prot · GU0935 · 2006-12-07 00:00:00 — Därför tycker jag att det är viktigt för protokollet och för de ledamöter som inte har varit med i diskussionerna tidigare att känna till detta, alltså att det inte fanns någon vilja över huvud taget att kompromissa. Och låsningen låg egentligen i möjligheten att votera om grön- och vitböcker. Och handlar det om en stor oro för att regeringen på så vis skulle komma att bindas upp vid en ståndpunkt på ett alltför tidigt stadium. Det var runt detta som det kretsade då. Jag menar att hela tanken med att i ett tidigt skede skapa debatt om EU-frågorna handlar om att frågorna ska debatteras på ett öppet och livfullt sätt. En förutsättning för det är förstås att det finns möjlighet att vädra alla möjliga olika uppfattningar. Det är förstås också viktigt med ökad öppenhet. Att det ges möjlighet att votera om alternativa skrivningar i utskottens betänkanden tror jag bidrar till en än mer livfull debatt. Eftersom dessa kammarbeslut inte blir rättsligt bindande menar jag att det inte finns någon större anledning att känna oro för att regeringen ska bli bakbunden. Jag ser det snarare som en möjlighet för regeringen att få god vägledning och kunskap om uppfattning. Jag har kvar samma uppfattning även efter regeringsskiftet. Men jag kan konstatera att den nuvarande socialdemokratiska gruppens uppfattning har förskjutits något och fokuserar mer på oron för ändringar i riksdagsordningen och att det är ett sådant allvarligt ställningstagande. Det är där som den stora oron nu ligger, och det är kring detta som det kretsar den här gången. Förra gången kretsade det runt andra frågor. Nej, det finns andra saker som oroar mig mer egentligen, och det är den ökade arbetsbördan. Jag är inte orolig för att det ska bli tungt för ledamöterna i utskotten att sätta sig in i EU-frågorna. Jag har nämligen tidigare uttryckt att jag tycker att det är positivt. Men jag kan hålla med om att det har gjorts alltför lite när det gäller motionsinstitutet. Jag tror att det är en fråga som vi kommer att ta upp här . Man kan ju inte bara addera uppgifter, utan man måste även ta bort något. Jag tror att praxis kommer att utvecklas och att frågan om motionsinstitutet kommer att lösas . Men jag vill avsluta med att säga att jag tycker att det är synd att vi inte har lyckats komma fram till en bred slutlig uppfattning och enighet i denna fråga när det egentligen i grunden handlar om att EU-frågorna ska få en mer framträdande roll. Den uppfattningen delar vi alla. Därför är det trist att vi inte har gått i mål med en enig uppfattning. Men är det . Och vi lyckades inte första gången, och det är två likalydande beslut. Så historien upprepar sig. Man kan också säga: Favorit i repris eller något liknande. 9 () replik: Jag vill till bara säga följande. Vi har inte ändrat uppfattning eller position i förhållande till vad vi ansåg vid behandlingen . Kritiken kvarstår och är exakt densamma. Om hade lyssnat på mitt anförande hade hon hört att det där framgick mycket tydligt att den kritik som framfördes är densamma . Den behandling som vi har , , handlar om att vi ska göra förändringar i riksdagsordningen. Det är ju det som vi diskuterar. Det är inte något allmänt prat om att vi tycker att det är bra om vi kan integrera frågor om EU i utskottens arbete. Den möjligheten finns. Det finns utskott som har utnyttjat den möjligheten. Och jag kan bara beklaga att man inte har tagit till vara den möjligheten som riksdagsledamot och som ledamot i ett utskott. Behandlingen , , handlar om förändringar i riksdagsordningen. Och är det naturligtvis det som vi diskuterar. Men kritiken mot förändringarna är densamma. Och om har någon annan uppfattning eller tror sig ha hört någonting annat kan jag tala om att så är icke fallet. 