sou · GTB33 · 2006-01-01 00:00:00 — tillträde till Unidroitkonvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål om stulna eller olagligt utförda kulturföremål SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren kan beställas hos: Fax: 08–405 42 95 Telefon: 08–405 47 29 Genom beslut tillkallade regeringen en sär- skild utredare med uppdrag att utarbeta förslag till den lagstiftning som krävs för en svensk anslutning till Unidroitkonven- tion om återlämnande av stulna eller olagligt utförda kulturföremål. Till särskild utredare förordnades hovrättsrådet . Att som experter biträda utredningen förordnades från och med rättssakkunniga , avdelningschefen , verksjuristen , rätts- sakkunnige , avdelningschefen , departementssekreteraren och intendenten . Hovrättsassessorn Li anställdes som sekreterare i utred- ningen . Utredningen har antagit namnet . Arbetet har bedrivits i nära samarbete med experterna. Utredningen får härmed överlämna sitt betänkande (SOU 2005:3) tillträde till Unidroitkonvention om stulna eller olag- ligt utförda kulturföremål. Uppdraget är härmed avslutat. Omsättningen av kulturföremål .................................... Handeln med kulturföremål.................................................... Stulna eller olagligt utförda kulturföremål............................. Svenska regler av betydelse för omsättningen av kulturföremål och reglernas tillämpning i praktiken........ Kulturminneslagen och kulturminnesförordningen.............. 2.1.1 Fornminnen (2 kap. kulturminneslagen) .................... 2.1.2 Utförsel av vissa äldre kulturföremål (5 kap. Förutsättningar för tillstånd till utförsel......................... Överklagande av avslagsbeslut....................................... Utförseltillstånd på grund av "synnerliga skäl" .............. 2.1.3 Återlämnande av olagligt bortförda kulturföremål (6 kap. kulturminneslagen) .......................................... Olagligt bortförda kulturföremål ................................... Regler med anknytning till gränskontroller ........................... 2.2.1 Kontrollen vid den inre gränsen................................... 2.2.2 Kontrollen vid den yttre gränsen ................................. Lagen (1986:796) om godtrosförvärv av lösöre ..................... Beslag av föremål ...................................................................... Några civilrättsliga frågor ........................................................ Äganderätt till kulturföremål ....................................... Talan vid domstol och kronofogdemyndighet ....................... Internationell privat- och processrätt ..................................... 2.7.1 Allmän internationell privat- och processrättslig 2.7.2 Internationellt privaträttsliga regler om godtrosförvärv och hävd av lösöre............................... Lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål ................... Internationellt samarbete rörande omsättningen av Samarbetet inom EU................................................................ 3.1.1 Den rättsliga regleringen avseende handeln med kulturföremål inom EU................................................ 3.1.2 Förordningen (EEG) nr 3911/92 om export av Begreppet kulturföremål enligt förordningen (EEG) nr 3911/92 ........................................................ 3.1.3 Direktivet 93/7/EEG om återlämnande av Begreppet kulturföremål enligt direktivet 93/7/EEG...................................................................... Olagligt bortförda kulturföremål ................................. Rätt till ersättning ........................................................ Frågor om äganderätt .................................................. Tillämpningen av direktivet........................................ 3.1.4 Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) .. 3.1.5 Rättsakternas tillämpning på den olagliga handeln 3.1.6 Något om EU:s övriga samarbete.............................. Samarbetet inom FN ............................................................. 3.2.1 Unescokonvention om åtgärder för att förbjuda och förhindra olovlig införsel, utförsel och överlåtelse av äganderätten till kultur- Staternas tillträde till Unescokonventionen ................ Unescokonventionens huvudsakliga innehåll ............. Anpassningen av svensk rätt till Unesco- 3.2.2 om skydd för kultur- egendom i händelse av väpnad konflikt med Andra gemensamma normer...................................... 3.4 Andra former av internationellt samarbete .......................... 3.4.2 Samarbete med anknytning främst till museer ......... Samarbetet inom Unidroit..................................................... 