prot · GT0958 · 2006-01-19 00:00:00 — FR: Vi ska naturligtvis följa vad gör. Men visas minsta tendens till att dölja arbetslösheten så har han naturligtvis helt försatt sina möjligheter att kunna fortsätta. Är det de självständiga myndighetschefer som ni ska tillsätta? passar inte in i arbetsmarknadspolitiska beslut utan det ska in någon som passar in i den moderata eller folkpartistiska, alliansen håller väl ihop, uppfattningen om hur de här myndighetscheferna ska göra. De ska uppenbarligen föra regeringens politik. 106 () replik: har tidigare från talarstolen pläderat för värdet av att kunna granska. Kammaren ska kunna granska och ska kunna granska. Vi ska få ordning i hanteringen av till exempel ägarstyrningen av statliga företag, precis som vi säger att man ska kunna genomföra en meningsfull granskning i efterhand. Varför, fru talman, är det viktigare att kunna granska just ägarstyrningen av statliga företag, som ju är ett uppdrag som regeringen har fått, än att i efterhand kunna granska hur regeringen utnyttjar det uppdrag som regeringsformen ger dem när det gäller tillsättning och utnämning av statliga tjänster? Det kan jag inte utläsa av tidigare inlägg. Vill inte ha öppenhet och möjlighet att granska i efterhand? Det handlar ju inte, fru talman, om att vi från kammarens eller sida ska granska tjänstemän som tillsätts utan vi ska granska grunderna för regeringens tillsättning. Det är ju det som det handlar om, att vi ska ha en möjlighet att kunna granska grunderna för regeringens tillsättning. Det gör man ju i andra sammanhang, och det borde vi också kunna klara att göra här, om det vore så att Socialdemokraterna visade något intresse för det. har de haft regeringsmakten och då är det naturligtvis viktigt att vi får en ny regering så att vi kan få en ökad öppenhet när det gäller utnämningsmakten och möjlighet för kammaren och KU att kunna granska den som alla andra punkter som vi vill kunna granska. 107 () replik: Det jag har uppfattat av användningen av kravspecifikationerna, profilerna eller vad vi vill kalla det för, är att man ska granska huruvida den person som förordnas passar in på detta. Det är då jag funderar på om det verkligen är möjligt att meddela regeringen att utskottet kommer att anmäla till kammaren, om vi ska hålla oss inom den här granskningsmodellen, att den och den personen inte passar in på kravspecifikationen. Om det är det som är ute efter tycker jag fortfarande att det är märkligt. Får jag sedan fråga alliansföreträdaren med anledning av det som jag läste upp om resonemang om : Delar syn på hur man ska behandla chefstjänstemännen eller generaldirektörerna i de olika verken? Är de företrädare för regeringspolitiken eller är de det inte? 108 () replik: För att i den här delen börja med att svara kan jag bara konstatera att jag inte ger mig in på att recensera resonemang i den intervjun. Däremot har vi en konstitutionell utgångspunkt. Det vi försöker hävda, inte minst från KU:s sida, är att myndigheterna ska vara självständiga, men de ska styras tydligt. Man ska kunna granska i efterhand hur den styrningen ser ut. Det är ju det vi säger, att myndigheterna ska ha en tydlig styrning. Därvidlag har vi en del synpunkter på hur den nuvarande regeringen klarar sig. Det handlar inte bara om de statliga företagen, som det är svårt att gå in och granska. En sak som uppenbart är svårt att kunna granska och som gör att det här blir lite mer komplicerat är att vi inte har möjligheter, fru talman, att kunna granska hur den socialdemokratiska regeringens utnämningsmakt har använts, vilka krav och profiler man har haft. Vi kan inte granska till exempel om den nuvarande regeringen har tillsatt med utgångspunkten att han ska genomföra Socialdemokraternas politik, att han ska kunna genomföra saker som kanske inte går att utläsa av regleringsbrev utan har helt andra former av styrning bakom sig. Hade vi kunnat gå in och granska, hade vi kunnat se hur tillsättningarna gått till, hade det skett i öppenhet, hade den typen av misstankar kunnat undanröjas. Därför är det för mig, fru talman, så obegripligt att Socialdemokraterna inte vill öppna upp och göra det möjligt att granska i efterhand för att undanröja de misstankar som återkommande kan riktas mot nästan de enda objektiva grunder vi kan se. Politisk bakgrund är uppenbart ett av de tydligaste spåren av nuvarande utnämningsmakt. 