prot · GT09136 · 2006-06-07 00:00:00 — Justitieministern tog upp resurserna och pratade i ett tidigare inlägg i debatten med om de 700 miljonerna till polisen. vet jag inte hur många miljoner som är kvar och som man kan använda för att uppvärdera det arbete som barnutredare inom polisen gör. Om justitieministern satte sig ned med barnutredare inom polisen och fick höra om deras vardag, skulle nog justitieministern säga att vi måste göra någonting åt det. Det här är de svåraste brotten att utreda. Det måste bli helt andra förhållanden för att vi ska få upp antalet åtal för brott mot barn. Justitieministern nämnde att 15-åringar som döms för grov misshandel ska ha ett lägre straff. Det är självklart, men och är genomsnittsstrafftiden. Det handlar inte bara 15-åringar, utan det handlar om vuxna mammor, pappor och styvpappor som slår sina barn. Det finns faktiskt en paragraf i lagboken jag är inte jurist själv som säger att om man slår ett barn ska man dömas hårdare. Varför följer man inte detta? Vi måste göra mera. Det är vi överens om. Vi är mer angelägna om att trygga skyddsnätet för barnen, men justitieministern har möjligheten att göra det just . 126 Justitieminister (): säger att jag ska sätta mig ned och se hur barnutredarnas vardag ser ut. Jag har arbetat med de här frågorna. Jag har arbetat som advokat med de här frågorna. Jag har företrätt de här barnen. Är det någonting som jag har varit med om så är det just att arbeta med de här fallen. Då har jag också kunnat se en sak, nämligen att det är sociala skillnader och sociala orättvisor som ofta leder fram till de fruktansvärda tragedier där barn blir misshandlade. Det finns i alla familjer det ska sägas men när man går på djupet med det ser man också att det ligger sociala orsaker bakom. Det krävs mer än bara det arbetet, men den diskussionen kan jag inte ta här i mitt sista inlägg. Den får vi ta i ett annat sammanhang. Jag ville bara avsluta med att det inte räcker med de satsningar vi gör på polisen, lagstiftning och myndighetsstyrning, utan det behövs att vi har ett samhälle där vi bekämpar de sociala orsakerna. Överläggningen var härmed avslutad. 24 § Svar på interpellation 2005/06:447 om förändring av reglerna för bankernas säkerhet 127 Justitieminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att möta de, som han skriver, negativa effekterna av det ändrade företagshypoteket. Han har också frågat när det är planerat att tillsätta en utredning om ett samlat insolvensförfarande. Lagstiftningen för insolvenshantering kan förbättras ytterligare och ett samlat insolvensförfarande har efterlysts av bland annat , , , , och . Min avsikt är att en sådan utredning ska tillsättas . Vilka åtgärder som bör vidtas med anledning av tillkännagivande avseende företagsinteckningen är ännu för tidigt att säga. 128 (): Jag vill inledningsvis tacka justitieministern för svaret, även om svaret var mycket magert. Jag tänkte att det kanske kunde vara trevligt för justitieministern att få diskutera civilrätt. Det är ju inte så ofta som det förekommer här i kammaren annat än när vi i lagutskottet debatterar. Jag tycker också att det är olyckligt att justitieministern inte tar allvarligare på de här problemen med företagsinteckningens förmånsrätt. Frågan om förändringen av säkerhetsvärdet av företagsinteckningen har drabbat och drabbar hundratusentals småföretagare runtom i landet, främst på landsbygden där möjligheten att använda fastigheter som säkerhet för krediter är mindre än i städerna. När regeringen lade fram sitt förslag om en förändring av förmånsrätten sades det att syftet var att underlätta företagsrekonstruktioner i stället för att försätta företag i konkurs. Vi har väl inte sett att så har blivit fallet, men det behövs kanske . Vidare skulle kreditgivningen inriktas på affärens lönsamhet och inte på säkerheterna, och jag vill påstå