3.5.1 En presentation av den internationella 3.5.2 Unidroitkonventionen om stulna eller olagligt utförda kulturföremål (1995)............................ 3.5.3 tillträde till konventionen ............................ Unidroitkonventionen om stulna eller olagligt utförda kulturföremål ()....................... Det huvudsakliga innehållet i konventionen ........................ Förarbeten och kommentarer till konventionen.................. 4.3Översättning och innebörd av vissa termer i 4.4 Närmare om innehållet i konventionen ................................ 4.4.2 Kap. I Tillämpningsområde och definitioner ............ 4.4.3 Kap. II Återlämnande av stulna kulturföremål ......... 4.4.4 Kap. III Återlämnande av olagligt utförda IV Allmänna bestämmelser................................ Kap. V Slutbestämmelser............................................ 4.5Förhållandet mellan Unidroitkonvention och Vissa stater anslutna till Unidroitkonvention........ Några andra stater av intresse................................................ Införlivandet av Unidroitkonvention med svensk rätt – några övergripande frågor....................... Konventionens införlivande med svensk rätt....................... 6.3Inarbetandet av konventionens regler i svensk 6.4Bundenheten till direktivet 93/7/EEG om återlämnande 6.5Innebörden av att konventionen gäller anspråk av Konventionens tillämplighet i tiden ..................................... Återlämnande av stulna kulturföremål ........................ 8.2Innebörden av vissa begrepp som inte definieras eller förklaras i konventionen........................................................ Skyldigheten att återlämna stulna kulturföremål................. Skyldigheten att återlämna vissa arkeologiska föremål ....... Tidsfrister för rätten att framställa ett anspråk.................... Rätten till ersättning .............................................................. Återlämnande av olagligt utförda kulturföremål ........... 9.2 Kulturminneslagen utvidgas till att avse även återlämnande som sker med stöd av konventionen ............. 9.3En utvidgad definition av begreppet kulturföremål enligt 6 kap. 2 § kulturminneslagen....................................... 9.4 Kriteriet olagligt bortförda kulturföremål............................ 9.5Närmare om vem en talan om återlämnande kan riktas mot och om innehållet i en stämningsansökan .................... 9.6Tidsfrister för rätten att framställa en begäran om 9.7Rätten till ersättning när ett olagligt utfört kultur- Kostnaderna för återlämnandet............................................. Några processuella frågor .......................................... Svensk domstols behörighet att pröva en talan om Skyldigheten enligt konventionen att anmäla behörig domstol eller myndighet ........................................................ Säkerhetsåtgärder beträffande stulna eller olagligt Några ytterligare följdändringar i 6 kap. 11.1Handläggningsformen för en talan om återlämnande av ett olagligt utfört kulturföremål och frågor om ersätt- ning till innehavaren............................................................... myndighet enligt 6 kap. kulturminneslagen ......................... 12Svenska statens behörighet att föra talan om återlämnande av stulna eller olagligt utförda Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................. Ekonomiska och andra konsekvenser .......................... Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:950) om Förslaget till ändring i lagen (1986:796) om godtrosförvärv av lösöre........................................................ Unidroitkonvention på svenska ................................ Unidroitkonvention på engelska och franska.......... Europeiska ekonomiska gemenskapen, numera EG KOM-dokument, dokument från kommissionen (engelska COM) Organization of African Unity/Afrikanska Enhets- Odelsting proposition () Fördraget om upprättandet av Euro- peiska [ekonomiska] gemenskapen överenskommelser med främmande makter Kortform för Generaldirektoratet för skatter- och tullunion (eng. Directorate-General för Taxation and the Customs Union) för utbildning, vetenskap och pour lUnification du Droit tion of Private . Detta avsnitt innehåller förklaringar till vissa begrepp och defini- tioner av ett antal termer som förekommer i betänkandet och som utredningen avgränsar enligt följande. Transport av en vara över den ytt- re gränsen för EU:s tullområde till land utanför EU:s tullområde (s.k. tredje land). Tillstånd som utfärdas med stöd av förordningen (EEG) nr 3911/92 om export av kulturföremål. port av vissa kategorier av kul- turföremål från en EU-stat till en stat utanför EU:s tullområde kräver uppvisande av en export- Innebär att en konflikt