109 () replik: Jag vill först konstatera att det nu säger inte har någon täckning i det här betänkandet. Det är ju hennes uppfattning om den förfärliga socialdemokratiska politiken och utnämningsmakten. Det är ju inte sakligt motiverat, och det finns ingen statistik eller något annat som visar att det förhåller sig på det sättet. Menar med granskning i efterhand att man ska kunna avsätta en generaldirektör med hjälp av granskning? Sedan säger att myndigheterna ska vara självständiga. Därefter säger att myndigheterna ska styras. Hur är det egentligen? Det är kanske inte korrekt att säga, men det påminner mig om när min fru kör bilen och jag sitter bredvid och bestämmer hur det ska gå till, eller tvärtom. Någon slags ordning borde det väl ändå kunna vara i självständigheten. Om de ska styras kan de väl inte vara självständiga? De ska faktiskt genomföra politik. Myndigheterna är regeringens verktyg för att genomföra politik. Då kan det väl inte vara fel att de som blir myndighetschefer faktiskt delar uppfattningen om politiken. Man kan knappast ha en myndighetschef som ska genomföra en politik som han inte tror på. Hur är filosofin egentligen? Jag har en känsla av, fru talman, att de flesta argumenten inte utgår från en analys av de faktiska förhållandena, en analys av regeringsformen, en analys av hur förvaltningspolitiken borde vara. Det är en brist på analys och en fixering vid att en eller annan socialdemokrat får befattningar som man tycker att andra borde ha. Det är fel sak därför att det är en socialdemokratisk regering som utför den. 110 () replik: När jag var ung och det är inte så hemskt länge sedan, bara något 40-tal år läste jag en bok som hette 21 felslut i den ekonomiska debatten. har jag upptäckt det 22:a felslutet, om jag inte hörde alldeles fel när talade tidigare. Han påstod att önskemål om nya statsrådsposter från oppositionen i den här kammaren skulle medföra ett ökat antal tjänstemän i . Det var ganska roligt! Men det var inte därför jag begärde replik. Jag funderar på frågan om att sprida ut statssekreterare som generaldirektörer och så vidare i olika sammanhang. Det är en gammal tradition. gällde att om man blev statssekreterare hade man egentligen ett slags livstidsanställning. Har Socialdemokraterna inte kommit ur detta? Man gjorde en överenskommelse 1993 tror jag om att för dem som var statssekreterare då skulle reglerna gälla. Sedan infördes en ny regel om två års avgångsvederlag för att hitta nytt jobb. Det skulle inte vara livstidsmöjligheten. Varför sitter man från Socialdemokraternas sida fast i att statssekreterarna ska ges olika poster i statsförvaltningen när de avgår som statssekreterare? 111 () replik: Att ytterligare ett statsråd i regeringen skulle medföra att det behövs ytterligare en eller annan politiskt sakkunnig är rätt uppenbart för alla. Jag gissar att inte var utan biträde när han var statsråd under den borgerliga regeringen eller andra. Det där är väl inte någon ny tes. Det är mer en beskrivning av den verklighet som man kan förutse. Däremot behöver det nödvändigtvis inte finnas ett linjärt samband i saken. När vi rör oss med så små tal som 187 politiskt sakkunniga, politiska befattningshavare, i i relation till 21, 22 eller 23 statsråd tror jag att det här har relevans. Beträffande statssekreterarna har jag inte uppfattningen att det är fråga om garanti och livstid. Vad som har sagts vid utfrågningar i utskottet är att det är rimligt att man inte är statssekreterare det är ett hårt och tufft jobb men att statsförvaltningen också tar till vara den kompetens som finns i