sou · GTB376d2 · 2006-01-01 00:00:00 — Bestånden har dock inte slagits ut helt. Rekryteringsområden för Vänervandrande lax och öring i finns nu endast i älvens nedersta del och är i huvudsak begränsade till Åråsforsarna. Uppskattningsvis finns numera lek- och uppväxtområden i älven. Före utbyggnaden hade laxen lekområden även längre upp i älven. utgör det vilda beståndet mindre än en procent av laxar. Gullspångslaxen är den mest skyddsvärda och också den mest sårbara av stammarna. Eftersom de åtgärder som vidtagits för att bevara de unika stammarna visat sig vara otillräckliga inleddes Projekt laxen . Bakom projektet står , Fortum, , Kammarkollegiet, länsstyrelserna i och samt Laxfond . Projektet omfattar en rad åtgärder i för att främja de vild- levande bestånden av lax och öring. Insatserna kan också komma att medföra bättre förhållanden för andra skyddsvärda djur och växter som är knutna till strömmande vatten. Den totala kostnaden för åtgärderna har beräknats till . togs de första stegen genom att lek- och uppväxt- möjligheter för laxfisken återskapades i den gamla torrfåran, som en laxtrappa byggdes för att möjliggöra laxfiskens vandring. Genom ändringar i domen avseende kraftverket har Till vad skall fiskevårdsmedlen användas? förutsättningarna för bevarande av laxfiskstammarna förbättrats väsentligt. gäller att korttidsreglering inte får ske vid kraft- verket till . Minimivatten- föringen i älven har ökats. Biotoperna i lek- och uppväxtområdena kommer att förbättras genom en specifik grus- och stenutläggning. Genom de förändrade tappningsreglerna, planerade biotop- åtgärder samt återskapande av den gamla strömfåran vid kraftverket förväntas en ökning av den naturliga rekryteringen av både lax och öring i älven. observerades lek- vandrande öring på lekplatser i den återskapade strömfåran vid kraftverket och vid senare elfiskeundersökning påträffades öring- ungar intill dessa lekplatser. En ökad naturlig rekrytering har på så sätt nu kunnat konstateras. är och mynnar i i . Lax och havsöring vandrar upp i och nyttjar de nedre delarna inom som lek- och uppväxtområde. Mörrums- ån är det viktigaste enskilda vattendraget för produktion av vildlax i södra . I nedre delen av finns tre kraftverk; från havet räknat (byggt ), Hemsjö nedre (1917) och Hemsjö övre (1907). Lax och öring som vandrar upp från havet för att leka kan passera det första kraftverket genom en anlagd fiskväg. Fisken kan på detta sätt nå upp i ån innan nästa kraftverk stoppar vandringen. Uppströms Hemsjö övre kraftverk finns lekplatser för lax och öring som fisken inte har kunnat vandra till på grund av kraftverks- dammarna. För att göra det möjligt för den vandrande fisken att nå dessa områden inleddes ett samarbete mellan , , , och . Under de därpå följande åren gjordes omfattande utredningar för att komma fram till hur fisken kunde ledas förbi kraftverken vid upp- och nedvandring i ån. träffades en överens- kommelse om att bygga fiskvägar förbi kraftverken. 4 Se bl.a. och länsstyrelsernas , disponering samt effekter av gjorda insatser finansierade genom anslaget 43:11 Fiskevård för , samt förslag på förändringar, s. 27 ff. Till vad skall fiskevårdsmedlen användas? Fiskvägar förbi Hemsjökraftverken uppfördes och invigdes . De båda fiskvägarna i Hemsjö- dammarna har byggts i form av naturliknande åfåror. De löper parallellt med stranden och är långa. De har anlagts på ett sätt som skall möjliggöra naturlig vandring för både laxfisk och andra fiskarter. För att nå upp till fiskvägarna kommer fisken först att vandra genom en tidigare delvis torrlagd åfåra. släpper här en minimivattenföring . Vattenkraftproduktionen kommer också under delar av året att anpassas för att underlätta upp- och nedvandring för lax och öring. För att skydda den värdefulla miljön i och utmed Mörrums- ån kommer dessutom ett naturreservat att bildas i dalgång. Totalt satsas i olika åtgärder. Genom återställandet av fiskvandringsmöjligheterna förbi Hem- sjökraftverken kan lax och havsöring