mellan en ursprunglig ägare och en godtro- ende förvärvare som båda gör an- språk på samma egendom (lös- öre) avgörs så att den godtroen- de förvärvaren får en rättsligt skyddad äganderätt till egendom- Förvärvaren gör ett s.k. ex- ägarens äganderätt upphör i och kan dock modifieras så att den tidigare ägaren har rätt att få Några ordförklaringar SOU 2005:3 tillbaka egendomen mot lösen. melser och andra internationella överenskommelser i den nationel- En metod för att införliva kon- ser med intern rätt. innebär att överenskommelsen i sig görs direkt tillämplig i den nationella rätten genom en sär- erats som de traditioner och vär- den som vi medvetet eller omed- vetet övertar från tidigare gene- Det är både materiellt är öppet och dynamiskt och på- och socialt skiftande värdering- Det inbegriper sådant som enskilda kulturminnen, kultur- miljöer, konstnärliga verk, my- ter och bruk – faktorer som vittnar om människans villkor i 1998/99:114 s. 21). Term som förekommer i bl.a. åtgärder för att förbjuda och för- olovlig införsel, utförsel och överlåtelse av äganderätten till kulturegendom (SÖ 2003:8) SOU 2005:3 Några ordförklaringar skydd för kulturegendom i hän- delse av väpnad konflikt jämte tilläggsprotokoll (SÖ 1985:7). Det förekommer ofta att term- erna kulturföremål och kultur- egendom används synonymt (se Termen förekommer med sins- emellan något olika innebörd i om stulna eller olagligt utförda – förordningen (EEG) nr 3911/92 om export av kulturföremål, – direktivet 93/7/EEG om åter- lämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en med- – 5 kap. kulturminneslagen och – 6 kap. kulturminneslagen. Det förekommer ofta att ter- merna kulturföremål och kultur- egendom används synonymt (se Begrepp som förekommer i arti- kel 36 i och som i 6 kap. 2 § kulturminneslagen del- vis ligger till grund för defini- tionen av kulturföremål. ringen har förklarat att de före- mål som enligt 5 kap. kulturmin- neslagen inte får föras ut ur landet utan tillstånd är svenska natio- nella skatter (se 24–25 §§ kultur- Några ordförklaringar SOU 2005:3 Termen förekommer med väsent- ligen samma innebörd i – artikel 1 i direktivet 93/7/EEG om återlämnande av kulturföre- 3(7) Uni- droitkonvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål. Ett föremåls ursprung och histo- ria, t.ex. dess härkomst, upphovs- man eller fyndplats. En metod för att införliva kon- ser med intern rätt. ser omvandlas till svensk lag. Den övergripande term som an- vänds när en vara har förts ut över den nationella territorialgränsen. Det saknar därvid betydelse om varan förs inom respektive in till eller ut från EU:s tullområde. Tillstånd som utfärdas med stöd av bestämmelserna i 5 kap. kul- turminneslagen och kulturmin- nesförordningen vid utförsel av vissa kategorier av kulturföre- mål från till ett annat land. SOU 2005:3 Några ordförklaringar Innebär att en konflikt mellan en ursprunglig ägare och en för- värvare som båda gör anspråk på samma egendom (lösöre) avgörs så att den ursprunglige ägarens rätt till egendomen består även om förvärvaren är i god tro. enligt denna princip rätt att få tillbaka egendomen utan att be- tala någon lösen. Avser i mer inskränkt bemärkel- – ett stulet kulturföremål åter- lämnas med stöd av bestämmel- tion om stulna eller olagligt ut- förda kulturföremål, eller – ett olagligt utfört eller olagligt bortfört kulturföremål förs till- baka till den anmodande statens territorium med stöd av antingen melserna i 6 kap. kulturminnes- Unidroitkonvention om återlämnande av stulna eller olagligt utförda kulturföremål har utarbetats inom den internationella orga- nisationen Unidroit (). Konven- tionen, som antogs och trädde i kraft , bygger delvis Unescokonvention om åtgärder för att förbjuda och förhindra olovlig införsel, utförsel och överlåtelse av ägande- rätten till kulturegendom. Den har tillkommit för att genom ett ökat internationellt samarbete försöka begränsa den olagliga utförseln av kulturföremål och hanteringen av stulna kulturföremål. Avsikten är att skall ansluta sig till konventionen. För att så skall kunna ske måste svensk lagstiftning anpassas till konventionens krav. Unidroitkonvention är tillämplig på anspråk av inter- nationell karaktär. Den innehåller en civilrättslig reglering som inne- bär att den som innehar ett stulet kulturföremål är skyldig att åter- lämna detta. Ett sådant anspråk skall dock framställas inom vissa tidsfrister som anges i konventionen. Vidare har en stat som är part i konventionen möjlighet att med åberopande av sin nationella offentligrättsliga utförselreglering begära att en domstol eller annan behörig myndighet i en annan konventionsstat skall förordna att ett kulturföremål som förts ut olagligt från