sou · GTB340 · 2006-01-01 00:00:00 — Pro- jektet är beräknat att starta och att utmynna i ett förslag till ett minoritetsspråkligt handlingsprogram som kommunpolitiker skall ta ställning till. Visst samarbete har förekommit mellan kommunerna, bl.a. genom . (, , och ) bildades en ar- betsgrupp för minoritetsfrågor. Gruppen består av tjänstemän från kommunerna. Syftet med arbetsgruppen är att hitta samarbetsfor- mer mellan kommunerna och få en enhetlig implementering och tillämpning av minoritetsspråklagarna i berörda kommuner. kommun vill framhålla samarbetet i den interkommu- nala arbetsgruppen som ett gott exempel på verksamhet. kommun nämner att en minoritetskonferens för kommunerna hölls i . På konferensen diskuterades bl.a. hur minoritetslagstiftningen har implementerats i verksamhet, och exempel på handlingsplaner visades. Kommunen poängterar att det är av stor vikt att sådana möten hålls för dialogen mellan kommunerna. kommun efterlyser även ett utvidgat samarbete med övriga kommuner samt möjlighe- ter till gemensam fortbildning för berörd personal. Det förekommer även samarbete över gränsen. kommun samarbetar med kommun på finska sidan inom olika områden. Implementering av åtaganden rörande nationella minoriteter Utredningen har bl.a. frågat kommunerna om deras uppfattning om det stöd de har fått i genomförandet av språklagarna. kommun anser att ansvaret för att uppnå minoritetsspråkslagens krav vilar tungt på kommunerna. I sitt arbete har kommunen framför allt sökt erfarenheter från revitalisering av samiskan och walesiskan. Man har också knutit forskaren, docent vid vid , som expert till projektet aktionsforskning – en tvåspråkig förskola. Detta för att få stöd av forskningsresultat i kommunens arbete att försvara minoritetsspråket. Kommunen har anpassat sina åtgärder till de tillgängliga ekonomiska resurserna. Det saknas dock resurser och stöd för att utbilda personal, både lärare och personal i äldreomsorgen. Universiteten måste bygga upp kompetens och kunnande inom meänkieli. Vidare behöver kom- munen intensifiera arbetet med att ge information på meänkieli/finska skriftligt för att ytterligare ge meänkieli full acceptans som ett språk. Det är av största vikt att kan börja arbeta så att meänkieli formaliseras muntligt, skriftligt och grammatiskt. kommun efterlyser även alternativt stöd med arbetet med de minoritetspolitiska målen. Arbetet skulle, enligt kommunen, un- derlättas om genomförandet av minoritetsspråklagen skulle läggas på fler samhällsinstitutioner, t.ex. universiteten: Lärarutbildningen behöver i sin ordinarie verksamhet ha uppdraget att utbilda lärare som behärskar minoritetsspråken. Kunskap om och i meänkieli behöver utvecklas. Meänkieli behöver ett eget lektorat geo- grafiskt placerat i språkområdets hjärta, kommun. har det varit en angelägenhet att kompetensutveckla personal i meänkieli. Liksom det är en angelägenhet att producera lä- romedel i meänkieli. Vidare anför man från kommun att det finns behov att, från kommunens sida och från centralt håll, än mer lyfta fram informa- tion och diskussion kring arbetet med de rättigheter som ges i lag- stiftningen gällande användning av minoritetsspråken. Detta skulle kanske kunna väcka ett ökat intresse och ge fler impulser utifrån. kommun konstaterar rörande den nuvarande finansie- ringen: Statsbidraget möjliggör att kommunen kan upprätthålla kompetensen i det samiska språket. Skulle bidragen minska kan ej upprätthålla denna Implementering av åtaganden rörande nationella minoriteter Utifrån de behov som uppvisats så ser vi hel- ler inga behov av ökning av statsbidraget. kommun påpekar att de skulle ha velat haft mer stöd från i implementeringen av språklagen. Kommunen anser också att det var ett problem att tiden mellan be- slut och ikraftträdandet var så kort. Det innebar att kommunen inte hade möjlighet att förbereda arbetet med implementering av lagen på ett bra sätt. Berörda kommuner fick också för lite infor- mation om lagen före beslut och ikraftträdande. 