nu vandra ytterligare upp i , upp till gränsen till . Detta innebär att reproduktionsområdena för lax och öring ökar med . Åns naturliga laxfiskbestånd beräknas däri- genom kunna stärkas väsentligt. Himleån börjar i källsjön , som är reglerad och utgör dricksvattentäkt för . Ån rinner i huvudsak västerut genom ett jordbrukslandskap innan den mynnar norr om i naturreservat. Hela avrinningsområdet ligger inom . Ån har en längd av och ett avrinningsområde om . Himleån är ett typiskt litet kustvattendrag omgivet av omfattande jordbruksverksamhet. De problem som finns i Himle- ån är vanliga i alla våra kustvattendrag och består bl.a. av försurning i källsjöarna och omfattande påverkan genom rensningar och kanaliseringar av ån och biflöden. fanns dessutom flera dämmen och minikraftverk som hindrade den vandrande fisken. flugfiskeklubb startade i syfte att återskapa den ursprungliga ån och dess fauna. Klubbens fiskevårdsplan godkändes av , då- varande och i . har ett omfattande fiskevårdsarbete bedrivits i ån. En rad bio- topvårdande insatser har gjorts, bl.a. har man lagt ut cirka 25 000 Till vad skall fiskevårdsmedlen användas? ton grus och sten i vattensystemet till lek- och uppväxtplatser för lax och öring. har också planterat cirka 5 000 alar längs ån för att skugga vattnet och skapa bra ståndplatser. De minikraftverk som hindrade den vandrande fisken har lösts in. Sex dammar är rivna och laxfisken kan nu simma ända upp till källsjöarnas små bäckar. Dessutom har gamla kulvertar rivits ut och ersatts med stensatta plåttrummor. Den beräknade kostnaden för åtgärderna är . Åtgärderna har haft mycket god effekt i ån. vandrar det ut cirka 20 000 smolt (lax- och öringungar), att jämföra med cirka 2 500 . Ån har dessutom blivit ett viktigt uppväxtområde för den akut hotade europeiska ålen. 10.3Hur skall avgiftsintäkterna användas? 10.3.1I vilka vatten skall avgiftsintäkterna användas? Det är angeläget att den som betalar fiskevårdsavgift får konkreta fördelar av detta. Den förbättrade fiskevård som avgiftssystemet kommer att innebära bör därför främst komma de betalande till del. Ett tydligt samband mellan de vatten varifrån avgiftsintäkterna hämtas och de vatten där avgiftsfinansierat fiskevårdsarbete bedrivs torde skapa större acceptans för avgiftssystemet och i konsekvens härmed en ökad betalningsvilja. I avsnitt 7.2.4 har utredningen dragit slutsatsen att skyldigheten att betala fiskevårdsavgift inte bör avse samtliga landets fiskevatten, utan endast fiske i havet, längs kusterna och i de fem . Mot bakgrund av vad som anfördes i förra stycket bör avgifts- intäkterna därför användas endast för fiskevårdsinsatser som gynnar dessa vatten. Som tidigare konstaterats bör emellertid inte krävas att de avgiftsfinansierade fiskevårdsåtgärderna vidtas i just dessa vatten. Det avgörande för om avgiftsintäkterna skall kunna användas är att den aktuella åtgärden kan förväntas ge positiva effekter i havet, längs kusterna eller i de fem . Även insatser i till- och frånrinnande vatten – till första definitiva vandringshindret – till kusten och de fem måste därför kunna finansieras av avgiftsmedlen. Tillflödena kan vara mycket viktiga från fiskevårds- synpunkt och insatser som görs där ger ofta positiva effekter även i de avgiftsbelagda vattnen. Ofta kan t.o.m. de för kusten och de fem Till vad skall fiskevårdsmedlen användas? mest verkningsfulla åtgärderna vara just de som vidtas i de tillrinnande vattnen. Många av kusternas fiskbestånd är nästan helt beroende av söta eller bräckta småvatten för lek och uppväxt. Detta gäller såväl laxartad fisk som t.ex. gädda, abborre, mörtfiskar och lake. Till och med mindre bäckar och uppväxtmiljöer i anslut- ning till dessa kan vara avgörande för fiskförekomsten i för- hållandevis stora kustområden. Dagens fiskevårdsarbete är starkt inriktat på insatser i rinnande vatten. En majoritet av de åtgärder som finansieras genom fiske- vårdsanslaget över statsbudgeten genomförs i vattendrag, medan insatser i sjöar eller