremålet skall lämnas ut, får beslaget hävas först efter det att en underrättelse om att beslaget kan komma att hävas har sänts till den som framställt anspråket. Om denne medger det, skall dock beslaget hävas omedel- bart. Av underrättelsen skall det framgå hos vem beslaget har gjorts. Den som beslaget har gjorts hos behöver inte underrättas i detta fall. Ett beslag hävs av rätten eller, om beslaget inte har meddelats eller fastställts av rätten, av undersökningsledaren eller åklagaren. Har den som drabbats av beslaget begärt rättens prövning av ett be- slut enligt 4 a § om att ett beslagtaget föremål skall lämnas ut, hävs beslaget av rätten. När målet avgörs, skall rätten pröva om ett beslag fortfarande skall bestå. Om målet avgörs genom dom, skall tredje stycket inte tillämpas. Rätten får i samband med dom besluta om beslag. Om den till vilken ett beslag- taget föremål skall återlämnas inte hämtar det, får den myndighet som förvarar föremålet sälja det för statens räkning. Försäljning skall ske under de förutsättningar som anges i lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. Kan föremålet inte säljas får det för- störas.När ett beslag har hävts skall den till vilken föremålet skall återlämnas underrättas om att föremålet får hämtas och att det annars kan komma att säljas eller förstöras. Om det är känt att någon annan också drabbas av beslaget, skall även denne underrättas.Om föremålet inte kan lämnas ut till någon, får den myndighet som förvarar föremålet, under de förutsättningar som anges i lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. sälja föremålet för statens räkning. Kan föremålet inte säljas får det förstöras.30 kap. Om dom och beslut2 §Om huvudförhandling har hållits, skall domen grundas på vad som förekommit vid förhandlingen. I domen får delta endast domare som varit med om hela huvudförhandlingen. Om ny huvudförhandling har hållits, skall domen grundas på vad som förekommit vid den. I fall som avses i 46 kap. 17 § andra meningen får domen grundas även på vad som har inhämtats efter huvud- förhandlingen.När ett mål avgörs utan huvud- När ett mål avgörs utan huvud- förhandling, skall domen grundas förhandling, skall domen grundas på vad handlingarna innehåller på vad handlingarna innehåller och vad som i övrigt förekom- och vad som i övrigt förekom- mit i målet. mit i målet. Utsagor som har av-getts under förundersökningen får25 läggas till grund för domen i syfte att stödja ett erkännande som den tilltalade har avgett. 45 kap. Om väckande av allmänt åtal I stämningsansökan skall åklagaren uppge: 2.målsäganden, om någon sådan finns, 3.den brottsliga gärningen med uppgift om tid och plats för dess förövande och de övriga omständigheter, som behövs för dess känne- tecknande, samt de bestämmelser, som är tillämpliga, 4.de bevis som åberopas och vad som skall styrkas med varje bevis, 5.de omständigheter som gör domstolen behörig, om inte be- hörigheten framgår på annat sätt. Vill åklagaren i samband med att åtalet väcks även väcka talan om enskilt anspråk enligt 22 kap. 2 §, skall i ansökan lämnas uppgift om anspråket och de omständigheter som det grundas på samt de bevis som åberopas och vad som skall styrkas med varje bevis. Om den tilltalade är eller har varit anhållen eller häktad på grund av misstanke om brott som omfattas av åtalet, skall åklagaren ange detta i stämningsansökan. Uppgift skall dessutom lämnas om tiden för frihetsberövandet. Har åklagaren några önskemål om hur målet skall handläggas, bör dessa anges i stämningsansökan. Om åklagaren anser att målet kan avgöras utan huvudförhand- ling, skall stämningsansökan även innehålla ett bestämt yrkande om påföljd för brottet. Ansökan skall vara undertecknad av åklagaren. Ett mål skall avgöras efter huvudförhandling. Utan en sådan för- handling får rätten dock 1.avgöra ett mål på annat sätt än genom dom, 2.meddela frikännande dom enligt 20 kap. 9 § andra stycket, och 3.meddela dom i mål där det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter, om huvudförhandling varken begärs av någon av parterna eller behövs med hänsyn till utredningen i målet. Innan ett mål avgörs med stöd av första stycket 3, skall Rätten får också meddela dom utan huvudförhandling, om 1.huvudförhandling varken begärs av någon av parterna eller behövs med hänsyn till utred- ningen, 2.den tilltalade har erkänt gärningen och för brottet fyllt , 3.åklagaren har framställt ett bestämt yrkande i fråga om på- följden, och 4.rätten inte finner skäl att döma till en påföljd som är att anse som svårare eller mer ingrip- ande för den tilltalade än den som åklagaren har yrkat. Innan ett mål avgörs med stöd av första stycket 3 eller andra stycket, skall 1.den tilltalade informeras om att målet kan komma att avgöras utan huvudförhandling och om sin rätt till en sådan förhandling, och 2.parterna, om de inte kan anses redan ha slutfört sin talan, ges tillfälle till detta. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 29 kap. 5 § skall ha följande lydelse. 