prot · GT09101 · 2006-04-04 00:00:00 — Den rådande ordningen med uppbördshjälp är ett tydligt avsteg från principer om att trossamfunden inte ska komma i åtnjutande av några särskilda privilegier utan i stället följa samma regler som alla andra associationer. Finansministern tar i sitt svar upp att motivet till nuvarande ordning är att trossamfunden ska upprätthålla en demokratiskt uppbyggd rikstäckande verksamhet och att den statliga hjälpen är ett uttryck för den betydelse som trossamfunden har för samhället. Det finns i och för sig en poäng i det, men finns det många andra typer av organisationer som har stor betydelse för samhället utan att räknas till kategorin trossamfund. Betydelsen för samhället kan därför inte vara ett skäl för att behålla den nuvarande ordningen. Att Regeringsrätten slår fast att har en viss utredningsskyldighet är just det som är problemet. Det är det som är problematiskt, både för den enskilde som måste vänta på att få tillbaka sina pengar och för som inte har tillräckliga resurser för att utreda om den enskilde ska anses som avgiftsskyldig eller inte. Detta har finansministern valt att över huvud taget inte ta upp i sitt svar. Så jag är nu väldigt nyfiken, finansministern. Jag vill fråga finansministern om han verkligen inte ser några problem med anledning av Regeringsrättens dom, nämligen problemen för den enskilde och den enskildes rättssäkerhet och också problemet för . Hur är det meningen att ska lösa det här om man fortsättningsvis kommer att få ha kvar uppdraget? Vi får inte glömma en väldigt viktig sak i hela den här problematiken. Det är, fru talman, ett trossamfund som utmärker sig. Varför ska då alla andra trossamfund som sköter sig, till exempel som sköter sig exemplariskt och också har det största antalet medlemmar och mest pengar som de får in i form av uppbördshjälpen, på det här sättet straffas om vi skulle ta bort hjälpen som staten ställer upp med genom att tar in avgifterna via skatten? Jag vill att finansministern svarar på om han inte ser några problem med anledning av Regeringsrättens dom. Det gäller den enskildes rättssäkerhet och hur i så fall ska lösa det här om finansministern och regeringen väljer att ha kvar samma system som . 23 (): Avtal är till för att hållas. Ett avtal sluts normalt mellan två eller flera parter. En förutsättning för att det ska bli ett avtal är att parterna kan lita på varandra, att de tror att det som de kommer överens om i avtalet verkligen kommer att hållas. slöts ett avtal mellan staten och . hade man hållit på att utreda ändrade relationer mellan staten och kyrkan, och hade man äntligen kommit fram till beslut. Beslutet innebär att staten ska hjälpa till med att ta upp kyrkoavgiften. Det var en av förutsättningarna för att det över huvud taget skulle kunna bli ett avtal. Men inte bara utan också andra trossamfund skulle få hjälp med uppbörd av medlemsavgifter. Mot den bakgrunden är det mycket förvånande att nu vill slippa inkassera avgifterna från och åtta andra trossamfund. åberopar administrativa problem. Arbetet med att reda ut medlemskapet tar . Det kommer för många klagomål från personer som hävdar att de inte är medlemmar i något samfund. har också brister i rapporteringen av medlemmar. Därmed försvåras arbete. Jag kan hålla med om att det är viktigt att samfunden har en korrekt rapportering av sina medlemmar, men eventuella brister i rapporteringen får inte leda till att staten drar sig ur sina förpliktelser. Därför tycker jag att finansministern borde lämna anhållan om att slippa uppbörden av kyrkoavgift utan åtgärd. För, som jag sade inledningsvis, ingångna avtal är till för att hållas. Jag ser i ministerns svar att han skriver att ärendet är under beredning. Då kan man kanske ana lite ugglor i mossen. Min fråga blir därför: Tycker finansministern med hänsyn till den korta tid som har gått sedan staten och kyrkan tillsammans beslöt att gå skilda vägar att det ändå är dags att ompröva avtalet? Eller ska vi möjligtvis tolka begäran som en överilad begäran? 