prot · GT0986 · 2006-03-14 00:00:00 — Justitieministern höll här ett brandtal för brottsoffrens integritet och sade att vi verkligen ska inskränka brottslingarnas personliga integritet, att det också är en målsättning för att man förändrar balansen och att det är viktigt att man har den här avvägningen mellan eventuella brottsoffers integritet och brottslingarnas personliga integritet. Om den avvägningen verkligen vore så viktig som framhöll i talarstolen borde det också i rimlighetens namn ha varit viktigt att se till att fick möjlighet att granska om avvägningen är riktigt gjord och hur man gör avvägningen. Om det vore så viktigt som justitieministern säger borde man inte för när man lägger fram ett buggningsförslag till Lagrådet få exakt samma kritik, för att man i förslaget inte har kunnat påvisa behovet och effektiviteten. Tyvärr motsäger justitieministern sig själv. Det är oerhört viktigt att den här avvägningen görs, men så länge regeringen inte kan presentera det mer än i allmänna ordalag, om den ökade brottsligheten och den ökade terrorismen, och inte kan vederlägga effektiviteten i de åtgärder man vidtar och balansen mellan den personliga integriteten och effektiviteten är det heller inte rimligt att man genomför förslagen. Jag har då en fråga till justitieministern. Det låter som att det är fullständigt omöjligt att nu bekämpa brottsligheten om man inte inför det här. Hur ser skillnaden ut i uppklaringsprocent mellan till exempel och ? Hur ser uppklaringsprocenten ut när det gäller den grova brottsligheten? Har man kunnat minska den grova brottsligheten i de länder där man har infört den här metoden på ett sådant sätt att det har stärkt den personliga integriteten för övriga i samhället? Det finns inget sådant underlag, och det finns ingen sådan statistik. Det gör att det är ännu större anledning att föra den här debatten. Det borde vara viktigt även för justitieministern att påpekar att det vore rimligt att man är något försiktig och att man verkligen gör de här avvägningarna noga. Det borde vara rimligt att justitieministern också lyssnade på , och Lagrådet. Det är väldigt många som har kritik mot hur det här utformas och hur de här avvägningarna görs. Men uppenbarligen är justitieministern inte beredd att lyssna på den kritik som finns. Jag hoppas ändå att denna debatt kan bidra till någonting. Jag har också en rent konkret fråga till justitieministern, och den har varit uppe i debatten. var emot, eftersom man skulle få bugga läkarmottagningar och så vidare. har man tydligen kommit överens om att man ska undanta dem, medan man fortfarande håller öppet för tidningsredaktioner och tv-redaktioner. Argumentet har varit att brottslingar inte ska kunna starta en tidning, och därför är man beredd att öppna för att även kunna bugga där. Vilka garantier har justitieministern för att ett mc-gäng inte öppnar en läkarmottagning och på så sätt kan undkomma detta? Det är den typen av argument som justitieministern använder. Varför kan inte justitieministern låta det här bli grundligt utrett, så att alla olika synpunkter får komma fram? 26 (): Jag lyssnade självklart på justitieministerns inlägg, och jag kunde inte höra så mycket om de prioriteringar jag efterlyste mellan å ena sidan de repressiva förslagen och å andra sidan integritetshänsyn, rättssäkerhet och så vidare. Om det hade varit så att vi nu uppfinner tvångsmedel, som justitieministern sade, som träffsäkert kränker integriteten bara för de grova brottslingarna hade det varit ganska enkelt. Men justitieministern har inte lyckats övertyga oss som sitter här om att det blir fallet. Lagrådet har inte varit övertygat, och inte heller JO, enligt vad vi kan läsa på TT . Jag undrar: Var finns balansen? Vi har förslag om buggning. Vi har preventiva tvångsmedel. Vi har datalagring. Vi har samarbete mellan militär och polis. Vi har förslag på gång om skyddsidentiteter. Där måste man alltså fråga sig: Var finns balansen? Var finns prioriteringen? Vad är det för ett samhälle