prot · GT0983 · 2006-03-09 00:00:00 — Budgeten måste fokusera på långsiktiga och stabila villkor. Villkoren ska inte i någon större utsträckning vara tidsbegränsade. Vi vet att också påpekat detta. De har i olika sammanhang tagit upp frågan om den ökande projektifieringen, som de känner stor oro inför. Vi har tidigare fattat beslut i kammaren om att se över verksamhetsbidragen kopplade till projektbidrag. Vi vill ha en översyn av detta. Jag vet inte var det arbetet ligger, men det hör verkligen hemma inom detta område. Vi har gjort ett tillkännagivande, och det är möjligt att jag kan få svar på det . Jag kan inte begära det eftersom det inte ligger i handlingarna, men det hör definitivt till den här frågan. En orkester som tvingas lägga ned sin verksamhet på grund av tillfälliga besparingar återuppstår inte med automatik när medlen kommer tillbaka . Ett museum som vårdar ett fysiskt kulturarv ska inte behöva se delar av samlingen bokstavligen ätas upp av skadeinsekter för att medelstilldelningen inte räckte till ett visst år. Det finns yttranden om detta i andra sammanhang. Vi tror att engångssatsningar i vissa fall kan vara välbehövliga injektioner, och erfarenheterna måste tas till vara och användas i det långsiktiga arbetet. Vi menar att regeringen på område efter område ofta låter tillfälliga besparingar prioriteras till men för långsiktiga satsningar. Vi tycker att den statliga kulturpolitiken ska präglas av långsiktighet. Vi har också en fråga kring konstnärernas villkor, alltså de fria grupper som drabbats av detta. Avslutningsvis vill jag, fru talman, lyfta fram en reservation där vi tar upp behovet av större samordning mellan de offentliga stöden från staten, regionerna och kommunerna. Vi menar att det finns brister bland annat när det gäller mål och inriktning. Risken finns att när de offentliga bidragsgivarna ställer upp olika mål tvingas kulturarbetarna dra åt olika håll för att få del av de offentliga stöden. Det är inte rimligt. En större samordning av de offentliga insatserna skulle gynna kulturen. Jag står självfallet bakom de reservationer där finns med, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 6 under punkt 6. 96 (): Självfallet är det viktigt att i den här debatten påtala det som utskottet säger om långsiktigheten i de beslut som har med statens stöd till kulturlivet att göra. Utskottet har också, med anledning av de påtalanden som kommit från de tidigare talarna, tydligt skrivit att kulturutskottet är enigt med motionärerna men att man även måste inse att långsiktigheten handlar om så mycket mer. Jag ska tala lite grann om det som vi i har diskuterat. Vi i skulle vilja sätta oss ned och ta ett helhetsgrepp om det kulturpolitiska ansvar som staten har. Vi skulle vilja sätta oss ned och gemensamt gå igenom område för område för att se vad vi politiskt egentligen gör med satsningarna, vad vi når och vilka konstnärligt politiska mål vi uppfyller. Det har ännu inte skett. I budgetförhandlingar och annat detta framgår också av de motioner som de borgerliga ledamöterna väckt i tas aldrig ett gediget helhetsgrepp där man på punkt efter punkt går in och analyserar hela den kulturpolitiska inriktning som det statliga stödet har. Vi tycker att det skulle vara intressant att faktiskt gå in och en gång för alla göra det. Det är kanske dags att börja tala om behovet av en ny kulturpolitisk utredning. Kanske behövs det en ny kulturpolitisk utredning med ett lite annorlunda fokus än de senaste stora kulturpolitiska utredningarna haft, nämligen att också titta på framtida förändringar av långsiktigheten. Vi har många strukturer i med länsteatrar, stadsteatrar, fria grupper vilka förvisso lever på existensminimum institutioner i olika delar av landet och så vidare. I grunden är strukturerna väldigt bra, men har kulturpolitiken stagnerat eftersom vi från den politiska sidan inte kommer vidare annat än i form av de små steg som tas år . Givetvis görs det många framsteg från konstnärernas sida där man år producerar