statssekreterargruppen. Det är det som är utgångspunkten. I den här statistiken handlar det egentligen inte om det. Det handlar om att om man har ett regeringsinnehav och lever efter den principen blir det ett antal utnämningar av politisk karaktär. Det är väl det som vi har försökt att beskriva såsom en faktor att bedöma i samband med de olika relationstalen. Längre gående är inte mitt resonemang på den punkten. Får jag säga att jag håller med i hans inledningsanförande beträffande missuppfattningen av KU:s roll och den beskrivning som där gjorde kring hur KU arbetar och KU:s ställning. Jag vill gärna understryka att jag delar den uppfattningen. 112 () replik: Det är bra att håller med mig. Om nya statsrådsposter tillsätts kanske det leder till nya tjänstemän. Det intressanta och roliga var att önskemålet i kammaren om nya statsrådsposter med automatik skulle medföra en ökning av antalet tjänstemän i . Det finns varken ett linjärt eller teoretiskt samband i den delen. Det är en virtuell värld som rör sig i. Det var det som var det roliga. Jag förstod att inte uppfattade detta. pratade om hur det går till i andra länder. Det är en intressant diskussion. finns det stora skillnader. Vi har inget spoils system i av till exempel amerikansk karaktär. Vi har myndigheter som givetvis bara har en viss självständighet eftersom de lyder under regeringen och ska följa de direktiv de får från regeringen. Men när vi talar om självständighet handlar det om att de inte kan styras av ministeruttalanden och ministerbeslut utan att det ska vara regeringen som helhet som ska ge instruktionerna. Vad menade med detta? Funderar du på att vi borde ha ett spoils system i den svenska förvaltningen? Vad är inriktningen med att ta upp frågan? 113 () replik: Det är möjligt att jag inte hörde vad jag sade själv beträffande politiska sakkunniga och statsråd. Jag uppfattade inte det som att möjligen missuppfattade eller missförstod. Men jag håller med om att borgerliga önskemål i denna kammare om ytterligare statsråd är en virtuell företeelse. Det blir en virtuell företeelse. Det är vi alldeles överens om. Sedan var det spoils system och annat. Det var kanske dumt att nämna det italienska. Det var så kul ur den synpunkten att byter regering rätt ofta. Det är en väldig omsättning. Det måste kosta pengar i någon mening att hålla på med detta. Jag förespråkar inte det utan jag förespråkar långvariga socialdemokratiska regeringsinnehav. Då är problemet inte lika stort längre. 114 (): Vi ska se om vi kan lyfta den här debatten till ännu högre nivåer. Det är väl kanske inte helt lätt. Mycket har sagts. Jag ska börja med att också understryka mitt instämmande i vad och även och ytterligare någon har sagt om betänkandets karaktär i dess största del, nämligen att det är ett betänkande från ett enigt utskott. Det är också ett betänkande som riktar viss kritik mot regeringen på ett antal punkter. I fråga om biståndssamarbete med pekar vi på den knepighet som ligger i att myndigheter tecknar avtal med varandra och med regeringen. Vi har också synpunkter på hur beslut vad gäller medel ur Allmänna arvsfonden bör fattas på bästa sätt. Dokumentationen avseende regeringens styrning av de statliga bidragen har redan nämnts. Vi förutsätter och kräver en bättre dokumentation så att granskning blir möjlig. har debatten framför allt kommit att handla om utnämningsmakten. Som har påpekats är det en fråga som har berörts en och annan gång tidigare i kammaren. Min misstanke är att detta inte är sista gången. Skälet till detta är naturligtvis att utnämningsmakten är helt central för varje regerings möjlighet att göra det den är ålagd av regeringsformen, nämligen att styra riket. Det är skälet till att oppositionen är så intresserad av hur utnämningsmakten används. Det är också skälet till att regeringen så svartsjukt bevakar och försvarar sin utnämningsmakt. Det ligger inget konstigt i detta. Här vill jag ändå påpeka en sak. Det kanske har sagts, men för