den återkrävande staten skall återlämnas dit. Även för sådana anspråk gäller enligt konventionen vissa tidsfrister. Bestämmelserna i konventionen är inte avsedda att tillämpas retroaktivt. I vissa avseenden sammanfaller konventionens regler om åter- lämnande av olagligt utförda kulturföremål med bestämmelserna i 6 kap. kulturminneslagen. Där föreskrivs att ett kulturföremål som finns i skall återlämnas till en annan stat inom EES, om före- målet olagligt har förts bort från den staten. Genom bestämmelserna i 6 kap. kulturminneslagen har direktivet 93/7/EEG om återlämnande av kulturföremål som olagligt förts bort från en annan medlems- stats territorium införlivats med svensk rätt. har företräde framför konventionen i den mån dessa rättsakter regle- rar samma frågor, föreslår utredningen att de nuvarande bestäm- melserna i 6 kap. kulturminneslagen även fortsättningsvis tillämpas i förhållande till EES-staterna. bör därför i samband med till- trädet till konventionen anmäla detta på det sätt som föreskrivs i artikel 13 (3) i konventionen. Konventionens bestämmelser om åter- lämnande av stulna kulturföremål är dock tillämpliga fullt ut i för- hållande till konventionsstater inom EES. Kulturföremål definieras i artikel 2 i konventionen som föremål som av religiösa eller profana skäl är av betydelse för arkeologin, för- historien, historien, litteraturen, konsten eller vetenskapen och som kan hänföras till någon av de kategorier som upptas i en bilaga till konventionen. Definitionen överensstämmer i princip med vad som avses med termen kulturegendom Unescokonvention. I svensk rätt förekommer begreppet kulturföremål i 5 kap. kultur- minneslagen, som handlar om skydd mot utförsel av vissa äldre kulturföremål, och i 6 kap. samma lag, som reglerar frågor om åter- lämnande av olagligt utförda kulturföremål. Termen kulturföremål har i dessa båda kapitel olika innebörd. Definitionen av kulturföre- mål i 6 kap. 2 § kulturminneslagen bygger på motsvarande begrepp i direktivet 93/7/EEG och överensstämmer i sin tur inte helt med definitionen av kulturföremål i konventionen. Utredningen föreslår att 6 kap. 1 § kulturminneslagen skall utvidgas till att avse även åter- lämnande av olagligt utförda kulturföremål till konventionsstater utanför EES. I samband härmed förslår utredningen att begreppet kulturföremål i 6 kap. 2 § kulturminneslagen utvidgas så att det även omfattar vad som anses utgöra kulturföremål enligt konventionen. De övergripande kriterierna enligt artikel 2 i konventionen har förts in i 6 kap. 2 § kulturminneslagen och bilagan till lagen har anpassats till konventionen. Tilläggen i bilagan innebär att någon ny föremåls- kategori och delvis andra åldersgränser har förts in samt att de värde- gränser som gäller i förhållande till EES-stater har undantagits i för- hållande till konventionsstater utanför EES. Anpassningen av svensk rätt till konventionens regler om åter- lämnande av stulna kulturföremål innebär att fristerna enligt 3 och 5 §§ godtrosförvärvslagen måste utökas till såvitt gäller åter- krav och lösen av sådana kulturföremål som avses i konventionen. Utredningen har föreslagit att dessa längre frister skall framgå av en ny 9 § i godtrosförvärvslagen. Härvid har utredningen valt att inte föreslå att dessa tidsfrister skall anknytas till begreppet kulturföre- mål utan att fristerna i stället skall gälla beträffande föremål med ett särskilt betydande kulturellt värde. Återlämnande av stulna kulturföremål Enligt artikel 3 i konventionen skall den som innehar ett stulet kul- turföremål återlämna det. Med stulna föremål jämställs arkeologiska föremål som grävts ut olagligt eller som grävts ut lagligt men be- hållits i strid med lagen, om detta överensstämmer med lagstiftningen i den stat där utgrävningen ägde rum. Ett krav på återlämnande skall enligt konventionen göras gällande från det att den som framställer kravet fick vetskap om var och hos vem föremålet fanns och under alla förhållanden från tidpunkten för stölden. Såvitt gäller föremål som ingår i monument, fornlämningar eller offentliga samlingar gäller dock ingen yttersta tidsfrist. En inne- havare som varken insåg eller rimligen borde ha insett att föremålet var stulet och kan visa att han iakttagit vederbörlig omsorg vid för- värvet har enligt konventionen rätt till skälig ersättning vid åter- lämnandet. Enligt svensk rätt har den bestulne alltid rätt att få tillbaka ett stulet föremål från den som har stulit det. Ägaren har också en ovill- korlig rätt att få tillbaka föremålet av den som har förvärvat föremålet med kännedom om att det var stulet eller om förvärvaren borde ha misstänkt att så var fallet. I dessa avseenden uppfyller svensk lagstiftning konventionens krav