vid kusten svarar för endast en mindre andel av förbrukningen av tillgängliga, statliga fiskevårdsmedel5. Fiskeri- verket och länsstyrelserna har dock gjort bedömningen att det finns ett stort behov av att restaurera och skydda viktiga områden för fisken också längs kusten. Det finns en strävan att utveckla fiskevården såväl i havet och längs kusten som i de fem ; en utveckling som torde få väsentligt bättre möjligheter att förverkligas i och med införandet av en fiskevårdsavgift. Avgiften bör således få till följd att det satsas större resurser på fiskevårdsprojekt i dessa vatten. För det statliga fiskevårdsanslaget över statsbudgeten gäller enligt 4 § förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården som huvud- regel att bidrag lämnas med högst av den godkända kostnaden för åtgärden. Endast om det finns särskilda skäl får bidrag lämnas med ett belopp som motsvarar högst hela den god- kända kostnaden. Dessa principer bör dock inte gälla bidrag från fiskevårdsfonden. Som konstaterats skall avgiftsintäkterna användas till åtgärder som främjar fiskevården i havet, längs kusterna och i de fem . I dessa vatten med fritt fiske är det inte rimligt att ställa samma krav på medfinansiering, eftersom medfinansiärernas möjligheter att få intäkter från försäljning av privata fiskekort är avsevärt mer begränsade. Till detta kommer att det är de som fiskar som finansierar fiskevårdsåtgärderna genom att betala avgiften. 5 och länsstyrelsernas , disponering samt effekter av gjorda insatser finansierade genom anslaget 43:11 Fiskevård för perioden – 2003, samt förslag på förändringar, s. 14 Till vad skall fiskevårdsmedlen användas? Även med hänsyn härtill är det naturligt att bidragsnivån i allmänhet bör vara högre än av kostnaderna. Som huvudregel bör bidrag kunna utgå med belopp som motsvarar 75, 90 eller t.o.m. av de godkända kostnaderna. Det blir självfallet fiskevårdsrådets eller uppgift att närmare bestämma nivån. När avgiftsfinansierade åtgärder skall vidtas i vatten som rinner till kusten eller de kan det dock finnas anledning att besluta om en lägre bidragsnivå. Dessa tillrinnande vatten är inte avgiftsbelagda inom ramen för det statliga systemet och fiskevårds- områdesföreningar och annan fiskeförvaltning har där oftast möjlighet att själva finansiera sin fiskevård genom försäljning av fiskekort. Det är därför rimligt att för åtgärder i dessa vatten kräva en högre andel medfinansiering. En bidragsnivå om av de godkända kostnaderna torde i dessa fall i allmänhet framstå som väl avvägd. Naturligtvis bör det dock finnas utrymme att för insatser även i tillrinnande vatten acceptera en lägre grad av med- finansiering. Detta gäller särskilt fall där möjligheterna till med- finansiering är mer begränsade eller där åtgärden främst är avsedd att gynna havet, kusten eller någon av de , och inte i första hand det vattendrag i vilken den vidtas. 10.3.3Till vilka åtgärder skall avgiftsintäkterna användas? Som redogjorts för i avsnitt 10.2.1 syftar dagens fiskevårdsarbete huvudsakligen till att förbättra livsmiljön och fiskbeståndens natur- liga förutsättningar för en optimal produktion samt bevarande av den biologiska mångfalden i enlighet med miljömålsarbetet. Det är således den fjärde punkten i 3 § förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården (se avsnitt 10.1) som i princip dominerar den stat- ligt finansierade fiskevården. Det saknas skäl att frångå denna princip när det gäller frågan om hur intäkterna från fiskevårdsavgiften skall nyttjas. Även för dessa medel bör fokus således ligga på insatser för att bevara fiskarter och fiskstammar, biotopvård och annat främjande av den biologiska mångfalden. I och med att de resurser som står till förfogande sannolikt kommer att vara väsentligt större skapas emeller- tid bättre förutsättningar för att genomföra projekt av större om- fattning. Som och länsstyrelserna konstaterat finns Till vad skall fiskevårdsmedlen användas? det behov av att särskilt rikta resurser till