en mängd ny och spännande konst som sedan visas upp i . Tyvärr har inte frågan som behandlas i de motioner som lyfts fram i debatten tagits upp i den bemärkelsen, och inte heller har vi från sida väckt någon motion med krav på en ny stor kulturpolitisk utredning. Men vi tycker att just det är den intressanta diskussionen. När det gäller det som man från de borgerliga partierna reserverar sig för i den här frågan tycker vi, som jag kanske har sagt tidigare, att man uttalar sig ungefär som utskottet gör fast lite, lite starkare. Sedan, fru talman, gäller det de kulturpolitiska målen, som är avgörande för den inriktning som staten arbetar med. har tidigare också presenterat idéer. Vi skulle kunna se att vi gjorde ett försök med att faktiskt lagstifta kring de nationella kulturpolitiska målen. Det tycker vi skulle vara intressant. Som det ser ut nu finns det ett motionsyrkande, en moderat enskild motion, där man tar upp helt andra saker och fokuserar helt andra saker än det som vi i har velat titta på, nämligen: Hur uppnår vi en tillgänglighet för kulturen som gäller lika för alla oavsett var man bor? Det är ju där som de nationella kulturpolitiska målen är viktiga, dels för människor som bor i , dels för utövarna, de som skapar konsten. , fru talman, ska jag gå över till reservationer. Vi har fem reservationer i det här betänkandet och ett särskilt yttrande. Först handlar det om mångkulturåret, som är en viktig satsning, men ack så lite det har satsats på mångkulturåret. Vi hade gärna velat se att man hade satsat mycket mer pengar för att på allvar kunna genomföra ett mångkulturår värt namnet. kämpas det runtom i landet med olika, väldigt innovativa och bra, aktiviteter. Det ska bli spännande att följa det här mångkulturåret, men det vi tar upp i vår reservation är att mångkulturåret inte får stanna vid 2006. Mångkulturårets innehåll och verksamhet måste genomsyra allt det arbete som kommer att fortsätta efter 2006. Det sitter nu utredningar som tittar på till exempel jämställdheten inom scenkonstområdet och på frågorna om hur man ska nå ut med en bättre mångkultur inom den svenska kulturpolitiken. Där ser vi väldigt tydliga brister . menar också att mångkulturåret väldigt tydligt kommer att visa hur de bristerna ser ut. Då är det upp till oss som har lagstiftningsansvaret här i att faktiskt dra konsekvenser och slutsatser av det som vi kommer att se. Så den debatten och diskussionen ser vi fram emot. Sedan, fru talman, har en reservation om att vi vill se över reglerna för stöd till de nationella minoriteterna. Jag vill också passa på att yrka bifall till reservation nr 3 under punkt 3. Där säger vi att vi, precis som , vill att det kulturpolitiska området ska gås igenom för att man ska kunna anpassa den nationella minoritetspolitiken. ser vi brister där besluten inte hänger ihop med det utbud som finns och framför allt med de behov som finns ute hos de nationella minoriteterna. Ofta osynliggörs de nationella minoriteterna trots att det finns målsättningar som visar att man skulle satsa och lyfta fram de nationella minoriteterna. Därför tycker vi att det är dags att faktiskt ta ytterligare avstamp i den frågan, och därför tycker vi att det också är dags att se över de här reglerna, hur stödet till de nationella minoriteterna fungerar. Jag ska hålla mig kvar vid de nationella minoriteterna. Det finns också mycket som vi kan göra vad gäller tillgången till litteratur på till exempel chib, meänkieli, samiska och jiddisch som är mycket dålig. Vi skulle kunna initiera samarbeten inom . Vi skulle kunna initiera ett tydligt aktivt samarbete där de nordiska länderna skulle kunna arbeta för att lyfta fram minoritetsspråken och erbjuda de olika minoriteterna i de nordiska länderna en gemensam kunskapsbank med till exempel böcker. Det är det som vi tar upp i vår reservation nr 5. Sedan, fru talman, tar även upp det arbete som Barnaktionsgruppen har lagt fram. Det är så klart ett arbete som vi tycker är oerhört viktigt. Här ser vi också