och någon anpass- ning av de svenska reglerna behöver därför inte ske. Om den som förvärvar ett stulet föremål är i god tro, dvs. inte har haft anledning att misstänka eller borde ha misstänkt att före- målet var stulet, ställer sig saken något annorlunda. Såvitt gäller stulen egendom har ägaren numera, enligt de regler i godtrosförvärvs- lagen som infördes , rätt att få tillbaka egendomen utan att betala någon lösen. Han måste emellertid begära att få tillbaka egendomen från innehavaren från det att han fick eller måste antas ha fått kännedom om innehavet. Någon yttersta tidsfrist för att framställa ett sådant krav föreskrivs dock inte. Svensk lagstiftning uppfyller i dessa avseenden konventionens krav utom beträffande längden av den frist inom vilken ett återkrav kan För att svensk rätt skall uppfylla konventionens krav krävs i detta avseende att fristen för att begära tillbaka ett stulet kulturföremål från en godtroende förvärvare förlängs till . Efter den nämnda lagändringen är det enligt svensk rätt inte längre möjligt att göra godtrosförvärv av stulen egendom. Den situa- tionen kan emellertid uppkomma att ett föremål anses stulet enligt lagstiftningen i en annan konventionsstat, medan föremålet vid en bedömning enligt svensk lag skall anses exempelvis förskingrat. Enligt konventionen har den bestulne i den andra konventionsstaten rätt att få tillbaka föremålet. Föremålet kan emellertid enligt godtros- förvärvslagen bli föremål för godtrosförvärv eller hävd här i . Den ursprunglige ägaren har dock enligt godtrosförvärvslagen möj- lighet att lösa tillbaka egendomen under förutsättning att han fram- ställer sitt krav från det han fick kännedom om förvärvarens innehav. Lösenbeloppet skall härvid bestämmas till ett belopp som motsvarar den godtroende förvärvarens kostnader för förvärvet av egendomen och för dess förbättring. I sammanhanget kan konstateras att det i godtrosförvärvslagen ställs i vart fall lika stränga krav för att en förvärvare skall anses vara i god tro som det görs i konventionen samt att rätten till ersättning inte är mer gene- rös enligt godtrosförvärvslagen än enligt konventionen. De svenska reglerna får därmed anses uppfylla konventionens krav utom såvitt avser tidsfristen för att göra ett lösenkrav gällande beträffande ett kulturföremål. Även denna tidsfrist bör alltså förlängas till . Utredningen föreslår att det i godtrosförvärvlagen införs en ny 9 § där det anges att det beträffande föremål med ett särskilt betydande kulturellt värde skall gälla en tidsfrist i stället för den tids- frist som gäller beträffande föremål i allmänhet. Några yttersta tidsfrister motsvarande dem som föreskrivs i konventionen har inte föreslagits. Återlämnade av olagligt utförda kulturföremål Enligt artikel 5 i konventionen kan en konventionsstat i en annan konventionsstat väcka talan och begära att en domstol eller den myndighet som annars är behörig skall förordna att ett kulturföre- mål som olagligt förts ut från den anmodande staten skall återlämnas dit. För att svensk rätt skall uppfylla åtagandena enligt konventionen krävs att stater som är parter i konventionen kan väcka en sådan talan i . Som tidigare nämnts, finns det i 6 kap. kulturminnes- lagen regler om återlämnande av olagligt bortförda kulturföremål till stater som ingår i EES. Dessa bestämmelser överensstämmer till stora delar med vad konventionen föreskriver. På grund av bunden- heten till direktivet 93/7/EEG skall de nuvarande bestämmelserna i kulturminneslagen även fortsättningsvis gälla i förhållande till EES- stater. För att en stat utanför EES som omfattas av konventionen skall kunna utnyttja sin rätt att enligt konventionen begära att ett olagligt utfört kulturföremål återlämnas, föreslår utredningen att den nuvarande bestämmelsen i 6 kap. 1 § kulturminneslagen om åter- lämnandeskyldighet skall utvidgas till att även avse sådana anspråk. Vidare föreslår utredningen att definitionen av kulturföremål i 6 kap. 2 § kulturminneslagen skall utökas så att den omfattar även sådana föremål som i konventionen definieras som kulturföremål. Utred- ningen har också funnit skäl att ändra definitionen i 6 kap. 3 § an- gående vad som avses med att ett kulturföremål är olagligt utfört så att den tar sikte även på konventionsländernas utförselregler till skydd för dessa staters kulturarv. Av konventionen följer att en konventionsstat har på sig att framställa en talan om återlämnande av kulturföremål vid en svensk domstol och att det för ett sådant anspråk gäller en yttersta tidsfrist . Enligt utredningens mening bör det införas enhetliga tids- frister i 6 kap. kulturminneslagen för såväl anspråk som framställs av konventionsstater som anspråk från konventionsstater utanför EES.