29 kap. Om straffmätning och påföljdseftergift Vid straffmätningen skall rätten utöver brottets straffvärde i skälig omfattning beakta 1.om den tilltalade till följd av brottet drabbats av allvarlig kropps- skada, 2.om den tilltalade efter förmåga sökt förebygga eller avhjälpa eller begränsa skadliga verkningar av brottet, 3. om den tilltalade frivilligt 3. om den tilltalade frivilligt angett sig eller lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredningen av brottet, 4.om den tilltalade förorsakas men genom att han på grund av brottet utvisas ur riket, 5.om den tilltalade till följd av brottet drabbats av eller om det finns grundad anledning anta att han kommer att drabbas av av- skedande eller uppsägning från anställning eller av annat hinder eller synnerlig svårighet i yrkes- eller näringsutövning, 6.om den tilltalade till följd av hög ålder eller dålig hälsa skulle drabbas oskäligt hårt av ett straff utmätt efter brottets straffvärde, 7.om en i förhållande till brottets art ovanligt förflutit sedan brottet begicks eller 8.om någon annan omständighet föreligger som påkallar att den tilltalade får ett lägre straff än brottets straffvärde motiverar. Föreligger omständighet som avses i första stycket, får rätten, om särskilda skäl påkallar det, döma till lindrigare straff än som är föreskrivet för brottet. Om det föreligger någon sådan omständighet som avses i första stycket, får rätten döma till lind- rigare straff än som är föreskrivet för brottet. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1974:1066) om förfaran- de med förverkad egendom och hittegods m.m. dels att 1, 7, 8, 9 och 11 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 b § av följande lydelse. Denna lag gäller, om ej annat följer av bestämmelser i lag eller annan författning, egendom som 1.tillfallit staten på grund av förverkande, 2.tillfallit staten enligt lagen (1938:121) om hittegods, 3. tagits i förvar enligt lagen 3. tagits i förvar enligt lagen (1974:1065) om visst stöldgods (1974:1065) om visst stöldgods 4. omhändertagits med stöd 4. omhändertagits med stöd av 24 a § polislagen (1984:387). av 24 a § polislagen (1984:387), 5. får säljas enligt 27 kap. 8 a § Egendom som får säljas enligt 27 kap. 8 a § första stycket rätte- gångsbalken skall finnas tillgäng- lig hos den myndighet som för- varar den för avhämtning i minst en månad efter delgivning av en sådan underrättelse som anges i andra stycket i samma bestäm- Om egendomen inte häm- tas ut , skall det förfaras med egendomen på sätt som anges i denna lag. Egendom som får säljas enligt 27 kap. 8 a § tredje stycket rätte- gångsbalken skall finnas tillgäng- lig hos den myndighet som för- varar den för avhämtning i minst efter det att beslaget Om egendomen inte häm- tas ut , skall det förfaras med egendomen på sätt som anges i denna lag. domens värde sannolikt över- stiger en fjärdedel av det pris- basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde då beslaget verkställdes, tillämpas dock bestämmelserna i denna lag först efter det att har förflutit sedan den myndighet som förvarar egendomen genom kun- anspråk på egendomen. Gör ägaren eller annan rätts- Gör ägaren eller annan rätts- innehavare anspråk på egendom innehavare anspråk på egendom som tagits i förvar med stöd av som tagits i förvar med stöd av lagen (1974:1065) om visst stöld- lagen (1974:1065) om visst stöld- gods m.m. eller egendom som gods m.m., egendom som om- omhändertagits med stöd av händertagits med stöd av 24 a § 24 a § polislagen (1984:387) polislagen (1984:387) eller egen- skall den lämnas ut till honom dom som får säljas enligt 27 kap. eller henne efter beslut av polis- 8 a § skall myndigheten, om den inte redan lämnas ut till honom eller henne har sålts eller förstörts. efter beslut av den myndighet som förvarar egendomen, om egen- domen inte redan har sålts eller förstörts. Har egendomen reparerats eller på annat sätt förbättrats, är den som gör anspråk på egendomen enligt första stycket skyldig att betala kostnaden för förbättringen innan han eller hon får ut egen- domen. Betalar han eller hon inte inom efter det att särskild uppmaning delgivits honom eller henne, får egendomen säljas i den ordning som anges i denna lag. Försäljning av egendom som Försäljning av egendom som tagits i förvar med stöd av lagen tagits i förvar med stöd av lagen (1974:1065) om visst stöldgods (1974:1065) om visst stöldgods m.m. eller egendom som om- m.m., egendom som omhänder- händertagits med stöd av 24 a § tagits med stöd av 24 a § polis- polislagen (1984:387) sker för lagen (1984:387) eller egendom som får säljas enligt 27 kap. 8 a § Har egendomen sålts, har ägaren eller annan rättsinnehavare rätt till ersättning. Denna utgår dock inte med högre belopp än som har influtit vid försäljningen. I de fall som avses i 7 § andra stycket skall kostnaden för förbättringen avräknas från ersättningen. Ansökan om ersättning ges in Ansökan om ersättning ges in till som, efter verkställd utredning i ärendet, annan myndighet än polismyn- prövar frågan om ersättning. dighet fattat