vi bygger? Varför ska integritetshänsyn, rättssäkerhet för den enskilde som blir utsatt och parlamentarisk kontroll konsekvent komma på efterkälken? Varför är det så rasande bråttom med de repressiva förslagen? Varför måste förslagen om integritet, rättssäkerhet och parlamentarisk kontroll vänta, om de nu blir av? Det finns, som alla vet, en lång och mörk historia i det här landet av registrering och övervakning. Många tusen oskyldiga drabbades . Det har vi kunnat läsa bland annat i rapporter. Det får inte hända igen. Integritet, rättssäkerhet och parlamentarisk kontroll är oumbärliga. De utgör grundstenar i ett demokratiskt samhällsbygge. Det vore av värde om justitieministern ville kommentera prioriteringen. 27 (): Jag tar avstånd varje gång det sker ett bombattentat eller turistattentat i islams namn. Det är inte så att jag hejar på människor som vill spränga en bomb där det finns oskyldiga som dödas. Min rädsla gäller hur detta kommer att missbrukas, hur detta kommer att drabba många människor i vårt land som utsätts för diskriminering på olika sätt, på arbetsmarknaden, bostadsmarknaden eller krogar listan kan jag göra väldigt lång i mötet med olika myndigheter, i skolan, hos . Jag befarar att svenska muslimers ställning i vårt land ska försvagas ännu mer. Det här förslaget kommer verkligen att isolera dem. Det kommer verkligen att få dem att känna sig mer otrygga. Fler kommer att välja ett liv i utanförskap frivilligt. Vart tog min socialdemokratiska vision vägen om ett öppet samhälle för alla? Den riskerar att förbli en vision. Låt inte rädsla styra våra liv och forma vårt samhälle! 28 (): Justitieministern säger ungefär så här: Det är ju bara integriteten för grova brottslingar, mördare och terrorister som kommer att inskränkas. Därigenom kan andra människors integritet utvecklas positivt. Det var just den typen av argumentation som vi inte kan lägga till grund för lagstiftning på det här området. Det är just därför vi har dessa restriktioner i grundlag och , för att undvika att bygga vår lagstiftning på den typen av argumentation. Med den typen av argument kan du nämligen motivera vad som helst. Det är så man motiverar dödsstraffet. Det är så man motiverar förslag om att tillåta tortyr i , exakt med den typen av argumentation. Justitieministern är självfallet inte för dödsstraff eller tortyr, men den typen av argumentation kan vi inte tillåta oss att bygga lagstiftning på. Därför finns de restriktioner som tvingar oss, här i och i regeringen, att göra avvägningarna mot de grundläggande fri- och rättigheterna, mot vikten av personlig integritet. Regeringen har inte gjort den avvägningen, påstår jag. Man har inte visat att de föreslagna medlen är effektiva, man har inte visat att det inte finns andra medel, man har inte visat att de är proportionerliga, och man har definitivt inte visat att de är nödvändiga. De ska vara nödvändiga för att kunna införas. Slutligen har jag en annan anmärkning. Jag sitter i . Ett av våra uppdrag är att se över möjligheten eller behovet av en författningsdomstol, en konstitutionsdomstol. Socialdemokraterna och har varit och är motståndare till en sådan modell med mycket goda skäl. Men jag undrar hur lätt det kommer att vara för mig, , och andra som har den uppfattningen i att vidhålla uppfattningen att vi inte behöver någon författningsdomstol om regeringen tar så lätt på de här frågorna. 29 (): Jag är inte jurist till professionen. Jag är kulturvetare, och jag fungerar som lärare. Jag har studerat vad som inträffar när man ökar kontrollen i en vanlig skolklass. Vi håller på att öka kontrollen och övervakningen i samhället totalt. Människor som är övervakade, vare sig de är skyldiga eller oskyldiga, börjar dölja sig, och det värsta av allt oskyldiga och osäkra människor. De börjar gömma saker, därför att de trots allt någonstans har känslan av det viktiga i att ha det personligt, i att ha den integritet som är ett individuellt begrepp för många och fungerar på så många olika sätt. Vi värnar om ett öppet demokratiskt samhälle där det fria ordet kan fungera, där man vågar kritisera och där man vågar lägga fram synpunkter som kanske kan vara mycket kontroversiella eller subversiva. Med en ökad övervakning ser jag att vi skapar ett samhälle med rädda människor, med människor som gömmer saker. Jag vill inte vara med och skapa ett sådant samhälle. Jag tror att det som motvikt mot hela den repressiva lagkanonad som vi har sett är mycket viktigt att vi slår fast en gräns för människans integritet inom vilken man kan känna sig säker och trygg. Det här var, fru talman, en något filosofisk utläggning, men likafullt är det de tankarna som styr och formar det samhälle som vi vill ha och leva i. Många andra detaljer kan vi ändra på, men människors känslor inför ett samhälle är lite svårare. 30 (): Justitieministern säger att han välkomnar integritetsdebatten som han inte går in i den, som han ställer sig utanför den. I stället får vi en svepande argumentering om varför man behöver göra de här inskränkningarna. Med samma logik som justitieministern motiverade detta med i sitt förra inlägg skulle man kunna motivera vilket tvångsmedel som helst. Med den logiken kan man motivera vilken omfattning som helst, för det säger ingenting om effekterna eller om den viktiga balans vi har pratat om. Självklart måste man vid varje enskilt fall där man funderar på att införa tvångsmedel kunna övertyga om att man behöver göra just den åtgärden och de inskränkningarna. Regeringen har inte lyckats med det. hade en fråga om prioritering. Den fick han inte svar på. Jag hade också en fråga som handlade om balansering när det gäller att inskränka fri- och rättigheter å ena sidan och att stärka och vidga fri- och rättigheter å andra sidan. Vi får inget svar. Jag tycker att det sades på ett väldigt bra sätt av flera av mina meddebattörer här: Låt inte människors rädsla styra politiken, utan låt öppenhet, demokrati och grundläggande fri- och rättigheter styra politiken! 31 Justitieminister (): Rättssäkerheten påverkas också. Det handlar inte bara om att man får fram bevis mot personer som är skyldiga. Personer kommer också att kunna konstateras oskyldiga på ett tidigare stadium. Vi stärker alltså även rättssäkerheten med att få fram ännu fler bevis i brottsutredningarna. Det talas om behovet, om det verkligen behövs i till exempel terroristbekämpningen. Det har hänt en del sedan Lagrådet sade att det nog inte finns någon överhängande risk. Även om det här inte i första hand är till för att bekämpa terrorismen det är det inte; vi har trots allt inte den situationen i ska det förstås också kunna användas, liksom i andra länder. Jag tror att alla de anhöriga till dem som dödades i eller 2005 är levande bevis på att det trots allt finns en risk. Men jag tror att det finns ännu tydligare för dem som i har drabbats av utpressning av personer som ägnar sig åt grov organiserad brottslighet. De skulle var och en kunna berätta vad det skulle innebära för dem att slippa det lidandet. Jag tror också att vi ska beakta lite hur det kommer sig att personer som begår grova brott flyttar från till . tog upp den liknelsen. Är det en utveckling som vi vill ha? Nej, det är det inte, utan vi ska fortsätta med den här avvägningen. for i väg lite med dödsstraff och tortyr och sade att man inte kan använda den här integritetsavvägningen för i så fall har man indirekt, även om man inte är för det, kunnat ge legitimitet åt sådant. Nej, vi ska inte införa tortyr och dödsstraff. Det tycker ingen. Men vi ska fortsätta att ha en intresseavvägning. Om vi inte har det, , bör vi avskaffa telefonavlyssning, för det är också en avvägning. Då ska vi se till att polisen inte får ta DNA-prov, för det är också en avvägning. Då ska vi se till att fingeravtryck inte får tas, för det är också en integritetskränkning. Det är ingen som ifrågasätter de sakerna. Vi ska dock vara medvetna om att det är just den intresseavvägningen vi gör. Vi ska inte tillåta de saker som diskuterades här tidigare. Däremot ska vi tillåta polisen att använda buggning på samma sätt som i nästan alla övriga europeiska länder. Man talar om . Jag tycker faktiskt inte att , och är länder som utmärker sig genom att bryta mot . Inget land i skulle över huvud taget vid ett enda tillfälle ha fällts för att man använder buggning. Vi ska ligga i samma linje som de övriga nordiska länderna. Vi ska fortsätta att bedriva detta arbete med respekt för den personliga integriteten och rättssäkerheten. Vi ska se till att vi kan bekämpa den grova organiserade brottsligheten som vi stärker integriteten. Men vi ska inte stanna upp på det ena området. Skulle vi stanna upp exempelvis med brottsbekämpningen därför att vi arbetade för att stärka den personliga integriteten och rättssäkerheten skulle vi inte kunna se till att polis och åklagare fick ett enda redskap till. Vi arbetar tillsammans med dessa saker. Detta innebär inte att vi ska stanna upp med den andra sidan, utan de ska fortsätta hand i hand. Vi ska se till så att detta arbete drivs vidare. Det ska inte bli så att utmärker sig på något sätt, varken åt ena eller andra hållet, men vi ska se till så att polis och åklagare i får samma medel som till exempel i , och . Det är fullkomligt orimligt att diskussioner anse att vi nu måste utreda det här. Det är ju inte sant, vänsterpartister! Det är inte så att ni funderar på att införa detta , utan ni vill stoppa det helt och hållet. Det här är bara ett skenargument. Jag har respekt för det. Men säg i stället som det är, så kommer jag att ha ännu större respekt! 32 (): Jag måste säga att det är sorgligt att justitieministern fortsätter att använda sig av denna typ av argumentation. Det låter väldigt enkelt när justitieministern säger att om vi bara inför de här och de här medlen så kommer vi att kunna bekämpa den grova brottsligheten och förhindra att vi får brottsoffer. När justitieministern använder sig av de anhöriga till terroristattentatsoffren i blir det bara sorgligt. Både och har ju faktiskt buggning. De har möjligheten att använda sig av detta tvångsmedel men har ändå inte haft möjlighet att förhindra den här typen av brottslighet. Problemet för är inte behovet av att skydda brottslingars integritet. När det gäller telefonavlyssningen har uppgifterna varit lite olika, men vi vet att den i av fallen om jag är snäll har haft effekt för utredningen. av telefonavlyssningen gäller faktiskt människor som inte blir fällda eller dömda för något brott. Vi vet att buggningen kommer att omfatta ännu fler människor. Eftersom det handlar om rumsavlyssning kommer alla människor som befinner sig i området att bli avlyssnade. I den tidigare telefonavlyssningen har vi alltså en effektivitet på . Vad blir effektiviteten om vi räknar på hur många som blir avlyssnade för att man ska kunna fälla någon för brott? Det är ju den avvägningen som vi diskuterar. Oavsett om anser att detta är positivt eller inte säger att kommittén bör få titta på detta, och det är ju samma majoritetsförhållande i kommittén. Det är en parlamentariskt tillsatt kommitté där det sitter representanter för alla partier. Det vore väl ändå rimligt att de fick göra den här granskningen. 33 Justitieminister (): Det är riktigt att man inte kunde förhindra de två dåden. Men det är massor av andra attacker som man har klarat av, och därigenom kanske det finns människor som lever som annars inte hade levt. Det är väldigt viktigt att komma ihåg. Som jag sade har den här frågan utretts väldigt noga. Lagrådet var också kritiskt till det nuvarande förslaget. Det är framför allt på två punkter vi inte delar Lagrådets synpunkter annars är vi väldigt glada för de synpunkter vi har fått och har anpassat oss till dem nämligen att vi vill kunna använda buggning även när det gäller grova sexuella brott, det vill säga koppleri och så vidare, och utpressningsbrott. Det är den avgörande frågan. Det har räknats upp remissinstanser. Här tycker vi likadant som den absoluta majoriteten av dessa. Att vi på någon punkt går emot Lagrådet har faktiskt hänt förut. Det var inga protester från när vi till exempel inrättade en ny instansordning för utlänningsärenden. Då var Lagrådet skarpt kritiskt och avstyrkte rakt av. Då var det inte så viktigt med Lagrådet. Vi har däremot lyssnat till det här förslaget. Vi har också varit väldigt noga med att se till att detta har utretts ordentligt, och det har det gjort. Vi är glada att det är så starkt demokratiskt förankrat. Det brukar ju sägas att detta är en kontroversiell fråga. Så där oerhört kontroversiell tycker jag faktiskt inte att den är när av de svenska medborgarna är för. Faktiskt anser också av vänsterpartisterna att vi ska ha buggning. Det tycker jag också talar sitt tydliga språk. För den sakens skull ska vi dock inte glömma bort de viktiga aspekter som lyfts fram av er alla här. Vi är helt överens om att om man ökar tvångsmedlen måste man också öka kontrollmekanismerna. Man kan inte bara luta sig bakåt och säga: Det här ordnar sig väl. Vi har väl så hederliga poliser. Det begås väl inga misstag. Nej, när vi ökar dessa tvångsmedel ska vi också öka kontrollen. Det gör vi också nu med den här skrivelsen till och med den särskilda parlamentariska nämnd som ska få till uppgift att just se till att detta används på rätt sätt och, inte minst, att det verkligen blir så effektivt som polis, åklagare och andra nu säger, både i och i andra länder. Självklart måste vi följa upp detta; vi kan inte bara förlita oss på det. Detta arbete ska fortsätta hand i hand. Sedan ska göra sitt, som alltså inte handlar om enskilda lagförslag utan om samhället i stort. Vi ska fortsätta att göra detta. Jag kan bara hoppas att vi kan fortsätta det fina samarbete som vi ändå har med och i dessa viktiga frågor. Sedan kan det vara någon fråga där vi inte är överens. Jag tycker dock att vi har lyft fram just integriteten och rättssäkerheten, och det har vi gjort tillsammans. Tack ska ni ha! Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2005/06:281 om falska fakturor 34 Justitieminister (): Per har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa småföretagares rätt så att de slipper betala falska fakturor mot bättre vetande. Jag skulle vilja börja med att hålla med Per om att så kallade bluffakturor utgör ett stort problem i dagens samhälle. Sådana fakturor utgör inte bara ett problem för de företag, enskilda eller föreningar som får ta emot dem utan motverkar också den seriösa verksamheten i de branscher där bluffakturorna främst förekommer. Både näringsidkare och konsumenter drabbas således av olika typer av besvär när de får krav på betalning avseende något som de aldrig har beställt. Att försöka komma till rätta med detta problem är en viktig fråga. Vad avser den grundläggande frågeställningen tycks jag och Per vara helt överens. I sak är det viktigt att slå fast att ingen är skyldig att betala för en vara eller tjänst som inte har beställts. Och det är den som påstår att ett avtal har ingåtts som har bevisbördan för det. Det är därför viktigt att den enskilde bestrider, det vill säga gör invändningar mot, så kallade bluffakturor. Jag vill också understryka att förfarandet att skicka fakturor för varor eller tjänster som inte har beställts kan vara straffbart. Under vissa förutsättningar kan det vara fråga om bedrägeri enligt . Därutöver är det enligt den marknadsrättsliga lagstiftningen förbjudet för en näringsidkare att skicka bluffakturor. En ansökan om betalningsföreläggande registreras hos kronofogdemyndigheterna i den så kallade betalningsföreläggande- och handräckningsdatabasen. Men det är viktigt att framhålla att uppgifter om så kallade betalningsanmärkningar inte tillhandahålls av kronofogdemyndigheterna utan av privata kreditupplysningsföretag. Sådan verksamhet regleras i kreditupplysningslagen. Enligt den lagen ska uppgifter som är oriktiga eller vilseledande uteslutas ur kreditupplysningsregistren och kan därefter inte ligga till grund för betalningsanmärkningar. Det är Datainspektionen som har att övervaka att så sker. Även om den grundläggande lagstiftningen på civilrättens, straffrättens och marknadsrättens områden innehåller bestämmelser som kan tillämpas vid utsändande av bluffakturor räcker inte detta. Också andra initiativ måste tas. Här kan särskilt nämnas åtgärder som vidtas av , samt det arbete som bedriver mot bluffakturor. Jag kommer noga att bevaka det arbete som bedrivs för att säkerställa tillämpningen av gällande regler. Om det skulle visa sig nödvändigt med ytterligare lagstiftningsåtgärder kan jag komma att ta initiativ till sådana. Och här kan jag nämna att vi i , med anledning av tillkännagivande om fakturaskojeri , har påbörjat ett arbete med inriktning på att obefogade ansökningar om betalningsförelägganden ska kunna leda till skadeståndsskyldighet för sökanden. 35 PER (): Jag tackar justitieministern. Vi har en gemensam grundsyn i många av de här frågorna. Bluffakturorna är ett stort problem för småföretag, kanske mer än för andra eftersom de sällan har en juridisk avdelning så som många stora företag, men naturligtvis även för föreningar och privatpersoner. Jag håller med om att det inte finns någon skyldighet att betala och att man ska bestrida. Jag håller också med om att det kan vara olagligt att skicka ut bluffakturor och att det kan vara straffbart. Om detta är vi alltså överens. Ministern har en resonerande attityd, och därför skulle jag vilja övertyga ministern om att det nog behövs åtgärder . Vad som sker är lite grann av vi ska egentligen inte använda engelska uttryck chicken race där den som är mest uthållig vinner. Det stämmer tyvärr i många av de här fallen. Det handlar ofta om att någon skickar ut en faktura som är kryddad eller falsk och som bestrids av företaget eller föreningen. Fakturan beläggs senare med betalningsföreläggande från kronofogdemyndigheten. Även det bestrids av företaget. Sedan avgörs det hela i tingsrätten. Men är det fråga om en bluffaktura eller en kryddad faktura brukar ofta den som fakturerat, precis innan tingsrättsförhandlingarna, dra tillbaka den. Här kommer problemet. Trots att alltså själva kravet har fallit kvarstår anmärkningen om ansökan om betalningsföreläggande hos kronofogdemyndigheten. Det är här som det är ett problem. medger inte myndigheten förtida gallring av en sådan uppgift då detta uppgetts leda till att intern kontroll omöjliggörs på grund av handläggningen. Det handlar också om statistik över ärenden, att den skulle kunna bli felaktig. Då blir det bara för företaget att klaga hos länsrätten och sedan hos kammarrätten, om det skulle behövas, för kronofogdemyndigheten insisterar på att ha kvar uppgifterna för sin statistik. Det är här som jag har en fråga till justitieministern. Är statistik på kronofogdemyndigheten viktigare än upprättelse för företag och företagare som haft problem med att ha blivit utsatta för falska eller kryddade fakturor? Det är egentligen här problemet ligger, inte någon annanstans. Ska de här företagen framstå som dåliga betalare fastän de egentligen är brottsoffer och har blivit utsatta för en falsk faktura eller en kryddad sådan? 36 Justitieminister (): Vi ska inte behöva upprepa det vi är överens om. I den konkreta frågan är det så att uppgifterna i kronofogdemyndighetens databas om betalningsföreläggande som utgör betalningsanmärkning bara gäller en ansökan det är inte en betalningsanmärkning. Det är uppgifter som finns i kreditupplysningsföretagens databas. Om det är klarlagt att det finns en sådan uppgift i ett kreditupplysningsregister som har sin grund i en bluffaktura ska den uppgiften rättas och raderas ur registret. Därefter finns det ingen betalningsanmärkning kvar heller hos kreditupplysningsföretaget som kan ligga till grund för en betalningsanmärkning eller till en negativ kreditbedömning. Det finns alltså heller ingen betalningsanmärkning hos kronofogden där man kan gå in och se att någon har varit sen. Det är bara själva ansökan, inte en betalningsanmärkning. 37 PER ():