4.7.5Minoriteternas möjligheter till inflytande I är minoriteten i majoritet och inflytandet kanaliseras ge- nom gängse påverkanskanaler. Kommunerna har haft samarbete med representanter för de na- minoriteterna. kommun skriver att kommunled- ningen träffar företrädare för samebyarna för samtal. Vid dessa möten har man diskuterat hur kommunen bäst skall kunna tillmötesgå behoven inom lagens mening. kommun uppger att man samverkar med de lokala samebyarna i ett särskilt samverkansorgan, Kommunen – samerna. Man samverkar även med andra intresseorgan i vissa frå- gor, exempelvis , Tornedalsgillet och Kvänför- bundet. kommun framhåller det goda samarbetet med de samiska organisationerna i kommunen (Samernas utbildningscent- rum, språkkonsulenter, samebyarna, samepolitiska partiet m.fl.) när det gäller att förverkliga språklagens intentioner. Kommunen har utsett en politisk arbetsgrupp för genomförande av minoritesspråklagen. I denna arbetsgrupp finns samepolitiska fö- reträdare representerade samt även representanter för det samiska samhället. Arbetsgruppen har bl.a. upprättat en budget för minori- tetsanslaget. kommun uppger rörande samrådsformer att kom- munen har en god relation till de minoritetsspråkliga verksam- heterna och organisationer som finns i . Ambitionen är att denna relation ytterligare skall stärkas och leda till gemensamma insatser till minoritetsspråkens fördel. Implementering av åtaganden rörande nationella minoriteter Utredningens har även frågat kommunerna om vad som skulle kunna underlätta arbetet med de minoritetspolitiska målen samt om det finns förslag till förbättringar i nuvarande system. För att uppnå målen för den svenska minoritetspolitiken, dvs. att ge skydd för de nationella minoriteterna krävs att åtgärderna anpassas till de olika språkens behov. Det vore i högsta grad viktigt att lagstift- ningen ändras så att även skolan får stöd och resurser till följd av lag- stiftningen på samma sätt som förskolan och åldringsvården får. Me- änkieli är ett språk som har ett geografiskt ursprung och som undan- trängts pga. tidigare förd politik. För att meänkieli skall hållas levande måste revitaliseringen av språket i första hand lyckas i . Pga. stor utflyttning från området finns det grupper av meänkie- litalande runt om i landet som för att kunna behålla språket och iden- titeten är beroende av att meänkieli överlever i . Inom det minoritetspolitiska området blir bristen på finansiella resur- ser för språkstödjande och lokalkulturella insatser uppenbar. De medel som regeringen avsatt för dessa områden fördelas centralt, och upplevs inte som åtkomliga för lokala kulturarbetare och eldsjälar. kommun anser att arbetet med de minoritetspolitiska målen skulle underlättas om man fick mycket större stöd från läns- styrelsen. Större samarbete mellan berörda kommuner skulle också underlätta arbetet. Av flera av yttrandena till utredningen kan man utläsa en positiv ton och det är hoppingivande. I de kommuner där man arbetat ak- tivt med åtgärder, som på olika sätt främjar minoritetsspråkens fortlevnad, har man kommit längre i implementeringen av konven- tionsåtagandena. I och förefaller man ha kommit allra längst. I dessa kommuner finns en stor andel personer som tillhör nationella minoriteter och kommunledningen har aktivt tagit ställning i mino- ritetsfrågorna. Man arbetar också aktivt med handlingsplaner och attitydfrågor i kommunerna. I dessa kommuner har man även med- vetet främjat minoritetsspråkens på lång sikt genom medvetet Implementering av åtaganden rörande nationella minoriteter språkarbete inom förskolan och skolan. kommun uttrycker i sitt yttrande att det är viktigt att stödja modersmålsutvecklingen om man vill arbeta med språkfrämjande åtgärder. I kommunen får även barn som har svenska som modersmål lära sig minoritetsspråk. Åtgärden kan tyckas kontroversiell, men den är helt i minoritets- språkskonventionernas anda. Det kan