vissa större projekt av nationellt eller stort regionalt intresse som löper under flera år6. Ett stort problem för fiskbestånd i såväl sjöar och vattendrag som längs kusten är att vandringslederna ofta är stängda. Detta är till men för det europeiska ålbeståndet och minskar produktionen av laxfisk som vandrar mellan sjöar/hav och lekvattendrag m.m. Kustvattendrag är viktiga för utbyte av energi, organiskt material och närsalter mellan kusten och inlandet7. De är särskilt viktiga för flera vandrande arter som använder kustvattendragen för att leta efter föda eller som uppväxtområden. Flera fiskarter, t.ex. skrubba (flundra) och havsöring, vandrar tillfälligt upp i vattendrag för att söka föda, eller för att som vuxen kortvarigt avsalta sig i ett varmare och mindre salt vatten. Vidare finns det arter, t.ex. ål, som nyttjar kustvattendragen som en korridor in till födoområden där de stannar . Därtill finns flera fiskarter som använder kustvattendragen som barn- kammare. De mest kända arterna är lax och havsöring, men det sagda gäller även flodnejonöga, havsnejonöga, staksill, majfisk, sik, harr, id, vimma, skärkniv och lake. Flera mer utpräglade sötvattens- arter, som gädda, abborre, mört, färna, elritsa, , mal, gös och stensimpa, vandrar mellan utsötade vikar och kustvattendrag. Kustens mångfald av arter är således beroende av intakta kust- vattendrag, som uppväxtmiljö, vandringsleder och födoprodu- center. Störningar i vattendragen ger negativa effekter i kustzonen. Få svenska vattensystem har intakta vandringsleder. I en studie som har genomfört i 52 vattendrag utmed hela konstaterades att det fanns vandringshinder på var- annan kilometer8. Vandringsmöjligheterna bryts av dammar och kraftverk, felaktigt lagda vägtrummor och kulvertar, slussar och igenväxta deltan. Vattenlandskapet är således mycket fragmenterat. Detta påverkar inte bara fisk, utan även kräftor och stora musslor. De åtgärder som kan vidtas för att förbättra vandringsmöjlig- heterna är exempelvis utrivning av dammar, anläggande av fisk- vägar, omläggning av kulvertar vid vägpassage samt rensning av vassar och sand från mynningsområden. Även när det gäller biotopvård – restaurering av fiskbeståndens störda livsmiljöer – bedöms behovet av åtgärder i vattendragen vara 6Fiskeriverkets och länsstyrelsernas , disponering samt effekter av gjorda insatser finansierade genom anslaget 43:11 Fiskevård för perioden – 2003, samt förslag på förändringar, s. 7 7Bedömning av miljötillstånd i kustvattendrag med hjälp av fisk, Finfo 2005:1 8Bedömning av miljötillstånd i kustvattendrag med hjälp av fisk, Finfo 2005:1 Till vad skall fiskevårdsmedlen användas? Biotopvård i rinnande vatten utförs vanligen i syfte att främja öring och lax, men samma åtgärder gynnar även andra arter. Bio- topvård och skapandet av bättre vandringsmöjligheter i de vatten- drag som rinner till kusten och de fem bör naturligt- vis kunna finansieras genom avgiftsintäkterna. I kustområdena har fiskevård tidigare inte förekommit i samma utsträckning. I den mån fiskevård har bedrivits har det till över- vägande del varit fråga om fiskutsättningar. En anledning till att annan fiskevård inte förekommit i någon större omfattning är att intresset av att gynna icke laxartad fisk, som t.ex. abborre och gädda, tidigare varit lågt. Dessutom har kunskapen om potentiella fiskevårdsåtgärder varit bristfällig. Intresset för kustens fiskarter har dock ökat, särskilt inom fritidsfisket, och behovet av restaurering och bevarande av deras lek- och uppväxtmiljöer har därför fått allt större uppmärksamhet. En anledning till detta är de rekryteringsproblem som dokumente- rats längs vissa delar av . Som konstaterades i avsnitt 10.3.1 bör avgiftsintäkterna kunna bidra till en bättre utvecklad fiskevård längs kusten. Detsamma gäller de fem . , i samband med breddningen och för- djupningen av farlederna in till , skapades sju konstgjorda rev i . Reven är långa och höga, och anlades för att gynna arter som t.ex. hummer, krabba, torsk, gråsej