24 Finansminister (): Jag är rädd att jag har hamnat i en debatt som jag egentligen inte riktigt är ansvarig för, ärligt talat, nämligen lagen om trossamfund där frågan om avgiftshjälp regleras. De två debattörerna här har mycket uttryckligt visat att det handlar om vad man i grunden tycker om avgiftshjälpen och vad man tycker om det som en del i kyrkastatreformen. Två ledamöter av har gett uttryck för två vitt skilda uppfattningar. För egen del står jag bakom kyrkastatreformen. Jag sade också i mitt svar att avgiftshjälpen är ett uttryck för den betydelse som trossamfunden har ur samhällelig synvinkel. Det finns således starka skäl för nuvarande ordning. Den är en del av den stora överenskommelse som fattades för när vi skilde kyrka och stat från varandra. När det gäller frågan om tillämpningen för vidkommande kommer jag in som ansvarig för . Den principiella frågan finns det ett annat föredragande statsråd för. Det grundläggande när det gäller den dom som Regeringsrätten har utfärdat är om kommer att följa den domen. Verket har inte signalerat något annat än att de avser att följa Regeringsrättens dom. De har dessutom på sin hemsida uppdaterat informationen som ger uttryck för verkets avsikt att rätta sig efter Regeringsrättens dom. Men har vi fått framställningen från . Vi måste naturligtvis behandla den. Vi måste bereda den, som det så vackert heter. Jag tror inte att det är ett realistiskt alternativ att den beredningen landar i ett avskaffande av den statliga avgiftshjälpen, eftersom den är en del av en större överenskommelse. Det finns andra möjligheter. Det finns författningsändringar. Vi kan diskutera om bör tillföras extra medel för det merarbete som blir följden av verkets skyldighet att utreda medlemsuppgifterna. 25 (): Jag fick tyvärr inga svar på mina frågor. Jag tycker att det är lite tråkigt. Jag har ändå försökt fokusera min interpellation till finansministern just utifrån finansministerns beredningsområde och ansvarsområde. Det handlar om att nu går in och ska utreda utifrån den dom som Regeringsrätten har lämnat ifrån sig. Många personer upplever att deras integritet kränks när de har blivit debiterade en avgift från ett trossamfund som de inte tillhör. De har upplevt sig vara rättslösa inför samfundets möjlighet att rapportera dem som avgiftsskyldiga utan deras aktiva medgivande. Det är just det som är problemet, finansministern. Åtgärder måste vidtas för att säkerställa att de som inte är medlemmar i något trossamfund eller annars är betalningsskyldiga slipper ligga ute med pengar till dess att de vinner mot trossamfunden. Det är ju detta gör på uppdrag av lagstiftningen och regeringen. Ett sätt att lösa det här på, om nu över huvud taget ska ha kvar det här uppdraget, är att ändra lagstiftningen så att ska avbryta uppbörden och betala tillbaka redan inbetalade avgifter om den enskilde bestrider betalningsansvar. Jag skulle vilja ha en kommentar om det här från finansministern. Staten kan sedan kräva tillbaka eventuella pengar som hunnit betalas ut till trossamfunden från organisationen. Trossamfunden får sedan i vanlig ordning bevisa att den enskilde är betalningsansvarig i tingsrätten, för det är inte rimligt, finansministern, att uppbördssystemet ska behöva slita tvister om medlemskap eller hjälpa trossamfunden i tvister med den enskilde om huruvida avgiftsskyldighet föreligger eller inte. När det gäller kostnaderna, som tar upp i sin framställan till regeringen, är det just romersk-katolska kyrkan som har utmärkt sig. Åren 20012004 uppskattar statens förluster på grund av romersk-katolska kyrkans felrapporteringar till ca . Och detta är det förhållande som ligger mellan staten och romersk-katolska kyrkan. I avtalet mellan staten och , i reformen där kyrkan skildes från staten, fanns inte någon överenskommelse med alla de andra trossamfunden. De andra trossamfunden har fått vara med i detta bara för att de ska behandlas likställt, för att inte andra trossamfund ska behandlas