framför allt vara ett bra sätt att arbeta med attitydfrågor. I kommun har man tagit fram ett kommunalt policydokument för arbetet med tvåspråkig- hetsfrågor och för skolorna har man satt upp ett tvåspråkighetsmål, vilket är mycket progressivt. Kommunerna i förvaltningsområdena arbetar med minoritetsfrå- gorna på många olika plan. För att kunna höja minoritetsspråkens status, måste man således arbeta brett och på många olika områden, dvs. även områden som inte omfattas av nuvarande minoritets- språkslagar. Det gäller också att säkra språkkompetensen i minori- tetsspråk genom att gynna återväxten. Därför har man gjort medvetna val för att förbättra situationen genom utbildningsinsat- ser. Genom att ta fram handlingsplaner tvingas kommunerna att göra medvetna val och prioriteringar. kan man på ett na- turligt sätt få in frågorna i den kommunala verksamhetens olika delar. Målsättningen bör ju vara att man beaktar minoriteters behov i all verksamhet. I kommuns handlingsplan har kommunledningen på ett tydligt sätt visat att ansvaret för mi- noritetsspråkens fortlevnad åligger hela samhället, inte bara mino- riteterna. När minoritetsspråkslagarna infördes var det svårt för kommu- nerna att göra en uppskattning av minoriteternas förväntade behov av service på minoritetsspråken. Det är därför nödvändigt att göra kartläggningar i respektive kommun, dels rörande minoriteternas behov, dels de språkkunskaper som kan finnas inom den kommu- nala förvaltningen. Kommunernas yttranden visar att det krävs flexibilitet i minoritetsfrågorna. Olika minoriteter har olika behov och åtgärderna blir då givetvis också olika. Kommunen måste kunna anpassa tjänsterna efter den lokala efterfrågan och de lokala behoven. Därför måste en tydlig dialog föras med företrädare för de nationella minoriteterna. Visar det sig att man måste göra vissa prioriteringar i arbetet, bör dessa beslut fattas i samråd med före- trädare för de nationella minoriteterna. Signalerna från de natio- nella minoriteterna fångas oftast upp av de organisationer som fö- reträder gruppen. Information från kommunen kan även kanalise- Implementering av åtaganden rörande nationella minoriteter ras till minoriteten genom bl.a. organisationerna på ett effektivt sätt. Kommunerna i förvaltningsområdena lyfter även fram frågor där det primära ansvaret borde ligga på staten. kommun nämner frågan om lärarutbildning och framtagning av läromedel på mino- ritetsspråk. Kommunen har med sin höga ambitionsnivå drivit mi- noritetsfrågorna framåt. För meänkielis del har dock för mycket av ansvaret lagts på nivå. Jag delar således kommuns uppfattning att det inte är rimligt att en kommun skall behöva ta ansvar för att producera läromedel i ett nationellt minoritetsspråk. Det ansvaret skall åligga staten. Uppenbarligen bör även frågan om lärarutbildning ses över. En fråga där effektiviteten borde kunna höjas är översättning av information till minoritetsspråken. Behoven på de lokala planet kan vara stora. I ett initialt läge är samarbete mellan staten och kom- munerna och även mellan kommunerna av central betydelse. Visst samarbete har förekommit i och resultaten förefaller ha varit positiva. Översättning och framtagning av allmänt infor- mationsmaterial på minoritetsspråken måste ske centralt för att det skall vara kostnadseffektivt. Slutligen, mer stöd i arbetet med minoritetsfrågor efterlyses av kommunerna. En viktig lärdom som kan dras från de erfarenheter kommunerna är således att initialt samordnat statligt stöd är väl investerade pengar vid genomförandet av en sådan här reform. Utredningen har bett att uttala sig rörande en rad frågor: Ett av målen för den nuvarande minoritetspolitiken är att stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. Hur bedömer nämnden det nuvarande läget för de nationella minoritetsspråken? Vilka åtgärder krävs, enligt nämndens mening, för att minori- tetsspråken skall få det stöd som krävs för att det skall hållas levande i ? I