tydlighetens skull: Vi måste skilja mellan vad som är utskottets granskningsuppgift här, nämligen att granska huruvida regeringen har följt gällande reglemente när det gäller utnämningsmakten eller inte. Det är det som är vår uppgift. Sedan finns det en annan diskussion om att det borde gälla andra regler för utnämningsmakten. Det senare ligger vid sidan av KU:s bord i detta betänkande. vågar inte oppositionen riktigt säga att regeringen inte har följt reglerna. Man lutar sig mot en formulering om att enligt deras mening är överrepresentationen av utnämnda myndighetschefer med bakgrund inom regeringspartiet så stor att den kan väcka misstanke om att inte enbart sakliga grunder vägs in. Det är en väl utformad formulering för att säga något utan att riktigt säga det klart ut. Hur ser det ut med överrepresentationen? Först och främst gäller detta bara den mindre del av utnämningarna där man kan peka på en politisk bakgrund. Vi ska väl ta siffrorna så att de kommer in i protokollet. För den period vi har granskat, 20012005, är det 45 personer det handlar om. Av dessa var 26 socialdemokrater eller hade sådan bakgrund, vilket ger en siffra på . Det kan ju tyckas vara en överrepresentation, om man menar att riktmärket ska vara resultatet i senaste valet. ligger i detta, som har påpekats, statssekreterare. Varför bör man särbehandla dem? Det är inte därför att de har någon livstidsanställning vare sig formellt eller informellt, utan därför att statssekreterare för varje regering måste vara en av de viktigaste rekryteringsbaserna för höga chefstjänster. Där finns förhoppningsvis kompetens och erfarenhet av det slag som behövs i myndigheternas ledningar. har vi, av demokratiska skäl, haft socialdemokratiska regeringar under . Därmed har vi också en statssekreterarkår som i väldigt stor utsträckning, för att uttrycka det milt, är socialdemokratiskt stämplad. Därav följer också att det kommer att bli en överrepresentation, om jag får använda det uttrycket, genom rekryteringen från den här gruppen av personer. Därför är det också rimligt att se på hur den här fördelningen ser ut om vi bortser från statssekreterarna. Då får Socialdemokraterna 8 av 25, alltså , inte långt ifrån valresultatet. Ska man räkna på det sättet är det märkligt hur svag kompetensen är i en del andra partier, som och . Man kan naturligtvis inte räkna på det sättet. Min poäng är inte att det föreligger en exakt överensstämmelse mellan valresultat och politiska sympatier bland vissa chefer. Min poäng är att det inte går att utifrån dessa siffror visa att regeringen inte har följt reglerna. Det är ändå det som måste vara avgörande i KU:s granskning. Slutligen min tid håller på att rinna ut bara några små punkter till. Det har sagts i debatten att KU inte kan granska utnämningarna. Det kan vi naturligtvis. Det finns granskningsanmälningar som ligger nu och som kommer att behandlas där man vill att KU ska granska enskilda anmälningar, namngivna personer. Vi kan granska det. Vi kan se efter om det har skett enligt de regler som regeringen själv har satt upp för sitt rekryteringsarbete och i enlighet med regeringsformens bestämmelser och allt detta. Visst kan vi granska detta! Men jag håller med om att det inte kan vara KU:s uppgift att överpröva huruvida en viss person var den som borde ha anställts eller inte. Då hamnar vi i helt orimliga konsekvenser. Vad vi ska granska är om regeringen har följt de regler som gäller för utnämningarna. Såvitt jag kan bedöma finns det ingenting som kan leda i bevis att så inte har skett. Därav mitt stöd till utskottets majoritetstext i detta avseende. 115 () replik: Helt kort: diskuterar oppositionens mod att säga det ena eller det andra när det gäller utnämningsmakt och citerar ur vår reservation. Jag skulle vilja veta, fru talman, om kan hävda att regeringen har utövat utnämningsmakten utifrån endast sakliga grunder och då särskilt beaktat skicklighet. 