10 Tredje vice talman () replik: Jag försökte på mitt sätt illustrera beredningen och hur allvarligt såg på denna fråga. Det var också därför som det tillsattes en särskild beredningsgrupp, en beredningsgrupp som hade sammanträden . Det fanns egentligen bara en fråga som var uppe på dagordningen, och det var frågan om votering om grön- och vitböcker. Det är klart att jag är fullt medveten om att det innebär en ändring i riksdagsordningen. Det är också därför som beslutet fattas före val och efter val. Men jag kan konstatera samma sak som konstaterade, nämligen att det finns väldigt mycket av att detta vill vi inte och så vill vi inte ha det. Men det finns väldigt få konkreta förslag på vilka lösningar som den socialdemokratiska gruppen ser när det gäller att få in EU-frågorna på ett bättre och mer tydligt sätt och öka engagemanget hos ledamöter i fråga om just EU-frågorna. Det finns få konkreta exempel på vad ni vill. Men det finns väldigt många exempel på vad ni inte vill. 11 () replik: Då vill jag på nytt upplysa om det som jag sade tidigare i ett replikskifte med , nämligen att vi från den socialdemokratiska sidan har varit intresserade av och villiga att diskutera ett kompromissförslag, särskilt mot bakgrund av att det finns en djup misstro. Det finns också stora oklarheter om hur detta kommer att fungera i praktiken. Och det är inte bara vi som har denna uppfattning, utan det är också väl företrätt på den borgerliga kanten, och det finns farhågor om hur detta kommer att fungera. Vi har varit villiga att på nytt ta upp en diskussion just för att se till att skapa en enighet om spelreglerna och formerna för hur vi ska hantera EU-frågorna här i . Men jag kan konstatera att den villigheten har icke funnits hos den borgerliga majoriteten. 12 Tredje vice talman () replik: Jag kan konstatera att det är lite olyckligt att inte har historiken om KU:s behandling förra gången med sig. Det är ett visst problem. Och jag kan inte här stå här och citera ledamöter som inte finns kvar i . Den kompromissvilja som ger uttryck för här har funnits från den socialdemokratiska gruppens sida tidigare och den skulle kunna sammanfattas på följande sätt: Låt oss kompromissa. Vi gör det på vårt vis. Så det fanns inte så stor vilja att kompromissa, utan det fanns stora låsningar, och dem kom vi inte ur. Så låt oss kompromissa. Vi gör det på mitt vis. Den uppfattningen kan man ha. Och jag anser inte att det är så som man kompromissar. 13 (): Vi ska nu fastställa den sista delen av förslaget om i en ny tid. tog vi några beslut där det inte krävdes kvalificerad majoritet. Det gäller till exempel sammanslagningen av utskott och så vidare och en del förändringar av utskottens inriktning när det gäller ärendefördelningen. Vad som återstår är huvudbestämmelserna när det gäller EU-frågorna, och där krävs det kvalificerad majoritet. Det har länge funnits ett behov av att vitalisera EU-debatten i och i utskotten. Oavsett vad man anser om den kompromiss som ska genomföras så innebär den att engagemanget när det gäller arbetet både för som helhet och för utskotten blir större. Och det är väldigt positivt. När det gäller grön- och vitböckerna framför till exempel kritik mot att det ska framföras opinionsyttringar i kammaren som sedan skulle binda regeringen. Faktum är att de inte ska följas av tillkännagivanden till regeringen och därmed kommer regeringen att kunna ha en viss handlingsfrihet i det fortsatta arbetet. Vi använder även en del av vår riksdagstid till att ställa oss bakom opinionsyttringar. Jag kan peka på granskning av regeringen som faktiskt är ett slags opinionsyttring som vi också voterar om i kammaren, eller fattar beslut om, visserligen med den inriktningen att vi lägger det till handlingarna. Det viktiga är att vi får aktiva utskott eftersom hela reformen förutsätter att utskotten är aktiva i processen. Annars finns det, så att säga, en gummiparagraf som ger möjlighet för att träda in, men det centrala och viktiga är att utskotten är aktiva i sitt arbete med EU-frågorna. Det är en omställningsprocess, och det kommer säkert att ta tid innan det finner sin form och den praxis som är viktig. Jag beklagar bara att Socialdemokraterna inte velat delta i kompromissarbetet, utan att de har ställt sig utanför. Därmed har vi en relativt stor minoritet som står utanför förändringen av riksdagsordningen. Men det finns ju tillfällen bakåt i tiden, jag tänker , då även Socialdemokraterna var beredda att köra över en minoritet av motsvarande storlek. Då gällde det något mer allvarligt, nämligen grundlagsförändringarna. Jag ber därmed att få yrka bifall till utskottets förslag. 14 (): EU-medlemskap påverkar i stort sett politikens alla områden. EU:s inflytande över svensk politik växer ständigt i takt med att EU vidgar sina kompetensområden och lägger under sig alltmer makt på de nationella parlamentens bekostnad. Man kan tycka vad man vill om det. Från sida är vi kritiska till utvecklingen att EU blir alltmer överstatligt. Men det är inte alls det den här frågan handlar om. Den handlar om att demokratisera och förbättra arbete inför viktiga avgöranden på EU-nivå och om att komma ifrån en föråldrad organisation. Det är en organisation där viktiga framtidsfrågor processas fram i en alltför liten krets, där EU-debatten här i kammaren lyser med sin frånvaro och där EU-frågorna låses in i och begränsas till något slags utrikespolitiskt område trots att de berör som helhet och samtliga dess utskott. Socialdemokraterna har i sin reservation, och även här i sina anföranden, en rad formalistiska invändningar. Många av dem har sin relevans och visar naturligtvis också på svårigheten att utforma ett lagförslag för ökad demokratisering, transparens och vitalitet i EU-debatten här hemma anpassat efter ett EU-system som till stor del är uppbyggt efter andra principer. I EU finns det gummiparagrafer när det gäller kompetensområdena, det finns en stor tyngdpunkt på och regeringarna genom ministerråden och det finns en stor slutenhet i beslutsprocessen. Det är detta som vi nu försöker balansera genom ett ökat parlamentariskt inflytande. Det är inte alldeles enkelt, och det har sina problem. Jag tycker ändå att betänkandet är ett steg i rätt riktning, och det är väl värt att pröva att beträda den vägen. Tyvärr måste även jag konstatera att bakom den kanonad av motargument som kommer från socialdemokratiskt håll mot beslutsförslaget döljer sig en vilja att bibehålla den nuvarande ordningen den nuvarande slutna ordningen med ett stort handlingsutrymme för regeringen på bekostnad, med en process där kammaren och fackutskotten ständigt är akterseglade i EU-arbetet. Jag beklagar det. Processen när det gäller hanteringen av EU-frågorna i riksdag behöver moderniseras, öppnas, vitaliseras, breddas och demokratiseras. Allt detta går förstås inte att åstadkomma genom ett klubbslag i , men betänkandet är ändå ett steg i rätt riktning. Genom de föreslagna förändringarna åstadkommer vi ändå en ökad öppenhet och en lite bredare representation i . Fackutskotten involveras på ett tydligare sätt i flera EU-frågor innan de avgörs i . Kammaren får en ökad möjlighet att säga sitt. Det är steg i rätt riktning. Därmed vill jag yrka bifall till utskottets förslag. 15 (): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag. Är det en naturlig utveckling som sker i och med att vi antar de förslag som finns på bordet här ? medlemskap i är det rimligt att det nationella parlamentet, , försöker att söka sätt att få inflytande i denna process och inte bara agera expeditionssträcka i redan fattade beslut. Vi kan väl vara ganska överens om att alltmer av det vi gör här i på olika sätt har bäring på sådant som inte beslutas här utan kommer från den europeiska unionen. Detta gäller inte minst det som är parlamentets huvuduppgift, nämligen att stifta lagar. Mycket av den lagstiftning som gäller här i är beslutad i EU. Vad är då mer naturligt än att vi här i hittar sätt att få ett utökat inflytande över våra svenska regeringskrav, åsikter och vår förhandlingsposition i EU-sammanhang? inställning till hur ska få mer inflytande över EU-arbetet har varit att inte är tillfyllest. Vi har velat, och vill, lägga ned och föra över de samråd som där sker till fackutskotten helt och hållet. Ska man ha ett samråd som fungerar måste de riksdagsledamöter som kan och är engagerade i frågorna också vara de som sköter samrådet. Detta resonemang bygger på att EU-politiken är att betrakta som nationell politik, eftersom de lagstiftningsområden som EU har makt över och får mer makt över är sådana som traditionellt har beslutats nationellt. Dagens väntade beslut leder till att det tas ett par steg som vi tycker är bra. Fackutskotten får en större och viktigare roll. I kommer personer som i sina respektive partigrupper har ansvar för sakområdet att kunna delta. Dessutom blir ett antal EU-frågor, grön- och vitböckerna, riksdagsärenden. Det faktum att förslagen utgår från att det i slutändan ska voteras om dessa har diskuterats. Det har sagts, bland annat i vårens debatt, att det skulle försvaga förhandlingsutrymme. Jag har svårt att förstå en sådan inställning. Vad är det för fel på att regeringen följer majoritetsbeslut i ? Det är väl en rimlig demokratisk ordning att regeringen i huvudsak följer de riktlinjer som framtas i . Det kan väl inte vara fel om regeringen agerar bromskloss i förslag som inte gillar. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) Föredrogs betänkande 2006/07:KU4 arbetsformer. 16 (): Jag skulle i mitt anförande vilja beröra två frågor eftersom det är en rad motioner som har besvarats i betänkandet. Den första frågan som jag vill beröra gäller jämställdhetsaspekten i de många frågor som behandlar. saknas det formella instrument för att behandla jämställdhetsfrågor i fackutskotten, utom i arbetsmarknadsutskottet som har ett särskilt uttalat ansvar för jämställdhetsfrågorna. I övriga utskott har jämställdhet blivit allas och ingens ansvar, ofta ingens. Ska man vara lite elak skulle man kunna säga att resultatet är därefter. Könsmaktsperspektivet lyser ofta med sin frånvaro i betänkanden, och den granskning och uppföljning som sker i genomsyras inte precis av genustänkande eller könsuppdelad statistik. Jämställdhet och feminism är ofta på modet i den politiska retoriken, men det är mycket snack och lite verkstad. Ingen riksdagsledamot borde kunna undgå den uppsjö av rapporter som visar att är ojämlikt trots alla vackra ord. Ensamstående mammor har halkat efter ekonomiskt, lönegapet mellan män och kvinnor består, de skattesänkningar som genomförts har framför allt gynnat män i högre inkomstskikt, kvinnor diskrimineras systematiskt inom sjukvården, det satsas mindre på kvinnors fritidsaktiviteter och missbrukarvård än på mäns, könsdiskrimineringen är tydlig inom skola och förskola, insatserna för våldsutsatta kvinnor är mycket bristfälliga, och så vidare. Det finns alltså många anledningar att stärka jämställdhetsperspektivet inom politikens samtliga områden. tror inte på att låsa in de här frågorna i ett nytt riksdagsutskott, men tror inte heller på att låta det vara som det är . Erfarenheten säger att om man vill stärka en fråga eller en politisk aspekt så måste man formalisera ansvaret för den. vill därför ta ett steg mot ett mer formaliserat och tydligt jämställdhetsansvar. Varje utskott måste få ett uttalat jämställdhetsansvar inom sina fackområden. Det kan ske genom en övergripande tilläggsparagraf eller att man i beredningen av sina ärenden åläggs att ta med en jämställdhetsaspekt på alla sina förslag. Vi vill också att det införs återkommande jämställdhetsrevisioner. På så sätt får vi en uppföljning av hur väl utskotten lever upp till det ansvar vi vill ålägga dem och allmänna mätare på om det går bakåt eller framåt för jämställdheten. Den andra frågan nu byter jag ämne som jag vill lyfta fram i denna debatt gäller riksdagsledamöternas arvoden. Även där har en motion. Vi riksdagsledamöter tjänar ju numera nästan . Arvodet har höjts med nästan lika mycket eller mer som en månadslön för åtskilliga anställda i offentlig och privat sektor. Det är för mycket. som arvodena har höjts har inkomstklyftorna i samhället ökat. Vi med högre inkomster kan roa oss med att köpa hemmabiosystem eller gå på dyrbara skönhetsbehandlingar medan de lägst avlönade allt oftare måste ha flera jobb för att kunna försörja sig. Skillnaden mellan städerskan som inte får pengarna att räcka till hur mycket hon än sparar och gnetar och den köpglada övre medelklassen blir allt större, och det är ett problem på flera sätt, ekonomiskt och demokratiskt. Jag skulle gärna veckla in mig i de många aspekterna på varför inkomstklyftorna också är ett demokratiskt problem, varför inkomstklyftorna hänger ihop med det minskade valdeltagandet hos underklassen och många andra aspekter, men det finns inte tid för det just . Men ett viktigt sätt att minska den demokratiska klyftan är att minska skillnaderna i levnadsvillkor mellan politiker och så kallat vanligt folk. Det skulle vara ett litet och symboliskt steg i rätt riktning. vill sänka riksdagsledamöternas arvoden. Det innebär en besparing på detta område, inte stor i budgetsammanhang men ändå viktig i då arbetslösa, sjuka och förtidspensionerade förväntas dra åt svångremmen i och med den budget som den borgerliga alliansen lyckades skapa majoritet för i denna kammare i går. Vi vill att riksdagsarvodena i fortsättningen utgör av basbeloppet, vilket åtminstone innebär en sänkning med per ledamot. Arvodena kommer ändå att vara högre än åtskilliga inkomsttagares månadslöner, men i alla fall. Vi vill dessutom avskaffa de extra tilläggsarvodena för vissa uppdrag som finns . Därmed får vi också ett logiskt och bättre system än det nuvarande, och inkomstglappet mellan heltidspolitikerna och folkflertalet minskar i alla fall något. Därmed, herr talman, vill jag yrka bifall till reservationerna 2 och 3. 17 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1. Självklart står vi bakom den andra Miljöpartireservationen, men för tids vinnande yrkar jag bara bifall till en reservation i betänkandet. Den här nya mandatperioden inleddes med upprop och den allmänna motionstiden, det vill säga för oss valda ledamöter att , den så kallade allmänna motionstiden, lämna enskilda motioner för behandling av . kan ledamöterna bara motionera med anledning av propositioner och skrivelser från regeringen, framställningar från till exempel riksdagsstyrelsen med mera. Motionen får i det senare fallet enbart handla om ämnet i det aktuella dokumentet. Sålunda är riksdagsledamöternas frihet att framföra idéer och förslag starkt begränsad. Allmänna motionstiden skapar en onödigt hektisk och stressad tillvaro för ledamöterna, och de måste prestera dokument på allt de arbetar med bara . Motionsidéer och textutkast ska tas upp mellan ledamöter inom partier och mellan partier om det är flerpartimotioner. Detta system gagnar inte goda förslag och idéer, som på detta vis rimligtvis sparas i byrålådan i avvaktan på nästkommande höst och nästa allmänna motionstid. Inte att förglömma är att politiken är beroende av medierna för att kunna få ut sina idéer och kunna skapa debatt i samhället. Genom att låta alla partier slåss om medieutrymmet skapas en kontraproduktiv situation för alla parter. Dessutom, herr talman, skulle de anställdas situation avsevärt förbättras, då de skulle kunna få ett jämnare arbetsflöde utan att drabbas av en enorm stress- och prestationssituation en gång . Vi menar att den allmänna motionstiden under dessa få veckor varje höst försämrar arbete och riksdagsledamöternas möjlighet att fullgöra sitt förtroendeuppdrag. Därför vill vi att ett system med löpande motionstid införs. Att möjliggöra för respektive ledamot att motionera skulle underlätta ett levande demokratiskt arbete och möjliggöra att kreativa förslag kan vinna gehör. En annan fråga som jag också vill ta upp, som även belyste, är våra egna arvoden. I fasta priser har arvodet för riksdagsledamöterna ökat . Detta är inte rimligt. En växande klyfta mellan väljare och valda är ett stort problem för demokrati. Utvecklingen har sannolikt flera orsaker, och det kommer att krävas många olika åtgärder om utvecklingen ska vändas, men en av de enklaste åtgärderna är att sänka politikerlönerna. Riksdagsledamöternas arvoden är inte speciellt höga internationellt sett, men det är inte otroligt att de inte allmänt är accepterade i folkdjupet. De riskerar att göda ett missnöje som bidrar till att stärka populistiska rörelser, och de undergräver förtroendet för både oss politiker och politiken i sig. , som beslutar om riksdagsledamotsarvodena, är en myndighet under . Ledamöterna i nämnden utses av riksdagsstyrelsen. Det man vinner på det här systemet är att man själv som enskild riksdagsledamot inte behöver försvara arvodeshöjningarna. Jag som enskild ledamot kan bekvämt två mina händer med hänvisning till den självständiga arvodesnämndens beslut. Därför anser vi i att det här systemet behöver förändras. I stället bör fatta beslut om riksdagsledamöternas arvoden efter förslag från arvodesnämnden, till exempel. Det kan vara ett sätt. Eftersom det är vi riksdagsledamöter som ska ta emot arvodena bör vi själva vara beredda att fullt ut ta beslutet om arvodenas storlek. Sedan finns det naturligtvis annat som kan förbättras i det här systemet. Ett sätt att slippa lägga tid och kraft på att ständigt diskutera den här frågan i kammaren är att ta en typ av principbeslut om att koppla politikerlönerna till prisbasbeloppet, till exempel. Det kan vara en modell. Det beloppet kan då skrivas upp i takt med den ekonomiska utvecklingen i samhället. Det vore onekligen en ganska elegant lösning på problemet. Det skulle naturligtvis finnas ett starkt signalvärde i att ledamöter tog ett beslut om att sänka sina arvoden med i runda slängar . Jag tror inte att man ska underskatta denna signaleffekt, som det svenska politiska systemet behöver. finns det alltså en klar pedagogisk fördel med att koppla riksdagsarvodets storlek till exempelvis prisbasbeloppet. 18 (): Låt mig börja med, så att jag inte glömmer det, att yrka bifall till utskottets ställningstagande i det här betänkandet, arbetsformer, KU4. Vi socialdemokrater har inga reservationer i det här betänkandet, men däremot ett särskilt yttrande. Trots att vi inte har några reservationer skulle jag vilja ge några kommentarer, dels till vårt särskilda yttrande, dels i en annan fråga. Vårt särskilda yttrande kan ses som en röstförklaring. I betänkandet KU4 avslås ju en motion från rörande arbete med EU-frågor. Vi kan från vårt håll instämma i delar av resonemang, men inte i allt. Hanteringen av dagens två betänkanden kan möjligen ses som lite märklig. Jag får väl ta på mig ansvaret, eftersom jag i någon mening kanske bidragit till det. Sakfrågan, arbete med EU-frågor, behandlades ju i det betänkande som vi avslutade, men behandlas den motion som rör samma sak. Det är klart att det hela då blir lite knepigt. I den tidigare debatten har vi redovisat vårt ställningstagande i förhållande till majoritetens förslag, alltså det vilande förslaget om ändringar i riksdagsordningen, vilket också framgår av vår reservation till det tidigare betänkandet, KU3. Vi avstår därför från att lägga fram samma yrkanden här och , även om vi naturligtvis har samma uppfattning nu som när vi behandlade det tidigare betänkandet. Trots detta känner jag ett behov av att få göra några reflexioner, även om det i någon mening kanske blir en upprepning av vad som framkom . För min del känns det naturligt att den nya majoritet som formades vid höstens val vill få genomslag för sin politik. Det har jag full förståelse för, även om jag inte sympatiserar med innehållet i förslagen. Personligen tycker jag att det dock förtjänar att framhållas att det finns situationer där det är önskvärt att samla bredare majoriteter. Framför allt tjänar strukturfrågor på att inte förändras när vi byter majoritet i . Jag har svårt att förstå den något bristande viljan till att få en bred uppgörelse om procedurfrågor, alltså frågor om spelregler för arbetssätt.