betänkandet Mål i mun (SOU 2002:27) föreslogs en rad språkpolitiska åtgärder rörande bl.a. minoritetsspråken. Hur påverkas de nationella minoritetsspråken av det förhållandet att Implementering av åtaganden rörande nationella minoriteter förslagen inte lett till några åtgärder? Finns det några åtgärder som är särskilt viktiga att genomföra? någon uppfattning om huruvida de nationella minoritetsspråkens status har påverkats av införandet av nuva- rande minoritetslagstiftning? I sitt yttrande till utredningen anför nämnden bl.a. följande.34 Ett av målen för den nuvarande minoritetspolitiken är att stödja de hi- storiska minoritetsspråken så att de hålls levande. Rörande läget för de nationella minoritetsspråken konstaterar nämnden att läget är olika för vart och ett av minoritetsspråken. Finska språket har traditionellt en relativt stabil ställning i . Språkets ställning stärks av att det är det dominerande av de två nationalspråken i , vilket ger sverigefinskan ett bättre utgångsläge än andra minoritetsspråk. Nämndens bedömning är att sverigefinskan säkert kommer att fortleva, men konstaterar samti- digt att minoritetspolitiken avgör om den sverigefinska minoriteten kan få sin rätt till modersmål tillgodosedd eller om gruppen kom- mer att leva under en mer eller mindre påtagligt språkligt förtryck. För de samiska språken skiljer sig situationen mellan språken. Lulesamiskan och sydsamiskan är undergångshotade. anser att det behövs kraftfulla insatser för att de ska hållas levande, bl.a. dokumentation, undervisning, kulturstöd m.m. Det vore även önskvärt om ett förvaltningsområde inrättas i det sydsamiska området. Nordsamiskans situation är bättre, vilket framför allt beror på språkets relativt goda läge i , vilket även gynnar nordsamiskan i . I behövs ytterligare insatser i förvaltningsområdet för samiska för att nordsamiskan ska förbli livskraftig, bl.a. behövs långtgående stöd till standardisering av skriftspråket. Meänkieli har ett svårbedömt läge, eftersom språket fått ställning som språk. Språket är svagt standardiserat. Enligt nämn- den är meänkielis fortlevnad till stor grad en ideologisk fråga, dvs. den beror i hög grad på talarnas intresse av att utveckla sitt språk och sin kultur. Om intresset finns är utgångsläget ganska gott på grund av språkets starka regionala koncentration. Framtiden för jiddisch är även den beroende på talarnas ideolo- giska övertygelse om språkets värde. Vissa skillnader finns dock jämfört med meänkielis situation. Jiddisch är ett internationellt 34 Svenska språknämndens yttrande till utredningen, 05-02-05 Implementering av åtaganden rörande nationella minoriteter språk och språket har internationellt en rätt säker fortlevnad. Jid- disch är sällan ett förstaspråk bland talarna och språket är i första- hand förknippat med vissa kulturella domäner, medan moders- målsundervisning inte är så viktigt. Nämnden konstaterar att som modersmål är det osäkert om språket kommer att fortleva i , däremot har språket rätt goda framtidsutsikter som traditionsbä- rande språk i vissa kulturella sammanhang. bedömer att säkerligen kommer att fortleva i under åtskilliga generationer, inte minst på grund av invandring. Romanitalarnas situation är dock ofta mycket besvärlig; de har inte sällan dåliga kunskaper i svenska, det finns flera varieteter av i , språket är svagt standardiserat och har en svag skriftspråkstradition. I ett modersmålsperspektiv är därför det minoritetsspråk som har det största behovet av omfattande insatser, enligt nämndens bedömning. Rörande åtgärder som kan tänkas behövas för att det finska språket skall hållas levande nämner föl- jande. För att den sverigefinska minoriteten skall få rimliga möjlig- heter att utveckla och bevara sitt förstaspråk krävs bl.a. inrättandet av ett utökat förvaltningsområde i första hand i men även kan övervägas; kraftig utbyggnad av finska förskolor och klasser på lägre stadier, vilket också skulle innebära en ökad satsning på lärarutbildningar; undervisning och forskning i finska vid minst två svenska universitet eller hög- skolor; mycket större synlighet vid offentliga institutioner, t.ex. på myndigheters webbplatser; starkare stöd för bok- och tidningsut- givning och etermediaverksamhet. Enligt nämnden borde finskan över huvud taget få en mer framträdande position i den svenska offentligheten, även symboliskt. Vidare är det mycket viktigt att eller en institution som utför motsva- rande uppgifter får en tydligare officiellt erkänd ställning och ökade resurser. Kommittén om svenska språket föreslog ett antal språkpolitiska åtgärder till stöd för de nationella minoritetsspråken i sitt betän- kande Mål i mun.35 Förslagen har ännu inte lett till några åtgärder, däremot har regeringen aviserat en proposition . Utredningen har frågat bl.a. om det finns några åtgärder som är särskilt viktiga att genomföra. konstaterar att det uteblivna genomförandet av förslagen i Mål i 35 Betänkande av språket: Mål i mun – Förslag till handlingsplan för svenska språket SOU 2002:27 Implementering av åtaganden rörande nationella minoriteter mun har varit mest besvärande för de minoritetsspråk där många av talarna har minoritetsspråket som ett första språk och ibland svaga kunskaper i svenska. Det gäller i första hand och i andra hand en ganska stor del av den sverigefinska minoriteten. Det vik- tigaste förslaget i Mål i mun är att en samlad svensk språkpolitik utvecklas, vilket innefattar främst fyra punkter: att fast- slår övergripande språkpolitiska mål, att språk blir ett särskilt poli- tikområde inom regeringsförvaltningen, språklagstiftning och slut- ligen en särskild myndighet för språkområdet. Först med ett samlat grepp om språkpolitiken blir det, enligt möjligt att systematiskt följa och värdera utvecklingen för olika språk i och få tillräcklig grund för åtgärder med långsiktig verkan. Utredningen har även frågat om dess uppfattning rörande minoritetslagstiftningens påverkan på minoriteternas sta- tus. Nämnden anser att minoritetsspråkens status har påverkats men i mycket olika utsträckning. För finskans del är förändringen försumbar, vilket hänger samman med att finskan redan tidigare var ett relativt väletablerat språk i och att de reella förändring- arna för finsktalandes villkor i stort sett uteblivit. Samiska och ro- mani har i något större utsträckning dragit nytta av erkännandet som nationella minoritetsspråk. Framför allt meänkieli och jiddisch har på ett helt annat sätt än tidigare blivit kända i det svenska sam- hället och därmed fått högre status. Denna ökade status beror, en- ligt , i mycket liten grad på förbättringar i materiella villkor, snarare handlar det om ökad publicitet för språken. 5Europarådets granskning av den svenska minoritetspolitiken Enligt direktiven skall utredaren överväga behovet av ändringar i den nuvarande lagstiftningen mot bakgrund av bl.a. de uppfölj- ningar som gjorts inom . Om det behövs skall utreda- ren lämna förslag till ändringar. I det följande görs en genomgång av de synpunkter som framkommit vid granskning av implementering av minoritetskonventionerna. Inlednings- vis ges en beskrivning av övervakningssystem och syftet med denna granskningsprocess. Därefter behandlas sypunk- ter rörande minoritetskonventionerna var för sig. Stater som undertecknat minoritetskonventionerna skall med jämna mellanrum lämna rapporter till rörande ge- nomförandet av konventionsåtagandena. Rapporterna granskas av expertkommittéer (rådgivande kommittén för ram- konventionen, expertkommitté för minoritetsspråkskonventionen) som lämnar sina synpunkter och anmärkningar rörande staternas uppfyllande av konventionsåtagandena. Den undertecknande staten har möjlighet att komma med kommentarer på rapporterna. Där- efter fattar beslut rörande eventu- ella rekommendationer till respektive land. Tanken är att undertecknande stater skall beakta ministerkom- mitténs och expertkommittéernas rekommendationer och förändra sin