116 () replik: Såvitt går att utläsa ur det material som utskottet har tagit in från regeringen, de kommentarer vi har fått och det vi själva har kunnat ta reda på finns det inget som tyder på att regeringen inte har följt de regler som gäller. Det innebär naturligtvis inte att jag kan ge garantier för att så har skett i varje enskilt fall. Men så är det med alla sådana här granskningar; det är först när vi har belägg för att något felaktigt har skett som vi kan rikta kritik mot regeringen. Jag menar alltså att det inte finns något som vare sig kan bevisa att något fel har skett eller kan göra att det finns anledning att misstänka att det inte har gått rätt till. 117 () replik: Men om det inte finns bevis för vare sig det ena eller det andra, borde det då inte vara en viktig uppgift att se om detta beror på den brända jordens taktik, att man rensar mappar och gör så att vi inte har möjlighet att granska, ungefär som vi har konstaterat är ett bekymmer när det gäller statliga företag? Borde det då inte ligga i intresse och i kammarens intresse att försöka åstadkomma en förbättring därvidlag, för att vi ska kunna undanröja misstankar eller undanröja den här diskussionen, komma längre och kunna granska det som man säger är minnesanteckningar och inte förs in i mapparna och därför inte gör det möjligt för oss att granska? 118 () replik: får väl ändå lugna sig. är det tydligen så att om vi inte hittar något som tyder på att regeringen har gjort fel är detta ett bevis på att man har låtit pappersförstöraren gå på och röjt undan bevisen. Det är hypotetiskt sett tänkbart att det är på det sättet, men det är inte riktigt så vi kan arbeta i . Finns det, , några skäl att anta att regeringen för det första har begått fel och för det andra har undanröjt bevis för dessa fel? Finns det sådana belägg eller något som tyder på detta tycker jag att utskottet bör få kännedom om det. 119 () replik: Jag tänker varken hänvisa till rysk krigslist eller till den virtuella verkligheten. Men gör sig skyldig till ett mycket stort misstag i sitt anförande. Han ifrågasätter nämligen min våghalsighet. Han säger någorlunda ordagrant, tror jag att den förmodade riksdagsmajoriteten, utskottsminoriteten, inte vågar föra fram att vi menar att man har begått fel i utnämningsmakten. Han säger att vi hänger upp det på en mening som lyder så här: Enligt vår mening är överrepresentationen av utnämnda myndighetschefer med bakgrund inom regeringspartiet så stor att den kan väcka misstanke om att inte enbart sakliga grunder vägs in vid utnämningen. Jag skulle vilja pröva en annan möjlighet med . Tänk om det nu inte är så att det är vår våghalsighet som det är fel på, inte heller att vi försöker gömma oss bakom en mening, utan att vi faktiskt tycker att det är så som det står i den mening som vi har skrivit och tänker ställa oss bakom! Vi tycker att det är ett problem att det finns en misstanke, i och med att fler socialdemokrater än personer från något annat parti utnämns till statliga tjänster. Vi tycker att det är ett problem att det finns en misstanke att utnämningsmakten utnyttjas, och därför vill vi kunna granska den. Vi har gått in och försökt granska den, förstås med förhoppningen att kunna undanröja misstanken. Jag går aldrig in i en granskning med någon annan förhoppning än att kunna visa att det missförhållande man misstänkte inte fanns, för att kunna undanröja den misstanken. Vi upptäckte att det inte gick att granska det. Det fanns ingenting att granska. Det fanns inga kravprofiler och inget annat tillgängligt material. Därför är det just detta vi efterlyser: nya rutiner inom som skapar bättre förutsättningar för att i efterhand kunna granska vad som har legat till grund för olika utnämningar. Det är väl ändå inte ett helt orimligt krav? 120 () replik: Jo, det kan nog finnas ett problem i blotta det faktum att det finns en misstanke. Men hur uppkommer denna misstanke? Jo, den uppkommer därför att och hans vänner i alliansen säger att det finns en misstanke. Det räcker inte att säga att här misstänker