och vitling. Intäkterna från fiskevårdsavgiften bör kunna användas för att finansiera biotop- vårdsåtgärder i havet. Det har i viss utsträckning skett återintroduktion av lax, öring, mört och till vattensystem där de varit utslagna. Flera vattendrag som mynnar i de saknar dock alltjämt ur- sprungliga bestånd av framför allt öring. Återintroduktionsförsök pågår där, liksom i ett antal kustvattendrag. Insatser av detta slag bör också kunna få bidrag från avgiftsintäkterna. Som nämnts är fiskutsättningar inte längre dominerande i det nuvarande svenska fiskevårdsarbetet. De förekommer dock alltjämt i en icke försumbar omfattning (se avsnitt 3.2.4) och intäkterna från fiskevårdsavgiften bör kunna nyttjas för att finansiera utsättningar. Fisketillsyn är god fiskevård och bör också kunna finansieras av avgiftsintäkterna. Utredningen föreslår dock att fisketillsynen och den ökade satsning som bör göras på denna (se avsnitt 10.5) som huvudregel bör finansieras genom det statliga fiskevårdsanslaget Till vad skall fiskevårdsmedlen användas? Bildande och ombildande av fiskevårdsområ- den, oavsett vilket vattenområde som avses, bör också finansieras genom fiskevårdsanslaget i stället för fiskevårdsfonden. Resultaten av de åtgärder som har finansierats med det statliga 43:11-anslaget över statsbudgeten har generellt sett bedömts vara positiva9. Det saknas därför f.n. anledning att i någon väsentlig om- fattning ändra det svenska fiskevårdsarbetets inriktning. Avgifts- systemet kommer dock att i väsentlig mån kunna ändra fiskevårds- arbetets omfattning. När det gäller inriktningen på arbetet kommer , fiskevårdsrådet och länsstyrelserna att vara bäst lämpade att avgöra denna. Sammanfattningsvis kan således konstateras att avgiftsintäkterna bör användas till i princip samma typer av åtgärder som det statliga fiskevårdsanslaget över statsbudgeten. bör dock detta anslag även användas för fiskevård i de vatten som inte omfattas av avgiftssystemet (se avsnitt 10.4) samt till fisketillsyn (främst i de avgiftsbelagda vattnen). Avgiftsintäkterna bör å andra sidan använ- das för fiskevårdsinsatser just i de av staten avgiftsbelagda vattnen, samt vatten (till första definitiva vandringshindret) som rinner till eller från dessa vatten. Dessutom bör kostnaderna för avgiftssystemets administration samt informationsinsatser om fiskevårdsavgiften finansieras med avgiftsintäkterna. Avslutningsvis är det viktigt att framhålla att avgiftsintäkterna inte bör användas till att finansiera grundforskning eller annat utredningsarbete som det åligger berörda myndigheter att utföra. Det är enligt utredningens uppfattning av stor vikt för acceptansen av avgiften att så mycket som möjligt av intäkterna nyttjas till konkret fiskevård i fält. Utredningar eller framtagande av kunskapsunderlag som behövs för att kunna starta angelägna fiskevårdsprojekt bör dock kunna få bidrag ur fiskevårdsfonden. 10.4Till vad skall statsbudgetens fiskevårdsanslag användas? Som redogjorts för i avsnitt 9.4.1 utgår utredningen från att staten även kommer att anvisa fiskevårdsmedel över stats- 9 och länsstyrelsernas , disponering samt effekter av gjorda insatser finansierade genom anslaget 43:11 Fiskevård för perioden – 2003, samt förslag på förändringar, s. 71 f. Till vad skall fiskevårdsmedlen användas? budgeten och att därmed anslaget 43:11 Fiskevård kommer att finnas kvar vid sidan av avgiftssystemet och fiskevårdsfonden. Detta är viktigt av flera skäl, inte minst när det gäller acceptansen för avgiften hos dem som skall betala den. Dessutom bör som nämnts avgiftsintäkterna användas endast för åtgärder i de vatten där åtgärderna ger positiva effekter i de avgifts- belagda vattnen. Staten kommer dock även att behöva finansiera fiskevård också i andra vatten. I avsnitt 2.4 har utred- ningen konstaterat att staten har ett visst ansvar för fiskevården även i annat inlandsvatten än de . Detta gäller särskilt när det handlar om att skydda särskilt hotade arter eller stammar av nationellt