prot · GT0963 · 2006-01-27 00:00:00 — Jag tror också att vi är överens om bilden av och hur det ser ut där. Jag delar gärna med mig av en del av de intryck som jag fick från resan. Jag kände att är ett land som verkligen skulle kunna utvecklas snabbt i positiv riktning. Man har mycket stora oljeinkomster som formligen strömmar in i landet. De kommer också att öka väsentligt . Tillväxten i landet är oerhört hög. Men, som vi alla vet, löser inte tillväxt i sig några problem, utan vad som krävs är naturligtvis också demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. Det krävs ett politiskt ledarskap som också fördelar de resurser som kommer in i landet så att man får både en social och ekonomisk utveckling för hela befolkningen. Där har vi nog samma uppfattning, att det finns mycket allvarliga brister i . Till detta kommer också den konflikt som landet har och har haft med . Det är ingen akut konflikt såtillvida att det är en väpnad konflikt just , men , och det var också ett av skälen till att jag reste dit, är det land som har det största antalet internflyktingar i världen per capita sett. Man har alltså över 800 000 människor som lever som internflyktingar i landet. Jag tror att vi nog är väldigt överens om den bilden. Däremot vet jag inte riktigt om vi är överens om bilden av att det inte är politiker det är inte jag, regering och riksdag som fattar beslut och gör bedömningar i enskilda ärenden. Det är någonting som myndigheterna och domstolar gör. Vad som är välgrundad fruktan för förföljelse är inte något som jag kan säga i det enskilda ärendet. Det kommer att vara en domstol som tittar på detta och fattar beslut i enskilda ärenden. Den skillnaden kan eventuellt finnas i våra uppfattningar. 41 (): På just den punkten finns inga skillnader i våra uppfattningar. Jag har varit en stor tillskyndare av att asylprövning ska ske i domstolar, det vill säga ske självständigt från politiker. Vi ska komma bort från att till exempel regeringens praxisbeslut påverkar bedömningen av ett enskilt asylärende, att vi ska få en bra lagstiftning som tolkas i domstol. Det har jag varit en stor tillskyndare av. Politikers uppgift är att uppmärksamma missförhållanden, att uppmärksamma när det finns problem, att se och möta människor som känner att de inte har blivit tagna på allvar i en process, att se och möta människor som till exempel har fått ett avslag när de menar att de hyser välgrundad fruktan för förföljelse. I just det fall, som jag inte på något sätt bad migrationsministern kommentera, men tog upp som exempel på de problem jag lyfte fram i min interpellation, hade vi en bisarr situation. Människan bedömdes av svenska polismyndigheter uppenbarligen riskera förföljelse i men skulle avvisas till det land där en regim vill förfölja honom och andra politiskt oppositionella. Jag har haft ett antal interpellationsdebatter med . De är alltid trevliga. Vi har oftast en god ton oss emellan, och vi kan försöka hitta lösningar. och Socialdemokraterna har dessutom lyckats få ett samarbete inom vissa avgränsade områden inom migrationspolitiken. En sak som jag skulle önska är att migrationsministern svarar på de frågor som ställs. Jag ställde i mitt första inlägg, och också i min interpellation, en fråga som jag ändå tyckte var ganska tydlig och avgränsad. Den handlade om migrationsministerns resa till . Migrationsministern sade i sitt interpellationssvar att huvudsyftet var att se vad som driver människor på flykt, att få en bild av den allmänna situationen i landet. Det väckte så klart ett hopp. Den bilden har uppenbarligen saknats på de svenska utlänningsmyndigheterna där man har fattat en del beslut om asylsökande från . Jag frågade om det också fanns ett syfte med resan att göra det möjligt eller lättare att avvisa människor till detta land som bryter mot de mänskliga rättigheterna. Diskuterades återtagandeavtal eller andra åtgärder för att människor från som har sökt asyl ska kunna avvisas dit? Det önskar jag ett svar på. När svarade på