annorlunda än . Det är visserligen viktigt, men vad gör man när ett trossamfund så tydligt bryter mot reglerna och utsätter enskilda individer för dessa rättsövergrepp, som jag ser det? Jag har fortfarande inte fått något svar från finansministern om hur han ser på de enskilda som råkar ut för detta. Och hur mycket värre kommer det inte att bli när nu ska ge sig in och utreda detta, ge sig in i människors integritet på helt felaktiga grunder för att en organisation, ett trossamfund, påstår att den enskilde är medlem? Det är ju där problematiken ligger. Det är också där, enligt min mening, som denna hantering strider mot det av fattade principbeslutet om att trossamfunden inte ska komma i åtnjutande av några särskilda privilegier. 26 (): anför att det kostar för mycket att utreda medlemskap. Jag har svårt att förstå att det kan kosta så väldigt mycket. Däremot kan jag ha viss förståelse när menar att det är integritetskränkande att utreda människors samfundstillhörighet. kanske man kan tänka sig att samfunden själva får utreda vilka som ska anses tillhöra respektive samfund. Själva uppbörden av medlemsavgifter måste ändå ses som en ganska enkel uppgift för , och den kan inte ifrågasättas. Jag tolkar ministerns svar i den här debatten som att staten även i fortsättningen är beredd att hjälpa till med uppbörden och inte tänker gå vidare i de spår som lite grann förskräcker. Jag tänker då på reduceringen av den utlovade kyrkoantikvariska ersättningen . Plötsligt försvann det 15 miljoner. Det var viktiga pengar som skulle ha gått till att bevara våra kyrkor, som ju inte bara är till för medlemmarna utan innebär kulturupplevelser för alla människor. Jag vill också rikta ett tack till för att han har aktualiserat den här frågan. Vi har kanske lite olika bevekelsegrunder när vi talar om den, men vi är överens om att det är en viktig fråga som vi behandlar här . 27 Finansminister (): Det sista kan jag verkligen stryka under. Även om herrarna som sagt kanske har lite olika bevekelsegrunder är detta definitivt en viktig fråga. Det handlar om integritetsaspekten. Det handlar om den fundamentala, stora och viktiga frågan om relationen mellan och staten. Det är komplicerat. Jag har sagt att vi bereder frågan. Vi ska också bereda den med beaktande av bägge de dimensioner som har kommit till uttryck i debatten. Jag fick en konkret fråga från om olika alternativ. Vi får naturligtvis bereda den frågan. Jag tror inte att det är en realistisk möjlighet att på kort sikt avskaffa avgiftshjälpen. Den är en del i en större överenskommelse. En annan möjlighet är naturligtvis att möjligheten till samtycke genom stadgar avskaffas eller att man inför en lagregel om att en lämnad uppgift ska godtas av . Vi får bereda frågan och beakta alla de olika förslag som finns i den här debatten. 28 (): Tack, finansministern! Det här lät mycket bättre. tror jag ändå på att denna beredning kommer att innehålla ett lite bredare perspektiv, att man verkligen tittar på och djupdyker i vad detta faktiskt har inneburit. Många människor har känt sig otroligt kränkta under dessa år som de har fått kämpa ensamma mot framför allt romersk-katolska kyrkan, som är det trossamfund som bryter mest mot det som skulle kunna ses som det absolut mest självklara: För att anmäla medlemmar till måste man också veta om de är medlemmar i samfundet eller ej. Så har inte varit fallet i många av de enskilda fallen, och det blir det man får tvista om. Problemet är också att de enskilda själva måste dra detta till tingsrätten och lyfta upp det. Så ska det inte behöva vara. Jag är alltså glad att finansministern i beredningen av detta kommer att titta på olika alternativ. Jag kan hålla med: I en närmare tid framöver kanske man inte kan avskaffa uppbördshjälpen. Det skulle inte heller vara rätt mot , som faktiskt sköter sig exemplariskt och som också har varit med i detta avtal som staten står bakom. Men när någon så grovt bryter mot det som är rimligt och principiellt riktigt utifrån enskildas rättssäkerhet som romersk-katolska kyrkan gör borde man kunna vidta åtgärder. Människor ska kunna säga till att de inte är medlemmar och därmed slippa betala. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2005/06:314 om EU-ländernas samarbete mot barnsexturism 29 Statsrådet (): har frågat mig dels om jag avser att hörsamma det franska initiativet till ett samarbete mot barnsexturism mellan EU-länderna, dels vilka fler åtgärder jag avser att vidta med anledning av det franska initiativet. Den prioriterar arbetet med att förebygga och bekämpa sexuell exploatering, prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Centralt i detta arbete är insatser som fokuserar på grundorsakerna till dessa övergrepp. Det handlar om nolltolerans för mäns efterfrågan på kvinnor och barn för sexuella ändamål och åtgärder för att stärka kvinnors och barns sociala, ekonomiska, juridiska och politiska ställning runtom i världen. skärptes bland annat förbudet mot köp av sexuella handlingar av barn så att det nu omfattar även köp som sker under andra förhållanden än sådana som utgör rena prostitutionsförhållanden. Kravet på dubbel straffbarhet för att i kunna döma personer för allvarliga sexualbrott som de begått i utlandet mot barn har också tagits bort. Genom EU:s rambeslut om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi har medlemsstaterna enats om gemensamma minimiregler när det gäller straffrättsliga åtgärder, däribland straffrättsliga påföljder, i kampen mot sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. I sammanhanget kan även nämnas EU:s rambeslut om bekämpande av människohandel som syftar till att skapa nya gemensamma minimiregler i EU:s medlemsstater när det gäller straffrättsliga påföljder och andra former av straffrättsliga åtgärder mot människohandel. Jag vill understryka att jag stöder och uppmuntrar det arbete som den svenska resenäringen har gjort för att stoppa sexhandeln med barn. Jag stöder också det arbete som Ecpat gör i kampen mot barnsexturism och det samarbete de har med den svenska resenäringen. Även när det gäller det europeiska samarbetet i kampen mot turism där barn utnyttjas sexuellt har varit delaktigt, bland annat i en arbetsgrupp under kommissionens rådgivande kommitté för turism med uppgift att utarbeta förslag i kampen mot barnsexturism. Kampen mot barnsexturism har alltså pågått i , men jag tycker det är ett bra initiativ av att nu sätta press på hur samarbetet inom EU kan förstärkas. Frågor kring hur vi mest effektivt kan bekämpa den globala barnsexturismen kommer att diskuteras vidare i kommissionens rådgivande kommitté för turism . avser självklart att delta aktivt på detta möte. 30 (): Detta är en mycket viktig fråga. Jag vill tacka för svaret, men jag kan ändå inte låta bli att faktiskt ifrågasätta vad regeringen konkret har gjort när det handlar om barnsexturism. Och pratar vi inte om människohandel och trafficking, statsrådet, utan det vi pratar om är barnsexturism. Det är otroligt viktigt att vi faktiskt använder oss av det begreppet och den definitionen, därför att det handlar om helt andra aspekter än både människohandel och trafficking gör. Det är viktigt att tydliggöra skillnaden mellan människohandel för sexuella ändamål och barnsexturism. Det är vanligt att barn utnyttjas utan att det utväxlas några pengar. Den vuxne förövaren kan till exempel ha barnet på sitt hotellrum den vecka som semestern varar. Barnet får mat och annat men tvingas till våldtäkter gång på gång. Det är glädjande att stöder det arbete som Ecpat gör. Jag vet att många av oss som sitter här har träffat Ecpat och tagit del av det arbete de gör. Men vad jag har förstått har aldrig ens haft någon möjlighet att träffa Ecpat. Jag hoppas att kan göra det, för de är just den viktiga organisation som tar upp i sitt svar. När det gäller det konkreta förslag som och den franska turistministern, alltså motsvarigheten till i , har lagt fram hoppades jag att skulle berätta här i talarstolen och i interpellationssvaret att självfallet ställer sig bakom hela det initiativet och att vi tillsammans med kommer att både stödja och ställa de här kraven. Det handlar om att inrätta en informell myndighet för samråd mellan medlemsstaterna för att samråda om bästa möjliga rutin för att bekämpa barnsexturism, att inrätta en webbsida i syfte att göra en kartläggning av situationen i länder drabbade av barnsexturism, att anta en europeisk stadga just inspirerad av Ecpats uppförandekod för resebranschen mot barnsexturism och även riktad till annan yrkespersonal och slutligen att initiera samarbete mellan medlemsstaternas ambassader i länder drabbade av barnsexturism tillsammans med lokala myndigheter och enskilda organisationer på platsen. Jag hoppas att här kan tala om för alla oss som deltar i debatten att faktiskt är berett att ställa sig bakom det franska initiativet och tillsammans med driva det på det möte som ska åka till med kommissionens rådgivande kommitté. Sedan har jag en rad olika konkreta förslag på vad jag tycker att ska göra, för nu är det viktigt, och det är ytterst viktigt för regeringen. Egentligen är det inte intressant för oss här att debattera till exempel det fantastiska arbete som Ecpat gör eller det fantastiska arbete som andra länder gör och som EU gör, ska vi debattera vad vi i , vad turistministern kan göra, vad regeringen ska göra och hur vi ska agera omgående. 31 (): Också jag vill tacka ministern för svaret, men kanske främst för initiativet att göra det möjligt för oss att diskutera den här frågan. Jag tycker att det skulle vara väldigt bra om den kunde stödja det här förslaget. Jag noterar också i ministerns svar någonting som jag faktiskt inte kände till, att det redan finns en arbetsgrupp under kommissionens rådgivande kommitté som arbetar med turism och som ska utarbeta förslag i kampen mot barnsexturismen. Jag funderade på om kanske ministern skulle kunna säga någonting om vad det är. Jag är inte den som vanligtvis arbetar med EU-frågor så jag kan inte riktigt säga om den gruppen kanske är något som på sätt och vis arbetar med samma frågor. Jag har dock noterat att EU som sådant med förslaget till ny kommission också skulle lyfta fram barnfrågorna som ett av målen för arbetet. Det behov av mainstreaming som vi också ser i behövs naturligtvis i Europasamarbetet. Det är inte så enkelt alltid att klara ut det här. Jag har förstått att man också i tycker att alla de här frågorna ska ligga antingen under socialministern, som har ansvaret för barnens situation i , eller på utrikesministern när det gäller turism utifrån, så jag skulle vilja välkomna också in i den diskussionen. Det här är en så stor fråga att jag tror att det är alldeles utmärkt om fler av regeringens ministrar på olika sätt kan finna vägar för att delta i det här arbetet. Det dras naturligtvis fram väldigt mycket utifrån tanken på en uppförandekod och man funderar över hur man kan förhålla sig. Jag har tittat lite på vad som har hänt i och fann då att en socialdemokratisk kollega, , har arbetat inom rättigheter för att se om man skulle kunna jobba fram mer kunskaper om barnens situation. Hon har lagt fram ett förslag om fördjupade kontakter med resebranschen och tredjeländer, därifrån offren ofta kommer. sade till mig när jag ringde henne för att få veta mer om det här att man ser det som en viktig del. Jag lyfte fram det av den anledningen att jag tror att det är just de här många olika delarna som kan samverka. Det är lätt att instämma med i att Ecpat är oerhört väsentligt, och den uppförandekod som man har arbetat fram kan ju vara ett led i det här. Jag tror generellt sett att det väldigt mycket handlar om kunskap. Det märker vi också i diskussionen om sexturism. Jag hoppas verkligen att det inte också kommer att handla om att vi kan förvänta oss barnsexturism till . Jag tycker att det görs ett väldigt bra arbete från regeringens sida och från idrottsrörelsens sida för att på olika sätt markera i de här frågorna. I det förslag som jag nämnde tidigare talar man också om EU:s och medlemsstaternas ansvar för kvinnor och barn som fallit offer för sexslavhandel i EU. Men det ligger naturligtvis utanför ministerns ansvarsområde att fundera över hur de här barnen så att säga hanteras. Avslutningsvis förstod jag att jämställdhetsutskottet i enades om en EU-finansierad kampanj om den förnedring som det innebär att män köper och utnyttjar kvinnor och barn. Ecpat söker ju påpeka för alla oss som turistar utomlands att det här är något vi ska tänka extra på, och jag tror att det är oerhört väsentligt. 32 (): , , och jag var på ett seminarium anordnat av Ecpat, där just den här frågan togs upp. Jag vill också rikta ett tack till för att du har tagit upp den som interpellation. sitter med i . Det är stor samling här utifrån vad Ecpat gör och verkar för. Det var också, tyckte jag, uppmuntrande att se ungdomarna samlade på det här seminariet, deras engagemang och vilja att det verkligen skulle göras någonting från samtliga politikers men naturligtvis i synnerhet från regeringens sida. Precis som sade riktas nu uppmärksamheten mot fotbollsmatcherna i , och vi har inget emot det. Det är säkert utomordentligt angeläget att den uppmärksamheten blir ännu större. Men just barnhandeln och barnsexturismen som försiggår år hamnar lätt i glömska eller lite vid sidan av uppmärksamheten, enligt mitt sätt att se. Det faktum att barn utnyttjas som slit-och-släng-vara efter att ha utnyttjats bara slängs de på skräphögen, kan man säga, blir avskräde tycker jag får för lite uppmärksamhet. Det borde uppmärksammas gång på gång och finnas med i de stora debattsammanhangen, i valrörelsedebatter och i partiledardebatter. Vi får lägga handen på hjärtat angående det förgångna. Det här är naturligtvis upprörande. Varje gång vi använder uttrycket mänskliga fri- och rättigheter måste detta finnas med i våra resonemang. I svaret till sade statsrådet: Jag vill understryka att jag stöder och uppmuntrar det arbete som den svenska resenäringen har gjort för att stoppa sexhandeln med barn. Jag stöder också det arbete som Ecpat gör i kampen mot barnsexturism och det samarbete de har med den svenska resenäringen. Jag betvivlar inte att så är fallet, men jag skulle gärna vilja att statsrådet talar om på vilket sätt hon stöder och uppmuntrar verksamheten, som bland annat och i synnerhet Ecpat bedriver. Ett problem, såvitt jag kan förstå, är att frågorna ligger på för många statsråd. När vi över huvud taget tar upp frågor om barnsexturism och barnhandel även i ett vidare perspektiv som vi inte ska ta upp här och märker vi att det är många statsråd som är involverade. Vem har ansvaret, statsrådet, för den utgående turismen? Vilket statsråd har det ansvaret? Jag har en fråga som Ecpatledningen gärna vill ha svar på. Kan statsrådet verka för att de som jobbar med turism får utbildning, det vill säga får en obligatorisk information och utbildning i dessa frågor? Det är angeläget, menar vi. 33 (): Jag vill också rikta ett tack till för interpellationen. Jag vill börja där slutade, nämligen till exempel turistgymnasium. besökte jag turistgymnasiet på . Jag hade lektioner för de elever som utbildas i turism, både nationellt och internationellt. Behovet av information var enormt. Under den lektionstimmen hade man kunnat höra en knappnål falla. Dessa ungdomar sökte information och ville veta mer om hur de skulle kunna vara ett stöd i att få ut informationen om vad barnsexturism egentligen innebär. stod som värd för den stora kongressen. Vad har gjort när det gäller barnsexturism? Jag har i olika motioner tagit upp frågan om barnsexhandel, barnsexturism och sexuell exploatering av barn. väckte vi en kommittémotion där vi efterlyste konkreta insatser när det gäller informationskampanjer. Vi efterlyste också strategier för internationellt samarbete. Jag tycker att det svar, fru talman, som gav till är det mest fega svar jag har hört ett statsråd lämna i en så stor och viktig fråga. , sedan den stora kongressen, har haft ansvaret.