att bankerna alltid har gjort det. Man vill i första hand ha tillbaka pengarna reguljärt och inte via en konkurs. Konkurshandläggningen skulle bli snabbare, och oprioriterade borgenärer skulle få ökad utdelning vid konkurser. Jag tror inte heller att det finns något stöd för att påstå att så har skett. Förslaget innebar också att staten förlorade sin förmånsrätt för skatter och avgifter. Vi var många som kände tveksamhet inför delar av reformen redan då, och framför allt gällde det sänkningen av företagsinteckningens förmånsvärde från av företagets samtliga tillgångar till som var det ursprungliga förslaget, men det blev sedermera . De faror vi såg var att små företagare utanför de större städerna skulle få svårigheter att få krediter, och får man krediter krävs ofta kompletterande säkerhet i form av personlig borgen eller andra kompletterande säkerheter. Vi varnade också för att företagen skulle tvingas att i ökad utsträckning använda sig av leasing och factoring som innebar ökade kostnader för företagen. Trots motståndet drev majoriteten i igenom förslaget, men man var visst tveksam eftersom man accepterade att omgående utvärdera det här försöket. Regeringen beslutade att , , skulle göra en utvärdering. kom ITPS utvärdering. Där konstaterade man att av alla företag man hade undersökt hade fått sina krediter omprövade och hade fått försämrade villkor. Deras slutsats var mycket tydlig. Den mest naturliga åtgärden är en skyndsam återgång från nuvarande av företagsinteckningens värde. Jag har också fått samma reaktioner från fältet. I en studentuppsats från konstateras det att förändringen innebär en försämring för företagarna. Jag menar att justitieministern borde ta till sig detta och omgående initiera en återgång till ett värde av för företagsinteckningen. Jag tror inte att till exempel villaägarna skulle tycka att det var särskilt bra om staten förklarade att man endast fick belåna av villans värde. Det skulle innebära dramatiska förändringar av fastighetspriserna, framför allt här i . Det är alltså en mer principiell fråga att man ska ha rätt att disponera över samtliga sina företagstillgångar. 129 Justitieminister (): Det är riktigt att det inte är så vanligt att vi diskuterar civilrättsliga frågor i kammaren. Däremot vill jag understryka att det är en stor del av vårt arbete på och av mitt arbete. Ny försäkringsavtalslag, ny aktiebolagslag och ny förmånsrättslag är några av de saker som har kommit till och som väsentligt har förändrat civilrätten. Jag vill också säga att jag inte riktigt känner igen den beskrivning av företagarna som ges. Företagarna har stått bakom ändringen av företagshypoteket. Jag känner mig ganska trygg med det. Företagsrättsreformen är en långsiktig reform. Det är för tidigt att dra några slutsatser om effekterna av den. Jag behöver väl inte påminna om att bland annat moderater i lagutskottet bara kritiserade regeringen för att inte tillräckligt snabbt lägga fram i stort sett de förslag till förmånsrättsreform som sedan beslutades. Men jag vill ändå säga, och det blir en upprepning av det jag sade förut, att det kommer att tillsättas en utredning . I förmånsrättspropositionen nämndes att den insolvensrättsliga lagstiftningen skulle ses över. Tanken är att det ska övervägas om dagens ordning, att ansöka antingen om konkurs eller företagsrekonstruktion, bör bestå eller om det bör införas ett förfarande där man tar ställning till lämpliga åtgärder mot gäldenärsföretaget först efter att orsaken till de ekonomiska problemen och andra omständigheter har utretts. Ett syfte med ett samlat förfarande är att minska antalet onödiga konkurser och skapa bättre förutsättningar för att rädda verksamheter med ekonomiska problem. Frågan är alltså lite för tidigt väckt. Jag får hänvisa till det skriftliga svaret och det jag sade här inledningsvis. Sedan får vi fortsätta diskussionen vid senare tillfälle. 