mitt förra inlägg underströk hon att jag och hon är överens om mycket. Det finns säkert mycket vi är överens om, bland annat verkar vi vara överens om den situation som råder i , även om jag med ytterligare eftertryck kan betona de ganska konstanta övergrepp mot de mänskliga rättigheterna som sker mot politiskt oppositionella, mot personer från etniska minoriteter, mot armenier som lever i och också mot den svåra situationen för internflyktingarna i landet. Problemet är att insikten som jag och verkar vara överens om inte har avspeglat sig i många av de beslut som har fattats av svenska utlänningsmyndigheter. Man har avvisat människor som enligt den svenska asylpolitiken torde vara att betrakta som flyktingar från det landet. Man har inte gått närmare in på situationen i utan ganska kort avskrivit de uppgifter som har kommit från asylsökande och deras ombud. Därför kvarstår ytterligare en fråga: Kommer migrationsministern att vidta några åtgärder för att göra klart för de svenska utlänningsmyndigheterna hur situationen är i ? 42 Statsrådet (): Jag uppskattar också interpellationsdebatterna med . Jag tycker också att de är intressanta och har en bra ton. Men det är ändå frågan om politikernas uppgift och politikernas ansvar som jag tror att vi ser något annorlunda på. är en stor tillskyndare av den stora reformen. Det betvivlar jag inte! I den nya reformen har också drivit, precis som vi andra, att man måste få bort att regeringen fattar beslut i praxisärenden, det vill säga att regeringen över huvud taget inte ska ha något inflytande över vilka beslut som fattas i enskilda ärenden. Regeringen har en mycket liten och begränsad möjlighet. Det är egentligen bara i de fall när regeringen får ett ärende överlämnat till sig. Men också den delen kommer att försvinna. säger att politikernas uppgift är att uppmärksamma missförhållanden. Ja, precis just det. Politikernas uppgift är att uppmärksamma missförhållanden. Vad ska då politiker göra? Jo, då ska politiker inte gå till domare, domstolar och myndigheter och säga att det nu ska fattas beslut om människor från på just det här sättet. Politikernas uppgift är att förändra lagstiftningen. Utifrån den analys som gör av förhållandena i , på vilket sätt vill förändra den lagstiftning vi har ? Det är det som vi måste diskutera. Sedan är det frågan om beviljandegraden. Det är helt riktigt att i är det en låg andel som beviljas flyktingstatus. Det vet jag har oroat mycket, men det har också oroat mig. Det var därför som jag och regeringen gav utredningen i uppdrag att titta på detta. Är det så att vi ligger lågt när det gäller beviljandegraden och flyktingstatus? Det visade sig att det var så. Vi ligger lägre än många andra länder. Men utredningen visade också att vi ligger betydligt högre när det gäller beviljandet av uppehållstillstånd. Utredningen visade att vi är det land i världen som har beviljat flest uppehållstillstånd . Det är svårt att göra sådana jämförelser. Om man konstaterar att det förekommer förföljelse i ett land betyder det naturligtvis inte att hela befolkningen oftast inte är förföljd. Det kan betyda att hela befolkningen är utsatt för en väpnad konflikt. Det är en helt annan sak. Men förföljelsen riktar sig ofta till specifika grupper. Sedan är det myndigheter och domstolar som måste bedöma just den här personen. Riskerar just den här personen som står framför oss förföljelse om personen återvänder till ? Vad som med förmodligen stor säkerhet kan sägas är att just den här personen som kommer från riskerar att hamna i en svår social och ekonomisk situation. Det kan man säga. Men är det förföljelse eller inte? Det är myndigheternas uppgift att bedöma. 43 (): Jag och kan diskutera innehållet i utredning vid många tillfällen. Vi kommer säkert att göra det. Jag är lite rädd att det blir en sanning att är världens mest generösa land. som har studerats har antalet människor som har kommit till successivt minskat. Flyktingströmmarna i världen har ökat på grund av ökade oroligheter, miljökatastrofer och annat. Men andelen som har haft möjligheten att ta sig till EU och har minskat på grund av transportörsansvar, flygplatsagenter och andra olika åtgärder som EU har vidtagit för att minska möjligheterna att ta sig hit. Av dem som väl kommit hit har andelen som har fått uppehållstillstånd minskat från i början till , vilket gör att tioårsperioden ger en lite snäv bild att studera eftersom det ser så helt annorlunda ut i slutet än i början. Jag tänkte göra någonting som tydligen inte ligger för , nämligen svara på hennes fråga. Hur ska man ändra den svenska lagstiftningen? Vi har väckt många motioner med förslag om hur den svenska lagstiftningen ska och kan förändras, för att försöka både ge fler människor som faktiskt flyr från förföljelse möjlighet att stanna och ge fler människor som flyr från andra fruktansvärda situationer möjlighet att stanna. Det finns många sådana yrkanden om hur lagen kan förändras som har avslagits av en riksdagsmajoritet. Jag blir lite förvånad att migrationsministern inte svarar på en väldigt konkret fråga. Jag ställde två konkreta frågor, och den ena var om man skulle kontakta utlänningsmyndigheterna och förklara situationen i . Det kommer man uppenbarligen inte att göra. Det sades inte rätt ut, men det var så jag förstod svaret. Den andra frågan var: Under resan till , diskuterades det då åtgärder för möjlighet att återta flyktingar till detta land som bryter mot de mänskliga rättigheterna? Diskuterades återtagandeavtal och andra åtgärder? Jag skulle gärna önska att vi fick svar på det i den här interpellationsdebatten. 44 Statsrådet (): Jag ber om ursäkt, men det var så mycket annat som jag skulle svara på. Det som diskuterades var att väldigt många människor som kommer från inte har ID-handlingar. Det är naturligtvis en väldigt stor svårighet. När man har kommit till och bedöms inte ha asylskäl det är det som är det viktiga alltså bedöms inte riskera förföljelse, och det sedan inte finns ID-handlingar, är det en stor svårighet. Det påtalades också för myndigheterna. Jag tror att vad som är väldigt viktigt och som vi måste fortsätta att arbeta med är trots allt att bevara kärnan i flyktingpolitiken, som handlar just om människor som är förföljda. Vad vi också måste diskutera tror jag är den ökade migrationen och ökade behov hos människor som kommer av andra skäl. Jag tror att väldigt många som lämnar sina länder inte gör det på grund av förföljelse, utan de kanske gör det därför att de vill komma till ett annat land och arbeta. Vi måste se över helheten. I diskuteras väldigt mycket flyktingpolitik. Jag tror att vi också måste diskutera mycket mer när det gäller migrationspolitik, så att vi får en helhet i diskussionen. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2005/06:189 om rätten att utse offentliga biträden åt asylsökande 45 Statsrådet (): har frågat justitieministern vilka åtgärder han avser att vidta för att upprätthålla ett oberoende, neutralt och rättssäkert system för förordnande av offentliga biträden i den nya asylprocessen. Interpellationen har överlämnats till mig. fråga utgår från den nya instans- och processordningen i utlänningsärenden. Ett av huvudsyftena med denna reform är att stärka asylprocessens legitimitet genom att öka öppenheten och muntligheten i asylprocessen. Den som söker asyl ska komma bättre till tals, och vid ett överklagande införs en tvåpartsprocess inför domstol. Som tidigare gäller att offentligt biträde ska förordnas för den asylsökande om det inte måste antas att behov av biträde saknas. När ett offentligt biträde förordnas betalar staten kostnaderna för detta. Enligt lagen (1996:1620) om offentligt biträde ska biträde utses av den domstol eller myndighet som handlägger målet eller ärendet. Eftersom handlägger asylärenden i första instans är det således verket som utser biträdet. I propositionen (2004/05:170) för den nya instans- och processordning som träder i kraft behandlades också frågan om vilken myndighet som lämpligen borde utse biträdet i asylärenden. Regeringen redogör där för skälen till nuvarande ordning. Därvid noteras bland annat att inte är den sökandes motpart vid handläggningen hos verket och att det skulle uppstå fler steg i handläggningen och därigenom ökad tidsåtgång om en annan myndighet än skulle förordna biträdet. Regeringen noterar vidare i propositionen att ett av skälen för den nuvarande ordningen är att den avgörande frågan inte är vem som förordnar biträdet utan vilka krav som ställs på biträdet. Vilka krav som ställs på offentliga biträden regleras också i lag. I propositionen framhålls också att beslut om förordnande även i den nya instans- och processordningen kommer att kunna överklagas särskilt, i samma ordning som gäller för själva asylärendet. Det innebär att den asylsökande kan överklaga beslut om biträde till migrationsdomstol och Migrationsöverdomstolen om han eller hon inte är nöjd med verkets beslut. Sammanfattningsvis ansåg regeringen i propositionen att det på föreliggande underlag inte gick att föreslå bestämmelser som avvek från den nuvarande ordningen. Regeringen fann dock att det finns anledning att utvärdera bestämmelserna om beslutande myndighet i ärenden om offentligt biträde enligt utlänningslagen. Utvärderingen av bestämmelserna om offentligt biträde bör enligt propositionen ske efter det att den nya ordningen genomförts och delredovisas inom ramen för den övergripande utvärderingen av den nya instans- och processordningen. Vid den efterföljande riksdagsbehandlingen framgår av socialförsäkringsutskottets betänkande (2004/05:SfU17) att utskottet delade regeringens bedömning och tillstyrkte propositionen i dessa delar. har därefter bifallit utskottets förslag till beslut. 46 (): Jag ska inleda med att be att få tacka migrationsministern för det svar som vi just har hört och som jag har haft möjlighet att ta del av. Men, herr talman, jag måste få uttrycka en besvikelse över att inte justitieministern besvarar den här frågan. Jag har försökt formulera min interpellation på ett sådant sätt att vi skulle tala om rättssäkerhetsaspekter och inte om ett asylärende. Men vi kan inte här i påverka hur regeringen fördelar sina arbetsuppgifter, så jag får naturligtvis acceptera situationen. Den här frågan diskuterades när den nya lagstiftningen antogs, och man kan då fråga sig varför den ska komma upp igen så snart. Orsaken till detta är att det cirkulerar ganska mycket uppgifter om hur det går till med förordnandet av de offentliga biträdena i asylärenden. Det finns uppgifter om att vissa ombud är svartlistade och att man utser vissa ombud som man betraktar som mer följsamma. Om de uppgifterna är riktiga eller felaktiga vet säkert varken statsrådet eller jag, men uppgifterna finns. De fanns bland annat i en DN Debatt-artikel för någon tid sedan. Jag menar för min del att det räcker att det finns sådana misstankar för att man ska försöka ändra lagstiftningen på den här punkten. Den nya asyllagstiftningen i övrigt är jag för min del mycket nöjd med. Jag tycker också att det är riktigt att man har utökat arbetsuppgifterna för de offentliga biträdena, att man kan få till stånd muntligt förfarande och naturligtvis domstolsprövningen. Man frågar sig om de skäl som regeringen anför är bärkraftiga. är inte den sökandes motpart vid handläggningen hos verket, säger regeringen. Det där är oerhört svårt att förstå för oss jurister som sysslar med att biträda enskilda klienter i olika sammanhang. Jag tror att det är en ganska begränsad krets som har den uppfattningen. Det är klart att det upplevs som en motpart, hos . Det blir så oerhört mycket tydligare när man kommer till migrationsdomstolen. Migrationsministern talar om att man kan överklaga beslutet att utse offentligt biträde. Javisst, men den asylsökande som kommer till vårt land vet ju inte särskilt mycket om det ombud som förordnas. vet de inte, men finns det önskemål utgår jag från att man beaktar det. I de flesta fall finns det inte sådana önskemål, därför att den asylsökande helt enkelt inte vet vilken kvalitet dessa ombud har. Som i alla yrkeskårer finns det goda och något mindre goda ombud som kan biträda enskilda människor. Jag kan för min del ställa mig bakom den jämförelse som har gjorts i debatten, nämligen att om ska fortsätta att utse offentliga ombud till asylsökande är det ungefär jag säger ungefär som att åklagaren skulle börja förordna offentliga försvarare för brottslingar. Vi kan naturligtvis inte ha ett sådant system. En något bättre jämförelse kan man göra med hur man förordnar offentliga biträden i ärenden om tvångsomhändertagande av barn. Det är socialnämnden som initierar ett sådant ärende och står inför att man med tvång ska ta hand om ett barn. Då anmäler man till länsrätten att det finns behov av ett biträde, och den oberoende domstolen, länsrätten, är den som förordnar ett biträde till den enskilde. Jag menar att den ordningen skulle vara alldeles utmärkt i utlänningsärendena också. Det borde inte vara någon större svårighet för regeringen att acceptera att migrationsdomstolarna är de som utser biträden till de asylsökande. 47 Statsrådet (): Den reform som vi nu genomför och som jag har det politiska ansvaret för, inte justitieministern jag har det politiska ansvaret, och det är därför den här interpellationen har överlämnats till mig är den största reformen i svensk modern rättshistoria. Jag var på ett seminarium i kammarrätten då man uttryckte just detta. Det här är en väldigt stor reform. Det är också en väldigt bra reform som innebär att vi nu stärker rättssäkerheten i andra instans. Det betyder att rollen för ombuden och biträdena kommer att förändras, också stärkas betydligt. Man kommer in tidigare i processen. Det kommer också att bli ett tvåpartsförfarande. Jag sade att inte är motpart. är inte motpart i första instans. Däremot förändras roll så till vida att blir motpart i andra instans. Men i första instans är inte motpart till den asylsökande. uppgift och intresse i första instans är att se till att få ett ärende så snabbt och så bra utrett som möjligt så att man kan fatta ett korrekt beslut. Det finns ett intresse från sida att förordna biträden som faktiskt också bidrar i den utredningen. Ju bättre biträden som finns i ärendena, desto snabbare får man ju ett bra beslutsunderlag så att man kan fatta beslut. Jag redogjorde inledningsvis för hur regeringen har resonerat. När vi skulle fatta beslut om den här reformen såg vi att det inte fanns något beredningsunderlag. Det fanns ingen möjlighet att fatta något annat beslut än att följa den ordning som vi har . Frågan om att lägga över förordnande av biträden på domstolarna var inte beredd. Då kan man fråga sig om vi skulle ha tillsatt ytterligare en utredning för att utreda den frågan också och på så sätt försena den här reformen. Då sade vi att vi inte ska göra det, utan vi har den ordning som vi har och vi genomför den här reformen. Anledningen till det är ju just att för det första inte är motpart i första instans, och för det andra att i första hand utser de biträden som den asylsökande själv vill ha. Om den asylsökande skulle vara missnöjd med det biträde man har så kan man överklaga. Det betyder att en asylsökande inte är utlämnad på något sätt till förordnande, utan man kan överklaga ett sådant beslut. Så såg diskussionerna ut. Vi sade också att det är viktigt att utvärdera detta och att göra det så snabbt som möjligt. 48 (): Det känns tillfredsställande att kunna instämma när det gäller att man inte tog till någon utredning för att förskjuta den här reformen ytterligare . Den har vi från oppositionens sida väntat så länge på så vi är oerhört glada över att vi har kommit så här långt. Men då finns det uppenbarligen en fråga som man kan gå vidare med här, nämligen just den här frågan. Det är väldigt svårt att se att man kan vara så tudelad i att man i första instans ska vara opartisk och inte ha någon partisk inställning men i andra instans uppträda som en part i ett domstolsförfarande. Så det finns all anledning att man ger sig på det. Det finns ett stycke i min interpellation som statsrådet inte har tagit upp i sitt svar och som som interpellationen har legat har klarnat lite. Det är inte uttalandena om att den asylsökande ska få det biträde man önskar, för det är vi helt överens om att man ska få, naturligtvis inom rimliga gränser för kostnaderna. Men det finns uttalanden om att det ska handla om biträden som har sitt verksamhetsområde där utlänningen vistas. Det är just det som det står: där utlänningen vistas. har vi från i fått besked om att man där har tolkat det så att det ska vara tiotolv mil från , vilket innebär att till exempel asylsökande som finns på förläggningen borta i som normalt sett har haft biträde av advokater där borta nu får Malmöadvokater förordnade och att det skulle vara någon slags kostnadseffektivitet bakom detta. Jag skulle vilja att statsrådet i detta inlägg klargör att det inte är på det viset det här med tiotolv mil ska tolkas utan att det är så att man ska få biträden som är verksamma i närheten av där den asylsökande finns. Jag är övertygad om att statsrådet väl känner till hur det oftast går till, att en asylsökande uppsöker sitt ombud ett flertal gånger under processens gång och att det därför är väldigt viktigt att det finns en närhet mellan en asylsökande och biträdet. Det är inte närheten till som är det avgörande. Jag hoppas att jag ska kunna få ett klarläggande av statsrådet på den punkten. 49 Statsrådet (): Jag tror också att det finns anledning att gå vidare. Jag tror inte, som sagt, att det skulle ha varit särskilt bra att fördröja den här reformen, men det finns naturligtvis anledning att titta närmare på detta. Det är därför som vi också i propositionen väldigt tydligt klargör att vi ska göra en utvärdering och titta väldigt noga på just detta. Jag kan när det gäller de riktlinjer som hänvisar till, att det ska vara ett visst milavstånd, säga att det är något som inte gäller. Det finns nu centrala riktlinjer från sida som följer de andra riktlinjerna som handlar om att man ska få förordna biträden, men man tar hänsyn till avstånd. Om det är avsevärda kostnader kan man säga nej. Det har alltså förändrats. Det finns verkligen all anledning att titta på detta. ska vi komma ihåg det kan vara viktigt att säga att skiljer sig väldigt mycket från andra europeiska länder när det gäller just förordnande av biträden. I väldigt många länder har inte de asylsökande över huvud taget kostnadsfritt tillgång till biträden i första instans. Det är först i andra instans som man har tillgång till det. Så vi har faktiskt ett väldigt generöst system. Men självklart måste vi se över det system som vi har för att se att det är ändamålsenligt. Jag ser väldigt mycket fram emot genomförandet av den här reformen. Jag berättade att jag var på ett seminarium i Kammarrätten i för någon vecka sedan. Man var väldigt entusiastisk från personalens sida att nu sätta i gång med den här reformen. Man har arbetat oerhört länge med förberedelser, och man har rekryterat mycket personal. Man har jobbat med utbildning och så vidare. Det fanns verkligen en entusiasm att nu sätta i gång och ta sig an de här ärendena i kammarrätten. 50 (): Som jag sade tidigare är vi mycket tillfredsställda med att vi har kommit så här långt med den här reformen. När man väcker en fråga som interpellation är det ju inte för att allting är galet utan för att det är någon punkt som man tycker ska bli bättre. Vi har en historia i när det gäller rättssäkerhet och uppfyllande av krav som är väldigt bra. Vi är ju inte direkt någon följetong hos . Jag vill inte att vi ska bli det heller. Därför ville jag ta upp detta och peka på rättssäkerhetsaspekten just när det gäller förordnandena. Jag är lite bekymrad när det gäller verksamhetsort och utlänningens vistelseort. Den föreskrift som jag fick från innehåller fortfarande sådana upplysningar som att man kan förordna advokater i som ombud för asylsökande i . Det känns inte kostnadseffektivt.