hur viktigt det är att regeringen och också nu tar ett ansvar för den dialog som behövs mellan kommunerna ute i landet och staten. Vi behöver ha en tydlig dialog för att till exempel barnfrågorna inte ska hamna mellan stolarna. Vi vet alla i utskottet vilka konsekvenserna har varit av de besparingar som har skett och framför allt de olika decentraliseringar som har skett inom kommunerna. Detta har gjort att barnkulturen oftast har blivit förbisedd. när Barnaktionsgruppens förslag har lagts fram tycker vi att det är dags att följa upp dem och se hur vi kan få resultat. Vi kommer inte att få något resultat om vi inte har ett gediget och intimt samarbete med kommuner och landsting. Jag vill också yrka bifall till reservation 10. Avslutningsvis, fru talman, vill jag beröra det som tas upp i betänkandet vad gäller Grekiskt kulturcentrum. Det är en enskild motion som jag har väckt, och den handlar mycket om de nya regler som har fått att arbeta efter. Vi får inte glömma bort att vi har ett ansvar i staten, framför allt när vi säger att vi ska ut och satsa på mångkulturell verksamhet. drar vi undan benen. Det har vi gjort i vårt senaste beslut när vi har gett i uppgift att fördela pengar till fler än till dem som har fått. Det är tyvärr, kan jag säga, ett förbiseende. Vi har missat att lägga till ytterligare pengar så att man har mer pengar att dela ut till fler. är det fler som söker samma summa pengar, och det blir givetvis problematiskt. Jag kan också informera utskottet om att redan nu har gjort en förtidsutbetalning till Grekiskt kulturcentrum på , eftersom Grekiskt kulturcentrum höll på att bli vräkt från sina lokaler. Även kommer man att få samma summa som , enligt . Men det är de frågorna som vi måste diskutera. Det handlar inte bara om Grekiskt kulturcentrum, utan det handlar om: Hur ser vi på de kulturyttringar som lyfts upp av de grupper svenskar som kom hit som nya svenskar ? Grekerna hör till en grupp, och vi har många fler grupper som över huvud taget inte har några sådana här kulturcentrum. Men det är där vi måste visa på att det är oerhört viktigt med människors egen aktivitet och eget kulturskapande. Det är inte bara vi svenskar, så att säga, som ska erbjuda kultur för grupper från andra länder, utan personer med annat etniskt ursprung måste också kunna få starta sina kulturcentrum med stöd från staten. Jag står bakom alla de reservationer som har, men för tids vinnande yrkar jag bara bifall till de två som jag har nämnt. I övrigt står jag bakom de ställningstaganden som utskottet har. 97 (): har ifrågasatt om utbud och efterfrågan stämmer överens. Då vill jag faktiskt ställa en fråga till . Vi har begärt att man ska se över om utbud och efterfrågan stämmer överens. Vi har sagt att vi vill utreda det. Varför har då inte stött oss i vårt resonemang? Hela anförande lutar ju åt det hållet, att det inte stämmer överens. Det har också lett till att vi vill vända på perspektivet i kulturpolitiken. Vi vill se att den ska växa underifrån till skillnad från hur det är , när staten i stor utsträckning bestämmer vilka kulturutbud som ska finnas och därmed få statliga anslag. Vi eftersträvar en ordning där det lokala självstyret tillåts spela en verklig roll, även när det gäller utformningen av kulturpolitiken, där uppdrag och beslutsbefogenheter decentraliseras så långt det bara är möjligt. Detta är viktigt ur ett demokratiskt perspektiv och ett rättviseperspektiv. Då kan nämligen kulturens pengar komma alla människor till del, och människor kan få resurser till det slags kultur som de önskar. Visserligen används och fördelas pengar regionalt och lokalt, men som vi ser det kan regionerna bättre överblicka de lokala verksamheterna och därmed själva ha lättare att prioritera var pengarna ska placeras. Med det har jag inte sagt att allt utbud ska bestämmas på lokal nivå. Det skulle kanske innebära att klassisk musik inte skulle erbjudas i hela landet om man inte råkade ha intresse för det ute i regionen. Det skulle också kunna