beslutet, till den be- slutande myndigheten, som, efter verkställd utredning i ärendet, prövar frågan om ersättning. beslut i ärende om utlämnande av egen- dom enligt 7 § första stycket får överklagas hos . Läns- styrelsens beslut i sådant ärende samt beslut i ärende som avses i 8 § tredje stycket får överklagas hos all- män förvaltningsdomstol. Pröv- ningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. Beslut som avses i 7 § första stycket och 8 § tredje stycket får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kam- marrätten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om 1. sättet för 1. sättet för kungörande enligt 2 och 2 a §§, enligt 2–2 b §§, 2. myndighets förfarande med med egendom som avses i denna egendom som avses i denna lag. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Har ett beslag hävts före ikraftträdandet och är det fråga om fall som avses i 2 b § andra stycket första meningen, skall tiden räknas från ikraftträdandet av denna lag. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 3 §, 7 kap. 21 § och 9 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse. Sekretess med hänsyn främst till intresset att förebygga eller beivra brott Sekretess gäller för uppgift som lämnar eller kan bidra till upp- lysning om chiffer, kod eller liknande metod som har till syfte att 1.underlätta befordran eller användning i allmän verksamhet av uppgifter utan att föreskriven sekretess åsidosätts, eller 2.göra det möjligt att kontrollera om data i elektronisk form har förvanskats, om det kan antas att syftet med metoden motverkas om upp- giften röjs. Sekretess gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur vägtrafikregistret för uppgift om körkorts referensnummer, om det inte står klart att upp- giften kan röjas utan fara för att kontrollen av körkorts äkthet motverkas om uppgiften röjs. Sekretess gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur vägtrafikregistret för uppgift om körkorts referensnummer, om det inte står klart att upp- giften kan röjas utan fara för att kontrollen av körkorts äkthet motverkas om uppgiften röjs. Sekretess gäller också för uppgift om att en uppgift i vägtrafikregi- stret för fordon är fiktiv och för sådan verklig uppgift som ersatts av en fiktiv, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att syftet med beslutade eller förut- sedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas. Sekretess med hänsyn främst till skyddet för enskilds personliga förhållanden Sekretess gäller inom kriminalvården för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men eller att fara upp- kommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte beslut av Kriminalvår- den, , en övervakningsnämnd och inte heller annat beslut i ett kriminalvårdsärende enligt eller lagstiftningen om kriminalvård i anstalt. Sekretess gäller också hos regeringen i ärende om överförande av verkställighet av brottmålsdom för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte regeringens beslut i ärendet. Sekretess enligt första stycket hindrar inte att en uppgift lämnas till en åklagarmyndighet eller en polismyndighet, om 1. det behövs för att upprätt- hålla säkerheten inom kriminal- vården, 2. det behövs för att upptäcka eller förhindra brottslig verksam- het, eller 3. uppgiften angår misstanke om brott. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Sekretess med hänsyn till skyddet för enskilds förhållanden av såväl personlig som ekonomisk natur Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga och ekono- miska förhållanden, om inte annat följer av 18 § 1.i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brott- 2.i angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 3.i angelägenhet som avser registerkontroll och särskild person- utredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627), 4.i åklagarmyndighets, polismyndighets, , , eller Kustbevakning- ens verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller be- ivra brott, 5.i Statens biografbyrås verksamhet att biträda Justitiekanslern, allmän åklagare eller polismyndighet i brottmål, 6.i register som förs av enligt polisdatalagen (1998:622) eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 7.i register som förs enligt lagen (1998:621) om misstanke- register, 8.i register som förs av enligt lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid medverkan i brotts- utredningar eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 9.i särskilt ärenderegister över brottmål som förs av åklagarmyn- dighet, om uppgiften inte hänför sig till registrering som avses i 15 kap. 1 §, 10.i register som förs av enligt lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksam- het eller som annars behandlas med stöd av samma lag, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den en- skilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men. Sekretess enligt första stycket 2 gäller hos domstol i dess rätt- skipande eller rättsvårdande verksamhet endast om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs.