sou · GTB339 · 2006-01-01 00:00:00 — De lagkurser som har anordnat bedöms ha bi- dragit till en mer enhetlig lagtillämpning. Det noteras dock att dessa kurser gjorde ett långt uppehåll och inte kom i gång igen . Enligt skötselenhetens skrivelse har utbildningen dessutom skett i varierande omfattning inom respek- tive skogsvårdsstyrelse. Utöver detta anges SVO:s årliga rikskonferenser troligen ha bidragit till en enhetligare lagtillämpning även om lagfrågorna har fått minskat utrymme . Även fort- löpande stöd till lagnätverket samt kontakter mellan lagansvariga – både inom skogsvårdsstyrelserna och mellan dem – anses ha bidragit i positiv riktning vad gäller enhetlig lagtillämpning. 9.2.4Lagtillsyn och den nya skogspolitiken När det gäller lagtillsynen konstaterade skötsel- enhet att denna bör kunna tillåtas variera mer än lagtillämpningen. Formerna för tillsynen bör dock inte skilja allt för mycket mellan eller inom skogsvårdsstyrelser. Inställningen är att det bör vara acceptabelt att ett distrikt eller en skogsvårdsstyrelse lägger ner mer arbete exempelvis på kontroll av naturlig föryngring än andra skogsvårdsstyrelser gör under förutsättning att det kan motiveras. Sådana motiv kan exempelvis vara att inventeringsresultat visar på brister i exempelvis återväxtarbetet etc. I den skrivelse som skötselenhet tog fram om lagtillämpning och lagtillsyn konstateras det att antalet lagråd ökar med nordlig breddgrad. Landets tre nordligaste skogsvårdsstyrelser skrev mer än hälften av det totala antalet lagråd. I södra och fanns län där endast utfär- dade en handfull lagråd . Slutsatsen i skrivelsen var att det fanns stora skillnader mellan olika skogsvårdsstyrelser, mellan län inom en skogsvårdsstyrelse och mellan enskilda distrikt. Även antalet förelägganden, förbud och vitesdomar uppvisade liknande skillnader som antalet lagråd. Antalet straffrättsliga domar uppvisade dock inte detta samband men ansågs variera mer än vad de skogliga förhållandena rimligen kunde motivera. Särskilt tydligt ansågs detta vara när det gäller avverkning utan anmälan/ansökan. Lagtillsynen enligt avser samråd och Natura 2000. De båda reglerna angavs vara svåra att tillämpa vilket, enligt Skogs- styrelsen, avspeglade sig i tillsynen. 9.2.5Det praktiska arbetet med att bedriva tillsyn enligt skogsvårdslagen Lagtillsynen bygger i första hand på avverkningsanmälningar. Dessa kontrolleras bl.a. mot uppgifter om kända natur- och kultur- miljövärden samt förutsättningar för återväxt. Lagtillsynen om- fattar främst naturhänsyn vid avverkning och återväxt av ny skog efter avverkning. Enligt årsredovisning görs fältbesök vid behov och tillgång på resurser.114 Varje skogsvårds- styrelse gör i det avseendet egna prioriteringar bl.a. med utgångs- punkt i resurstillgång. användes av tjänstgörings- dagarna och av omsättningen till tillsynsverksamheten. Här kan noteras att i den skrivelse från skötselenhet som bl.a. behandlar lagtillsyn, anges att lagtillsynen i bland blir åsidosatt till förmån för andra verksamheter, t.ex. uppdragsverk- samheten. Detta kan medföra att planerade kontroller inte blir utförda av tidsbrist.115 Avverkningsanmälningar samt fältbesök 2004 Avverkningsanmälningar/-ansökningar, antal objekt Fältbesökta objekt före avverkning, antal Fältbesökta objekt efter avverkning, antal Jämfört med /93 har antalet tjänstgöringsdagar för tillsyn minskat från cirka 42 000 till knappt 24 2003. ökade antalet tjänstgöringsdagar för tillsyn till ungefär 28 000. 114Skogsstyrelsen, årsredovisning för . 115Skogsstyrelsen, Skötselenheten, Enhetlig lagtillämpning och lagtillsyn, . Andel fältbesökta objekt vid anmälan/ansökan har minskat från till . Samma tendens är det för antalet fältbesök efter avverkning som har mer än halverats , (se figur 9.1) från cirka 47 1995/96 till cirka 20 2004. SVO kan lämna skriftliga råd om skogsvårdslagens innebörd till skogsägaren och virkesköparen. Dessa råd kan exempelvis avse naturhänsyn vid avverkning eller vilka åtgärder som behövs för att återväxten ska kunna säkerställas. Figur 9.2 illustrerar utvecklingen . Följs inte sådana råd kan föreläggande eller förbud med vite utfärdas. Detta är dock inte särskilt vanligt. Brott mot straffbelagda regler anmäls till åklagare. Utfärdade lagråd samt föreläggande och förbud åren 2002 2004 anser att SVO har använt tillgängliga tillsyns- resurser på ett väl avvägt sätt . Efterlevnaden av reglerna i skogsvårdslagen och har, enligt de inven- teringar och analyser som myndigheten har gjort, förbättrats . I årsredovisningen för kunde inte dra några tillförlitliga slutsatser om efterlevnaden av reglerna i skogsvårdslagen och . Mot bakgrund av de slutsatser som drogs i SUS2001 om att fältbesök och efterföljande direkta kontakter med skogsägarna har stor betydelse för vilka åtgärder som skogsägaren genomför har skogsvårdsstyrelserna, enligt fortsatt att prioritera insatser före föryngringsavverkning genom fältbesök och kontakt med skogsägaren eller dennes ombud. konstaterar att över har resurs- erna för lagtillsynen dock minskat kraftigt, vilket bl.a. har inneburit betydligt färre fältbesök och utfärdade lagråd. Denna utveckling har, enligt , endast delvis kunnat kompenseras med ny teknik och bättre rutiner. finns ett antal formaliserade nätverk inom SVO. Ett av dessa är . före- gångare kartlade lagtillsynen på uppdrag av och föreslog åtgärder för att åstadkomma en enhetligare lagtillämp- ning och lagtillsyn inom SVO. Området betecknades i samband med detta som ett utpekat förbättringsområde.116 Viktiga uppgifter för lagnätverket är, utöver att främja en enhetlig lagtillämpning, att lyfta olika lagfrågor från linjeorganisa- tionen till SVO-ledningen. Vidare ska nätverkets arbete bidra till att skogsvårdsstyrelsernas erfarenheter på lagområdet sprids inom SVO. 9.2.6Skogsvårdsstyrelsernas inriktning på lagtillsynen Skogsvårdsstyrelserna har möjlighet att göra egna prioriteringar av sin lagtillsyn. Denna prioritering bygger både på inventerings- resultat och tillgång på resurser. Av figur 9.3 framgår det att andelen fältbesök före avverkning vid de olika skogsvårdsstyrel- serna har varierat . I de flesta fallen har andelen ökat, men det finns även exempel på det motsatta. Figur 9.3 Andel fältbesök före avverkning vid respektive skogsvårdsstyrelse 2004 116 , skötselenheten, Enhetlig lagtillämpning och lagtillsyn, 2003- * Antal fältbesök före avverkning delat med antal anmälningar och ansökningar om föryngringsavverkning Andelen fältbesök efter avverkning vid de olika skogsvårdsstyrel- serna beskrivs i figur 9.4. Av figuren framgår det att denna andel har varierat relativt mycket vid några av skogsvårdsstyrelserna. Trenden är dock i de flesta fallen att andelen fältbesök efter avverk- ning har minskat. Vid Skogsvårdsstyrelserna i Jönköping-Krono- berg (FG) och (VG) har andelen fältbesök efter avverkning minskat med . Vid några av myndigheterna är utvecklingen den motsatta. i (BD) har exempelvis nästan fördubblat andelen fält- besök efter avverkning . Figur 9.4 Andel fältbesök efter avverkning vid respektive skogsvårds- styrelse 2004 * Antalet fältbesök för åtgärdskontroll (0 efter avverkning) samt återväxtkontroll (<3 år efter avverkning) delat med genomsnittligt antal anmälningar och ansökningar om föryngringsavverkning . Av figur 9.5 framgår det tydligt att användningen av lagråd och förelägganden tidigare var mycket mer utbredd vid de två nord- ligaste skogsvårdsstyrelserna (BD och AC) än vid de övriga. Även om andelen har minskat betydligt vid dessa båda myndigheter ligger de tillsammans med i (MN) högre än de flesta myndigheterna i . Vid i (SG) var an- delen lagråd . Detta kan jämföras med motsvarande siffra för som var . * Antalet lagråd delat med genomsnittligt antal anmälningar om föryngringsavverkning . 9.2.7Åtgärder för att effektivisera tillsynen För att effektivisera hanteringen av avverkningsanmälningar, och i förlängningen därmed även lagtillsynen, har ändrat sina föreskrifter så att anmälan och ansökan om föryngringsavverkning numera medges i elektronisk form. Vidare har användningen av satellitbilder för att analysera vilka områden som har föryngringsavverkats ökat. Skillnadsanalys gör det bl.a. möjligt att identifiera röda hyggen dvs. sådana föryng- ringsavverkningar som inte har anmälts till . Projektet 2005 är inriktat på att ta fram nya rutiner och IT-stöd för att effektivisera arbetet. Tanken är också att projeket ska bidra till en mer enhetlig lagtillämpning och lagtillsyn. har en ny s.k. föryngringsrutin tagits fram inom ramen för Föryngra 2005. Denna kan ses som en huvudprocess för hantering av avverkningsärenden från det att avverknings- anmälan/ansökan kommer in till dess att föryngringen är säker- ställd. har man inom SVO även börjat använda en form av frivillig återrapportering Klarkort där skogsägaren meddelar till om han/hon utfört återväxt- åtgärder. Metoden prövas vid samtliga skogsvårdsstyrelser. Tillsyn av biotopskydd och kontroll av naturvårdsavtal inledde SVO en systematisk tillsyn av biotop- skyddsområden. infördes även kontroll av natur- vårdsavtal som en obligatorisk verksamhet. Tillsynsarbetet på detta område har, enligt Skogstyrelsens bedömning, kommit igång på ett bra sätt. Takten i Skogsvårdsstyrelsernas arbete är dock inte tillräckligt hög för att tillsyn och kontroll av samtliga biotopskydd och naturvårdsavtal ska kunna göras enligt plan. Ambitionen är att besöka varje objekt . 9.2.8Skogsstyrelsens policy för tillsynen enligt SVL utfärdade nu gällande gemensamma rikt- linjer för hur tillsynen enligt SVL ska bedrivas av skogsvårdsstyrel- serna.117 Syftet med policyn är att främja en enhetlig hantering av tillsynen. Av policyn kan man utläsa att de områden som ska prioriteras under ett särskilt år regleras i det interna planerings- cirkuläret B1. Vidare framgår det att skogsvårdsstyrelserna i de dagliga kontakterna arbetar med både rådgivning och lagtillsyn. Det betonas att det är viktig att skogsägare, virkesköpare och ombud därför alltid vet om en framförd ståndpunkt avser lagens minimikrav eller utgör en rekommendation med högre ambitions- nivå. I den skrivelse om lagtillämpning och lagtillsyn som Skogs- styrelsens skötselenhet presenterade framhålls att en större enhetlighet ifråga om lagtillsynen enklast skulle kunna åstadkommas genom att aktuellt cirkulär följs bättre. Uppfatt- ningen var att det främst är en ledningsfråga att så sker. 117 , Policy för tillsynen enligt skogsvårdslagen Riktlinjer för arbete, . I tillsynspolicy slås det även fast att råd enligt SVL normalt ska användas när avvikelser av betydelse från lagens krav har uppmärksammats. Vidare framgår det att råd ska användas för att förebygga sådana avvikelser.118 Enligt policyns lagtekniska väg- ledning klargör ett råd tolkning av i ett enskilt fall. Rådet beskriver de åtgärder myn- digheten anser vara nödvändiga för att kravet ska uppfyllas. För att undvika sammanblandning mellan råd enligt SVL och en rekom- mendation som överstiger lagens krav inom ramen för myndig- hetens rådgivningsverksamhet förordas att de olika aktiviteterna inte bör ske . I policyn redovisas sedan ett antal situationer före och efter avverkning då råd normalt skall utfärdas. På motsvarande sätt redovisas ett antal exempel då förelägganden eller förbud enligt 35 § SVL är aktuella. Här framgår också att föreläggande eller förbud enligt huvudregeln endast kan meddelas först sedan det visat sig att myndighetens råd inte har följts. En specialregel gör det dock möjligt för SVO att meddela föreläggande eller förbud utan föregående råd i vissa fall. Det gäller brådskande fall, när det behövs för att bevara natur- och kulturmiljövärden eller när det annars finns särskilda skäl. Ett föreläggande eller förbud ska normalt förenas med vite. Praxis inom SVO är att beloppet kopplas till den kostnad som de förelagda åtgärderna bedöms medföra eller till virkesvärdet om förbudet avser avverkning. Tillsynspolicyn behandlar även frågan om s.k. remiss enligt 17 § förvaltningslagen. Det framgår att remiss i dessa sammanhang avser den brevkontakt tar med skogsägaren eller motsvarande när myndigheten vill ha en dialog med denna när exempelvis ett föreläggande eller förbud övervägs. En remiss utfärdas normalt om ett råd inte har följts och skyldigheten kvarstår. Skogsägaren ges på detta sätt möjlighet att förklara sig och framföra synpunkter på de åtgärder som anser vara nödvändiga. 118 Det bör även noteras att det i policyn görs ett förtydligande av vad som i detta fall avses med råd. Det handlar alltså om råd enligt SVL och inte om de rekommendationer som SVS ger inom ramen för sin rådgivning. Åtalsanmälan och säkerhet för återväxt I tillsynspolicyn stadgas att i normalfallet ska anmäla de avvikelser från krav som omfattas av straffbestämmelserna till åklagarmyndigheten. Vidare reglerar policyn s.k. säkerhet för återväxt enligt 36 § SVL. Den offentliga tillsynen har varit föremål för en omfattande utred- ning . Den s.k. presen- terade ett delbetänkande våren 2002.119 I delbetänkandet görs bl.a. en genomgång av den tillsyn som bedrivs av olika myndigheter. Det framkommer att det trots principiella likheter finns stora skillnader mellan hur olika myndigheter ser på sin tillsynsverksamhet. Vad innebär tillsyn? presenterade sitt huvudbetän- kande.120 I betänkandet föreslås en definition av tillsynsbegreppet med innebörden att tillsyn ska ses som en oberoende och självständig granskning av tillsynsobjekt som syftar till att kontrollera om tillsyns- objektet uppfyller de krav och villkor som följer av lag, EG-förordning eller annan föreskrift och av särskilda villkor som har meddelats i anslutning till sådana föreskrifter samt beslut om åtgärder som syftar till att vid behov åstadkomma rättelse av den objektsansvarige. För SVO:s tillsyn tydliggör detta kravet på oberoende och självständighet i förhållande till skogsägarna. I sitt remissvar delade uppfattningen att begreppet tillsyn bör omfatta mer direkta kontrollåtgärder och inte sådana åtgärder som t.ex. infor- mation och rådgivning.121 121SOU 2004:100, s. 41. Finansiering av offentlig tillsyn har även haft i uppdrag att lämna förslag till principer för hur den statliga tillsynsverksamheten bör finansieras. Utredningen konstaterar att det på ett principiellt plan alltid är möjligt att finansiera tillsyn genom skatter. Däremot ansåg man inte att det alltid är möjligt eller önskvärt med avgiftsfinansiering. Utredningen föreslog att skattefinansiering av tillsyn alltid ska övervägas då den tillsynspliktiga verksamheten utgör ett skatte- finansierat samhällsåtagande, dvs. i huvudsak är avgiftsfri för med- borgarna. Avgiftsfinansiering bör, enligt utredningen, tillämpas i övriga fall. I en rapport om finansiering av tillsyn som Ekonomistyrnings- verket (ESV) tog fram på uppdrag av framgår det att avgiftsfinansiering i princip kan tillämpas när tillsyns- området avser objekt som bedriver verksamhet på en kommersiell marknad.122 Ett argument mot avgiftsfinansiering kan, enligt ESV, vara att avgiftssystemet påverkar inriktningen på tillsynen på ett sätt som inte är önskvärt. En allmän tillsynslag? har även tagit fram ett förslag till en allmän tillsynslag. Lagförslaget utgår bl.a. från tanken att samverkan bör vara en obligatorisk uppgift för tillsynsorgan inom närliggande tillsynsområden. Utredningen föreslog också en gemensam katalog med ingri- pandemöjligheter som i princip alla tillsynsorgan bör kunna få möjlighet att använda. Ett nytt tillsynsverktyg som utredningen föreslår är en lagreglerad möjlighet att i vissa fall avstå från in- gripande. En annan nyhet är anmärkning. Anmärkning ska använ- das vid mindre överträdelser. I samma syfte föreslås en utökad möjlighet att ersätta återkallelse och förbud med en varning. Vidare föreslog utredningen införandet av en s.k. tillsynsbot. Detta är en ny sanktionsavgift konstruerad för tillsynsområdet. Tillsynsboten bör ses som ett komplement till anmärkning och varning. Syftet med boten är bl.a. att nyansera dessa ingripanden. 122 ESV, Finansiering av tillsyn – rapport till tillsynsutredningen (ESV 2004:16). Även mer traditionella tillsynsverktyg som beslut om återkallelse eller förbud av en verksamhet liksom möjligheten till åtgärdsföre- lägganden av olika slag behandlades av . Utred- ningen konstaterade bl.a. att vitesinstitutet har kritiserats av olika tillsynsorgan. Mot den bakgrunden föreslogs en allmän översyn och ett antal förändringar av detta verktyg. har remitterats till en mängd olika instanser. Utredningens betänkande och remissvaren behandlas för när- varande inom . 9.2.10Riksrevisionsverkets översyn av SVO:s arbete med att jämställa miljö- och produktionsmål genomförde () en effektivitetsrevision av SVO:s arbete med att jämställa de skogs- politiska miljö- och produktionsmålen. I rapporten förordade RRV bl.a. en bättre uppföljning av vad som sker i det FSC-certifierade skogsbruket. FSC innebär en möjlighet för SVO att avlasta orga- nisationens eget tillsynsarbete. För att utnyttja den möjligheten rätt ansåg RRV dock att SVO måste skaffa sig bättre kunskaper om hur egentillsynen i det FSC-certifierade skogsbruket fungerar.123 RRV noterade vidare att SVO beträffande miljömålen i stor utsträckning är hänvisad till information och till aktörernas eget engagemang i dessa frågor.124 RRV menade att SVO i huvudsak är hänvisad till frivilligheten hos skogsägarna och inställningen hos dem som genomför avverkningarna. Detta innebär, enligt RRV, att det även inom den s.k. lagtillsynen kommer rådgivning att vara det huvudsakliga verktyget för att nå de skogspolitiska miljömålen.125 Vidare konstaterade RRV att storskogsbruket gavs ökad själv- ständighet genom att tillåtas sköta naturvårdshänsynen vid avverkningar i enlighet med FSC-kriterierna. RRV ansåg att denna inriktning mot egentillsyn inom storskogsbruket var en medveten prioritering av SVO som innebär att avverkningsanmälningarna avseende i stort sett halva skogsmarken behandlas ytligare.126 Detta kan, enligt RRV, vara en riktig optimering av SVO:s resurs- 123Riksrevisionsverket (RRV), arbete för att jämställa miljömålet med produktionsmålet, , s. 12. 124RRV, s. 46. 125RRV, s. 49. 126RRV, s. 50 f. användning men krävs en insyn i hur storskogsbrukets egentillsyn fungerar.127 RRV såg en risk i att FSC-systemets externa revisorer blir för beroende av de bolag de reviderar och därmed inte genomför de hårda sanktioner – exempelvis uteslutning ur FSC-systemet – som systemet förutsätter. Detta kan i sin tur innebära att SVO inte kan förlita sig på att FSC-certifieringen lyfter av tillsynsansvaret från SVO.128 9.2.11Något om lagtillsynen i 2001 Det har redan konstaterats att lagtillsynen främst omfattar natur- hänsyn vid avverkning och återväxt av ny skog efter avverkning. I en av 2001 delrapporter erinras om att begränsade resurser tvingar varje skogsvårdsstyrelse att göra prioriteringar och att lagtillsynen blir föremål för en hård prioritering. Uppföljning av utförd avverkning och utförda återväxtåtgärder sker så långt möjligt genom kontakter med virkesköpare och skogsägareför- eningar.129 I 2001 redovisades att det finns en påtaglig koppling mellan skogsvårdsstyrelsernas fältbesök och positiva resultat i skogen. Sannolikheten för att åtgärder ska bli utförda i enlighet med de skogspolitiska målen ökar när har gjort fältbesök och haft kontakt med skogsägaren.130 I sitt remissvar till 2001 konstaterade () att storskogsbruket i stor omfattning har lämnats åt sig självt när det gäller inventeringar, rådgivning, planer etc. RRV ansåg det vara viktigt att SVO vid sidan av små- och mellanskogs- bruket också riktar sin fältkontroll av avverknings- anmälningar mot storskogsbruket.131 framförde i sitt remissvar att man stöder förslaget om frivillig återrapportering av återväxtåtgärder för att effektivisera tillsynsarbetet. villkorade man sitt stöd med att rapporteringen skulle gälla alla markägare, att den blir regionalt anpassad och endast är ett kommunikationsmedel mellan skogsägaren och berörd myndighet.132 127RRV, s. 83. 128RRV, s. 62. 129SUS 2001, delrapport 8B Skogspolitiken , s. 34. 131Riksrevisionsverket, Yttrande över utvärdering av skogspolitikens effekter, 2001, . 132Lantbrukarnas , utvärdering av skogspolitikens effekter, 2001, remissyttrande, . 9.2.12Skogsstyrelsens underlag för fördjupad prövning 2003 2006 I underlag för fördjupad prövning 2003 2006 framhålls att myndigheten har vidtagit en rad åtgärder för att uppnå en mer enhetlig och effektivare lagtillsyn. Policies och riktlinjer har utformats och resultat följs upp med hjälp av nyckeltal. Vidare har ett databashanteringssystem underlättat ärendehanteringen och prioriteringen av objekt. konstaterar att verksam- hetsmålet i regleringsbrevet har uppnåtts men eftersom den totala insatsen av lagtillsyn minskat i avsevärd omfattning har önskad effekt ej helt uppnåtts. Mot den bakgrunden framhöll att det för att effektivisera arbetet är angeläget att så långt som möjligt hitta metoder och rutiner som reducerar behovet av de relativt dyra fältbesöken. En metod som nämndes var någon form av frivillig återrapportering, vilket sedermera har utvecklats till de Klarkort som har beskrivits tidigare. 10 SVO:s övriga verksamhet Mina iakttagelser och ställningstaganden Jag vill betona vikten av att utvärdering, uppföljning och inventering ges en framskjuten roll inom SVO. Jag kommer att ha anledning att återkomma till flera av de områden som berörs i detta kapitel i utredningens huvudbetänkande. Jag vill dock redan nu lyfta fram betydelsen av att håller sig väl framme på den internationella skogliga arenan och bedömer att den föreslagna enmyndighetslösningen kommer att underlätta för SVO att frigöra resurser för att verka för detta. De delar av SVO:s verksamhet som inte har redovisas i övriga kapitel i detta betänkande utgörs av verksamhetsgrenarna stat- ligt stöd, övriga myndighetsuppgifter samt inventering, upp- följning och utvärdering. svarade de för av SVO:s operativa tjänstgöringsdagar. Det statliga stödet omfattar t.ex. ersättningar för naturvårds- avtal och biotopskydd samt stöd till natur- och kulturvårds- åtgärder och till ädellövskogsbruk. Verksamheten inom inventering, uppföljning och utvärdering innefattar bl.a. Polytax-inventeringen som används för uppfölj- ning av skogspolitikens mål i samband med föryngringsav- verkning, nyckelbiotopsinventering samt inventering av kultur- miljöer och viltbetsskador. Verksamhetsgrenen övriga myndighetsuppgifter rymmer bl.a. sektorsövergripande arbete i olika nätverk samt kontakter med andra myndigheter, liksom det övergripande arbetet med sektorsmål, samrådsmöten och internationell verksamhet. 10.1Mina iakttagelser och ställningstaganden De delar av SVO:s verksamhet som inte har behandlats tidigare i detta betänkande beskrivs kortfattat i detta kapitel. Myndighets- uppgifter som utvärdering, uppföljning och inventering svarar för en viktig del av det kunskapsunderlag varpå mycket av verksam- heten vilar både inom myndigheten och bland skogliga intressenter i övrigt. Jag vill därför betona vikten av att dessa verksamheter ges en framskjuten roll inom SVO. Flera av de områden som omnämns i detta kapitel har berörings- punkter med mitt fortsatta arbete. Det gäller exempelvis frågor om klimat, frivilliga avsättningar, formellt områdesskydd liksom inven- teringar av röjningsarealer och viltbetesskador. De insatser som myndigheten gör med anledning av januaristormen 2005 kommer också att ha betydelse för det fortsatta utredningsarbetet. Det finns således anledning för mig att återkomma till myndighetens insatser på dessa områden längre fram. Jag vill också lyfta fram betydelsen av att håller sig väl framme på den internationella skogliga arenan. De insatser som SVO gör på detta område är mycket betydelsefulla bl.a. när det gäller att bistå i arbete med internationella skogliga frågor. Den föreslagna enmyndighetslösningen kommer sannolikt att bidra till att det blir lättare att frigöra resurser inom SVO för detta ändamål.