leda till att nyskapade teaterpjäser, till exempel uppsättning av I av Jelinek, inte skulle åka på turné ute i landet. Det är inte det vi menar när vi vill att detta ska ut till människorna. anser dock att Statens kulturråds roll bör ses över i syfte att klargöra förutsättningarna för att regionalisera delar av dess verksamhet. Jag är glad att ställer upp på den grundtanken. Att vi sedan råkade skriva något ord fel, det rättar vi till . Statskontoret har ju fått i uppgift av regeringen att utreda delar av försöksverksamheten med kulturpåse i och . Det visar att det är regeringen som anger vilka institutioner som är statsbidragsberättigade. säger att modellen med kulturpåse försvårar möjligheten att kunna göra omfördelningar inom befintliga bidragssystem. Lyssna till det försvårar möjligheten att kunna göra omfördelningar inom befintliga bidragssystem! Håll med om att det är ett tänk som inte passar in i vårt samhälle. Det talar bara om att staten vill ha stenkoll på varje krona och inte litar på lokalt och regionalt självstyre. Jag har avstått från att reservera mig i denna fråga och ser utskottets argument om att avvakta arbete som en godtagbar orsak till avslag på vårt förslag. Därför har jag i stället nöjt mig med ett särskilt yttrande från sida. Utskottet säger att vi inte ska föregripa arbete. Jag kan dock redan nu säga att om det tar tid så kommer jag igen med kravet om att utreda rådets uppdrag. Däremot vill jag reservera mig under punkt 8, reservation 7, som handlar om ansökningar om EU-bidrag. Även i denna fråga anser utskottsmajoriteten att vi inte ska föregripa resultatet av den kartläggning som regeringen bett göra för att visa hur utfallet för EU-stödda projekt i ser ut i jämförelse med andra EU-länder. Det skulle faktiskt vara intressant att få reda på när fick det uppdraget. Det kanske var sedan vi i hade väckt motionen. Jag kanske får svar på det i debatten. Anledningen till att motionerade om att försöka öka ansökningarna av EU-medel inom kulturområdet är de möjligheter som finns att öka den regionala och nationella tillväxten. Förutom att många nya turistmål kan komma till stånd påverkas övrig näringsverksamhet, och det innebär arbetstillfällen på många orter runtom i landet. Jag är glad att alla partier inom alliansen inser dessa utvecklingsmöjligheter och därmed stöder motionen. Vid utskottssammanträden tar vi väldigt ofta emot uppvaktningar från kulturarrangörer av olika slag. Det är många olika önskemål som lyfts fram vid dessa besök. Ett önskemål som väldigt ofta kommer upp handlar om något som mina allianskamrater redan har tagit upp, nämligen långsiktighet vad gäller statens stöd. Det är därför bra att har uppmärksammat den frågan i sin motion. De verksamheter som vi ger statliga pengar till måste känna en trygghet när det gäller resurser. Jag tänker inte orda så mycket om det eftersom andra så föredömligt har belyst frågan. För att kunna erbjuda olika kulturella aktiviteter måste arrangörerna kunna känna sig säkra på att de kan planera för en verksamhet som har ekonomisk trygghet. Det skapas inte kvalitet i utbudet om man ena året får höjt anslag och minskat. Vi minns allihop med fasa den oro vi mötte när Statens museer för världskultur, vilket även lyfte fram, fick minskat anslag därför att regeringen tog för givet att deras hyra skulle bli lägre. Som man sår får man skörda, sade den romerske författaren redan före . Alla vill väl få en bra skörd, och för att få det måste man satsa på att plantera fröna i god jord. Vi kan bidra till det genom långsiktighet vad gäller det statliga stödet. Då kan nämligen de som arbetar så träget med olika kulturaktiviteter känna en framtidstro för sin verksamhet. Det ökar kvaliteten på all verksamhet och gynnar besöken på de olika aktiviteterna. Sedan kan jag inte låta bli att ställa en fråga till . Han sade att väldigt gärna ville sätta sig ned och gå igenom område för område inom kulturområdet. Vad är det som hindrar att ni gör det? 98 (): Som framgått av det