politik så att åtagandena i konventionerna uppfylls. Europarå- dets rådgivande kommitté uttalar följande i sin första rapport rö- rande tillämpning av ramkonventionen: considers that the nature of the obliga- tions of the Framework Convention requires a sustained and conti- nued effort by the authorities to respect the principles and achieve the goals of the Framework Convention. Furthermore, a certain state of granskning av den svenska minoritetspolitiken affairs may, in the light of the recent entry into force of the Frame- work Convention, be considered acceptable at this stage but that need not necessarily be so in further cycles of monitoring. Finally, it may be the case that issues that appear at this stage to be of relatively minor concern, prove over time to have been underestimated.1 Åtagandena rörande nationella minoriteter enligt ramkonventionen kan således ses som en pågående process där undertecknade stater strävar efter att ge minoriteterna ett allt starkare skydd. I ett initialt skede kan ett skydd uppfattas som en godtagbar miniminivå, men krävs det mer av undertecknande stater i syfte att skydda minoriteterna och främja fortlevnaden av deras språk. uppföljning skall därför ses som en mycket viktig källa för att upptäcka svagheter i tillämpningen och att identifiera områden där förbättringsåtgärder skulle kunna vara aktuella. Av- sikten med lämnad kritik är ju att staterna arbetar vidare med frå- gorna för att förbättra implementeringen. I uppföljningen av den nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter tas frågan om rapportering till internationella övervak- ningsorgan och uppföljningen av internationell kritik upp. skriver i sin rapport till regeringen: Processen att utarbeta rapporter till de internationella organ som över- vakar genomförandet är viktig. Det handlar om ett tillfälle att se över hur normerna har tillämpats i det svenska samhället. Detta är ett till- fälle för sammanställning av relevant data och analys. Väsentligt är att synpunkter samlas in från intressenter utanför – från myndigheter, landsting, kommuner och frivilligorganisationer. Social- departementets arbete med har i det avseendet varit ett föredöme.2 Rapporteringen till har inget egenvärde i sig och det får aldrig ses som formalia av de undertecknande staterna. Rap- porteringen måste i stället ses som en del av processen att uppnå de minoritetspolitiska målen i konventionen. I detta förbättringsar- bete skall de nationella minoriteterna ses som en tillgång. Det är därför särskilt viktigt att ge minoriteterna möjlighet att delta ge- nom samråd. Minoriteterna är ofta de som genom direkt erfarenhet bäst känner till svagheterna i systemen och som kan påpeka om myndigheterna inte tagit sitt ansvar för de minoritetspolitiska må- len. Minoriteternas egna nätverk har även goda möjligheter att 1Advisory for the Protection of National Minorities, Opinion on , 25 2002, ACFC/INF/OP/I(2003)006 s 4–5 2Hammarberg (2005) s 26–27 granskning av den svenska minoritetspolitiken fånga upp missförhållanden på ett helt annat sätt än centrala myn- digheter och departement. Det måste också beaktas att det saknas sanktionsmöjligheter för enskilda i den nuvarande lagstift- ningen rörande minoritetsspråk. Eventuella missförhållanden måste således fångas upp på annat sätt. Ett sätt att göra detta är att ge mi- noriteterna reella möjligheter att lämna synpunkter i samband med att rapporter till tas fram och att minoriteternas syn- punkter noga beaktas i sammanhanget. 5.2Europarådet synpunkter rörande tillämpningen av ramkonventionen lämnade in sin första rapport till Europarå- det rörande tillämpningen av ramkonventionen.3 Då hade lagstift- ningen gällt i . rådgivande kom- mitté lämnade sin rapport rörande tillämpning av bestämmelserna.4 Kommittén framförde synpunkter rörande tillämpningen av ramkonventionen på ett antal punkter, av vilka jag väljer att ta upp en del. 5.2.1Behov av ytterligare informationsinsatser