intresse. Mot bakgrund av det sagda bör 43:11-anslaget fortsättningsvis användas för åtgärder även i andra vatten än havet, längs kusterna och de fem , till första definitiva vandringshindret. Bidrag bör företrädelsevis ges till åtgärder som syftar till att skydda särskilt hotade arter eller stammar av nationellt intresse. I och med att åtgärder som syftar till att förbättra fisket i de avgiftsbelagda vattnen som huvudregel inte längre skall finansieras genom 43:11- anslaget frigörs stora delar av detta, vilket möjliggör en ökad satsning även på fiskevården i de vatten som inte omfattas av avgiftssystemet. Att stora delar av anslaget på detta sätt frigörs gör det dessutom möjligt att finansiera en satsning på fisketillsyn. Som redogörs för i avsnitt 10.5 förordar utredningen en förstärkt fisketillsyn i havet, längs kusten och i de fem . Det lämpar sig bättre att finansiera fisketillsyn över statsbudgeten än med intäkter från en fiskevårdsavgift. Detta är en modell som tillämpas i t.ex. . Den har också föreslagits i tidigare utredningar om fiskevårds- avgift10. Med fisketillsyn avses också utbildning av fisketillsynsmän samt tillhandahållandet av information om fiskeregler t.ex. längs kusten och vid de . Som redovisats i föregående avsnitt bör fiskevårdsanslaget därut- över finansiera kostnader för bildande och ombildande av fiske- vårdsområden. Anslaget bör också användas för åtgärder som i enlighet med förordningen (1996:145) med instruktion för Fiskeri- verket syftar till att öka allmänhetens fiskemöjligheter. Möjligen skulle vid behov bidrag från anslaget därutöver kunna lämnas till övervakning av eventuella sjukdomsutbrott bland fiskbestånden. 10 Utvärdering av det fria handredskapsfisket (SOU 2001:82) s. 126 och 130 Till vad skall fiskevårdsmedlen användas? 10.5.1Fisketillsyn är god fiskevård I förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården anges fiske- tillsyn vara en av de fiskevårdsåtgärder för vilken statligt stöd kan utgå. Det bör således understrykas att tillsyn i sig är att betrakta som fiskevård. Av många beskrivs tillsyn t.o.m. som en av de mest verkningsfulla fiskevårdsåtgärder man överhuvudtaget kan vidta. Inte minst gäller detta vid kusten och i havet. Det bör inledningsvis framhållas att syftet med avgiftssystemet är att ge större resurser till alla de olika typer av fiskevårdsinsatser som kan komma i fråga för bidrag från fiskevårdsanslaget. Det kan handla om t.ex. biotopvård och borttagande av vandrings- hinder. När på detta sätt ökade satsningar görs på alla andra fiske- vårdsinsatser framstår det som självklart att också den fiskevårds- åtgärd som fisketillsyn utgör bör ges större resurser. Eftersom en förbättrad fisketillsyn kan förväntas få fler fiskande att betala fiskevårdsavgift får den också till konsekvens att de medel som står till förfogande för andra fiskevårdsinsatser kommer att bli än större. En utökad tillsyn är dessutom viktig för avgifts- systemets legitimitet. Det bör emellertid noga poängteras att en förbättrad tillsyn är angelägen av andra skäl än att öka betalnings- frekvensen och att det främst är dessa som bör föranleda en ökad satsning på fisketillsyn. Det är väl känt att vissa fiskarter riskerar utfiskning11. Till- ståndet för många fiskbestånd i havet beskrivs som alarmerande. har för många bestånd mängden lekmogen fisk legat utom säkra biologiska gränser12. Med biologiska gränser avses de av () fastställda nivåerna som markerar hur stort ett bestånd bör vara för att und- vika risk för att det kollapsar. Enligt befinner sig flera av de bestånd som svenska fiskare är beroende av under dessa gränser13. Detta gäller även flera sötvattensbestånd. Att fiskbestånden minskar beror vad gäller många arter främst på att fisket bedrivs mer effektivt än tidigare14. Detta gäller naturligt- vis i första hand yrkesfisket, som har för stor fångstkapacitet och 11Den svenska fiskerikontrollen – en utvärdering (SOU 2005:27) s. 27 12Havet – tid för en ny strategi (SOU 2003:72) s. 178