föregående handlar det här alltså om ett betänkande om övergripande kulturfrågor. Det är ett motionsbetänkande som behandlar en mängd frågeställningar av skiftande dignitet alltifrån önskemål om utvärdering av de kulturpolitiska målen och samordning mellan kulturinstitutioner på central, regional och lokal nivå till önskemål om en markering av dödsdag och önskemål om att sifferserier och nummerkombinationer ska uttalas på ett enhetligt sätt. Utan att förringa de kreativa idéer som kommer från enskilda ledamöter under den allmänna motionstiden, fru talman, har jag inte tänkt kommentera alla yrkanden som behandlas i betänkandet. Jag kommer att koncentrera mig på några som kanske har en mer övergripande politisk karaktär än både hur vi ska celebrera dödsdag och hur vi ska uttala våra telefonnummer eller andra sifferserier. Först vill jag dock göra några grundläggande reflexioner. För oss socialdemokrater är kulturen en absolut central del av ett levande, fungerande och modernt samhälle. Kultur är något som ska kunna komma hela samhället till godo ung som gammal, fattig som rik. Kulturens olika uttryck medvetandegör, skänker reflexion och ger oss som individer både en kunskapsmässig och en moralisk bas att stå på, i oss själva och i våra relationer till andra. Vi vill att alla ska kunna ta del av den kultur man önskar ta del av. Vi vill att alla som vill konsumera olika former av kultur också ska ha möjlighet att göra det. Kulturutbudet ska bli tillgängligt för alla. Vi vill att alla som känner en skapande kraft också ska ha möjlighet att få utlopp för denna kraft. Vi socialdemokrater är fullt medvetna om att kulturlandskapet ständigt förändras. Vi vet att strukturer som byggts upp har stagnerat och kanske till och med slutit sig. Vi ser att vissa kommuner och landsting skurit ned sina kulturbudgetar, vilket inneburit att tillgången till kultur också blivit avhängig var man bor. Vi ser att kulturens bildningsfunktion börjar ifrågasättas av olika grupper i samhället, att folkbildningen som kulturbärare hotas politiskt, att de statliga museernas fria entréer ifrågasätts och att många svenskar med utländsk härkomst inte känner sig hemma i det som vi kallar den svenska kulturen. Det finns naturligtvis oändligt mycket mer att göra på det kulturpolitiska området. Detta politikområde präglas av ständiga förändringar, av en ständig växande kreativitet och idérikedom, av nya uttrycksformer men ett växande behov av att bevara det som i går var nytänkande och innovativt. Oppositionen i denna kammare vill naturligtvis mejsla in i sten att vi socialdemokrater inte förmår eller har förmått att utveckla kulturpolitiken. Det är deras roll i det politiska spelet. Men när jag ser tillbaka på vad som har åstadkommits under den gångna mandatperioden ser jag att vi ändå tillsammans med och har lyckats åstadkomma en ganska positiv utveckling av politikområdet. Det gläder mig, och jag hoppas att det också gläder både kulturarbetarna och kulturkonsumenterna. Jag har några kommentarer till de reservationer som finns i betänkandet. Först kan jag konstatera att det för den borgerliga alliansen är lättare att komma överens om enskilda motioner där inga pengar är inblandade. Det är fullt förståeligt eftersom man saknar en gemensam kulturpolitik. I reservation 1 vill man ha en utvärdering av de kulturpolitiska målen. Detta är en återkommande reservation som utskottet har behandlat i olika sammanhang. Självklart menar även vi socialdemokrater att de mål som sattes upp ska utvärderas. Vad gäller ett av målen har så också skett. Vad gäller just denna reservation tolkar utskottet det så att det är målet om internationellt kulturutbyte och möten mellan olika kulturer inom landet man avser. Utskottet redovisar de insatser som har gjorts för att ta till vara det mångkulturella samhällets skiftande uttrycksformer och för att främja mångfalden i kulturlivet. Jag tänker på de regionala konsulenterna för mångkultur. Men vi pekar också på uppdrag som regeringen har givit