vi något och därmed har problemet uppstått. Man måste ha någon typ av belägg. Det belägg man försöker hitta är då den påstådda överrepresentationen för socialdemokrater. Jag tycker att det är ganska uppenbart att det inte kan användas som belägg för några misstankar över huvud taget. Sedan är det en annan sak. ska vi titta på hur utnämningsmakten kan utformas . , där jag och några andra från utskottet sitter, ska titta på den saken. Jag har definitivt inte låst mig på den punkten. Det är mycket möjligt att vi kan hitta former som bättre tillgodoser de önskemål som finns om genomlysning, öppenhet och sådana saker. Men det som vi nu granskar är om regeringen har följt de regler som gäller. 121 () replik: Det blir nästan roligare och roligare. ägnar sig åt vad man närmast kan beskriva som konstitutionell historierevisionism. Misstanken om att utnämningsmakten utnyttjas ska alltså ha uppkommit genom att det har skrivits borgerliga och miljöpartistiska reservationer i . Det kan inte ha varit så att det fanns en misstanke om att utnämningsmakten utnyttjades och att det var det som ledde till att började granska detta förhållande och upptäckte att det inte gick att granska. Det är faktiskt så att jag har vänner inte bara inom alliansen som säger att man har misstankar om att utnämningsmakten utnyttjas. Det finns gott om vänner inom Vänstern som hyser samma misstanke och torgför den i olika tidningsartiklar och på andra sätt. Och just på grund av att det finns en misstanke, och inte vilken misstanke som helst utan en misstanke om att regeringsformens regler inte handhas på ett korrekt sätt inom , så måste man kunna granska. Och det är rutiner som går att granska som vi efterlyser. De belägg som vi har för att denna misstanke kan kvarstå och för att vi inte kan avfärda den misstanke som vi hade önskat att kunna avfärda om att regeringsformens skrivning inte handhas på rätt sätt är just de siffror som har redovisat. säger i sitt anförande att man utifrån dessa siffror inte kan säga att regeringsformens regler inte har respekterats. Nej, det säger vi inte heller. Men man kan utifrån dessa siffror säga att det finns belägg för misstanken att regeringsformens regler inte har respekterats därför att det bland dem som har en politisk bakgrund och som blir utnämnda finns en klar överrepresentation från regeringspartiet. Och den misstanken är inte bra för förtroendet för regeringen, för förtroendet för den statliga utnämningsmakten och framför allt inte för förtroendet för dem som blir utnämnda. Av den anledningen bör man kunna granska. 122 () replik: Nej, , det finns ingenting i dessa siffror som ger grund för den misstanken. Jag har pekat på varför man bör lyfta bort statssekrerarkretsen ur dessa beräkningar, och då försvinner denna överrepresentation helt och hållet. Vad sade jag kommer inte ihåg den filosofiska termen för det, men det är något slags cirkelresonemang var: Förekomsten av misstankar utgör i sig själv grund för antagandet att det finns grund för dessa misstankar. Det är ungefär så han resonerar. Och det är inte ett giltigt sätt att föra resonemang och föra saker och ting i bevis. 123 () replik: är en mycket duktig analytiker. Och han har här ett formaliserat synsätt som man mycket väl kan ha i detta sammanhang. Det finns ju inga dokument att peka på, och alltså har regeringen hanterat det hela rätt. Men jag vill ställa en lite djupare fråga. Ser inte riskerna med kombinationen av långvarigt regeringsinnehav och makten över utnämningar, där man kan utnämna de egna på myndigheter som ändå har en viss självständighet under lagar, regleringsbrev och andra instruktioner? Det finns ett gammalt uttryck som säger att makt korrumperar. Menar att det inte finns någon sanning bakom detta? 124 () replik: Nej, det skulle jag nog inte säga. Om man formulerar frågeställningen på det sätt som gör måste man med nödvändighet hålla med. Det är självklart så att makt åtminstone kan korrumpera och riskerar att korrumpera.