att följa upp integrationspolitiken och de anvisningar som har givits för att följa upp den etniska och kulturella mångfalden. Jag är också övertygad om att när regeringen lägger fram sin skrivelse om internationell kulturpolitik kommer även detta att vara en viktig del. Det är egentligen oerhört intressanta frågor i motionen. Hur har den svenska kulturen formats tillbaka i tiden? Hur svensk är den svenska kulturen? Hur påverkar den ökade internationaliseringen kulturens innehåll? Hur kommer svensk kultur att se ut om, låt säga, . Det är frågor som vi med all sannolikhet kommer att få ägna mycket tid och omsorg . Jag ställer mig frågande till en formulering i denna reservation. Jag förstår helt enkelt inte vad reservanterna menar med formuleringen: För dem som kommer till vårt land och kanske inte har annat än sin egen kultur och sina egna traditioner i bagaget. Vad menar den borgerliga alliansen med detta? Två av reservationerna, en kristdemokratisk och en vänsterpartistisk, handlar om samordning av de offentliga resurserna och samordning mellan institutioner på de olika nivåerna i samhällsstrukturen. När det gäller den första är jag övertygad om att , som har ett samordningsansvar och ett ansvar att slå vakt om den nationella kulturpolitiken, gör allt som står i deras makt att vi och kulturutövarna ska få ut så mycket som möjligt av de medel som ställer till förfogande. Naturligtvis är dialog och samarbete nyckelord i denna process. Den andra reservationen handlar om att samordna institutionernas verksamhet på nationell, regional och lokal nivå. Jag delar reservanternas uppfattning i denna fråga. Samordning i alla led och på alla håll är en nyckelfråga för att maximera effekten av de offentliga medlen för kulturskaparna men också för medborgarna. Vi har i betänkandet gjort en hyfsad beskrivning av hur det ser ut på olika områden inom kultursfären. Det ser olika ut, men det tycker jag inte är fel. Inom vissa områden, till exempel biblioteken, har man kommit långt, medan man inom andra områden, teater och musik, relativt har påbörjat ett systematiskt samarbete. är jag övertygad om att utvecklingen går mot ännu mer samarbete och ännu mer samordning, men fortfarande med en klar och tydlig medvetenhet om att man på de olika nivåerna agerar utifrån olika uppdrag. Jag yrkar därmed bifall till förslaget i betänkandet i sin helhet och avslag på samtliga reservationer. 99 () replik: Jag ska uppehålla mig lite grann kring frågan om långsiktighet. har talat om att man anser att kulturmiljöarbetet påverkas negativt av de stora svängningar som sker i offentliga investeringar olika år. Man talar om behovet av långsiktighet för att klara kulturmiljöarbetet. har också tydligt uttalat hur museerna påverkas negativt av den utökade projektifiering vi ser . Jag kan nämna att den kyrkoantikvariska ersättningen snabbt drogs undan . Den ska åter sättas in. Riktigt hur det ska se ut vet vi inte. Utifrån den majoritetstext jag har läst har jag ändå inte kunnat se att känner att detta är otillfredsställande. Han tar upp att det möjligtvis finns några ryckigheter. Men det här får stora negativa verkningar på kulturpolitiken. Det beror på kortsiktighet och inte långsiktighet. 100 () replik: Vi återupprepar den budgetdebatt vi hade för sedan. Min hållning är att jag tycker att det är viktigt med långsiktighet för alla kulturinstitutioner. Vi vet att man binder upp resurser i form av personal och annat. Budgetprocessen börjar ju inte utan den börjar . Det är en process som pågår under en och som ändå innebär att de olika kulturinstitutionerna får möjlighet att anpassa sina kostymer efter tilldelade medel. Det är grundläggande att det är ett stort ansvar att hålla utgiftstaken. Vi gör prioriteringar. Självklart kan man från något håll säga att man hellre prioriterar kulturpolitik än något annat politikområde. Vi har i samarbete med och kommit fram till en budget. Den har vi lagt fram. Den innefattar generella besparingar för att få utrymme till annat.