130 (): När det gäller beskrivningen av hur företagarna ser på det här är bilden splittrad. står ju bakom vår bedömning att det här inte är en bra reform. Det är endast företagarna som är splittrade i den här frågan, till och med så splittrade att de har blivit två organisationer, i hög grad beroende på just den här frågan. Jag tror att de som är ute i verkligheten får en entydig bild, framför allt av företagare på landsbygden. Det här har ställt till problem. Kan man inte belåna hela sin egendom så är det ett problem. Som jurist kan jag tycka att det är en elegant juridisk lösning att man inte behöver lämna ifrån sig egendomen som handpant utan kan belåna den fast man kan disponera den. Det här kräver snabba åtgärder. Det är ändå så att för som går så blir det problem för framför allt småföretagarna. Vad gäller insolvensutredningen var det ju så att justitieministern i propositionen 2003, när man gjorde förändringar av förmånsrätten, uppgav på s. 59 att det här var ett första steg i en mer omfattande reformering av insolvensrätten och att regeringen avsåg att tillsätta en utredning. Det kom ingen utredning , och inte 2004 heller. Jag tog mig då före att fråga justitieministern om när utredningen skulle komma. Första budet var . Sedan frågade jag en gång till, och då blev det . Med hänsyn till justitieministerns tidigare uppgifter känner jag mig föranlåten att ta de nya uppgifterna med en nypa salt. Varför är det då så viktigt att vi får en modern insolvenslagstiftning? studier tyder på att obeståndsrätten är en av de mest centrala när det gäller entreprenörs- och tillväxtfrågorna. Skälet är att utformningen av reglerna kring konkurser och företagsrekonstruktioner har stor betydelse för hur många nya företag som startas. Det påverkar kostnaderna för att misslyckas, vilket indirekt inverkar på viljan att ta risker. Det påverkar också möjligheten att få en andra chans efter en konkurs. Genom att inte fullfölja sina ursprungliga planer med en insolvensutredning menar jag att regeringen har skadat svenskt näringsliv. Det är uppenbart att frågor som rör näringslivet inte prioriteras av regeringen. Överläggningen var härmed avslutad. 25 § Svar på interpellation 2005/06:448 om diskriminering på innekrogar 131 Justitieminister (): har frågat mig vad jag avser att ta för initiativ för att polisen ska ta över vaktansvaret på krogarna och för att införa ett kösystem som tvingar dörrvakterna att bemöta varje gäst. Han har också frågat mig vad jag avser att ta för initiativ för att krogarna ska ha en obligatorisk skyltning som talar om vad för typ av evenemang som krogen har för kvällen. Jag delar uppfattning att vi ska arbeta mot diskriminering. Regeringen ser allvarligt på alla former av diskriminering. Vi har en i allt väsentligt tillfredsställande lagstiftning på detta område. Seriösa krogägare har ett självklart intresse att se till att denna lagstiftning följs. gäller lagen om förbud mot diskriminering. Denna lag syftar till att motverka diskriminering som har samband med någon av diskrimeringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Regeringen har vidtagit ytterligare åtgärder för att motverka diskriminering även på andra områden. Ytterligare förslag på åtgärder för att motverka diskriminering har också lagts fram av . Dessa förslag bereds på . Ordningsvakter är personer som har förordnats av polisen för att medverka till att upprätthålla allmän ordning. En ordningsvakt lyder under polismyndigheten i det distrikt där han eller hon tjänstgör och har också en, låt vara allmänt hållen, skyldighet att hålla polismyndigheten underrättad om förhållanden som rör hans eller hennes verksamhet. När säger att polisen ska ta över vaktansvaret menar han, som jag uppfattar det, att det ska införas en närmare koppling mellan ordningsvakterna och polisen genom att polisen ska vara huvudman för ordningsvakterna. Jag delar uppfattning att det kan finnas skäl att se över frågan om ordningsvakternas koppling till polisen. Jag är dock inte säker på att den lösning som han förespråkar är den rätta. Inom pågår ett beredningsarbete kring ordningsvakternas koppling till polisen. En promemoria har remitterats. Regeringen avser att återkomma med förslag i frågan . Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet förklarade talmannen överläggningen avslutad. 26 § Svar på interpellation 2005/06:449 om våldsbrott i 132 Justitieminister (): har frågat mig vilka konkreta åtgärder jag avser att vidta för att förhindra den negativa utvecklingen gällande våldsbrott i . Ökningen av antalet anmälda våldsbrott är oroande. Våldsbrottsligheten innebär ett stort lidande för enskilda och ökar otryggheten för dem som bor och verkar i lokalsamhället. Ökningen av antalet anmälda våldsbrott har varit särskilt stor i just . Precis som säger handlar det ofta om brott som är av gatuvåldskaraktär och utan någon relation mellan gärningsman och offer. En grundläggande förutsättning för polisens förmåga att förebygga och utreda brott är att den har tillräckliga resurser. Den socialdemokratiska regeringen har därför ökat polisens anslag med 2,7 miljarder . Det har inneburit att det finns 1 500 fler poliser än . För i har regeringens satsning på polisen resulterat i att antalet anställda poliser har ökat med 215 . Detta innebär att polisen i har givits goda förutsättningar för att bekämpa våldsbrottsligheten. Det tål att upprepas att det är som ansvarar för att fördela de tilldelade resurserna till landets olika polismyndigheter. Det är också uppgift att se till att det samlade polisanslaget leder till en bättre polisverksamhet. Polisens insatser är självklart viktiga för att bryta utvecklingen av våldsbrottsligheten. Jag vet att polisen vidtar en rad åtgärder för att bekämpa våldsbrottsligheten. Inom ramen för polisens mängdbrottsprojekt har polisen mål för att klara upp fler misshandelsbrott där gärningsmannen är obekant med offret och mål för att minska antalet misshandelsbrott som sker utomhus. Det är viktigt att polisen även fortsättningsvis ger bekämpningen av våldsbrotten en hög prioritet. Att bryta den negativa våldsbrottsutvecklingen kräver gemensamma ansträngningar och åtgärder från olika aktörer i samhället. Därför vill jag i detta sammanhang påminna om det lokala brottsförebyggande arbetet där föräldrar, skolan, , föreningar och kommunerna har viktiga funktioner att fylla. Jag följer polisverksamheten och det lokala brottsförebyggande arbetet noga och är beredd att vidta ytterligare åtgärder om jag finner det nödvändigt. 133 (): Jag vill rikta ett tack till justitieminister för svaret på min interpellation. I min interpellation tar jag upp statistik från som visar på en kraftig ökning av antalet anmälda våldsbrott i . Enligt Brå har våldsbrotten ökat . Brotten tar sig längre ned i åldrarna och våldet är allt oftare oprovocerat. En känsla av otrygghet sprider sig bland skåningarna. Allra tydligast är detta i . Jag som bor i kan vittna om den ökade känsla av otrygghet som sprider sig, en känsla som leder till att människor ändrar sina levnadsmönster, skaffar larm i huset och bilen och kanske bär ett överfallslarm i handväskan eller jackfickan. Man bildar medborgargarden eller köper privata säkerhetstjänster. Många jag känner undviker numera att gå igenom eller försöker hålla sina tonåringar hemma helgkvällar. Jag vet tonårsföräldrar som är väldigt trötta på att deras barn kommer hem utan mobiltelefon eller jacka eller har fått stryk för att de passerat fel gäng vid fel tillfälle. Gängproblematiken, som är en del av förklaringen, ökar i de större skånska städerna som just , och . Men detta är inte ett isolerat storstadsproblem. Mindre kommuner som , , , , Klippan, och ligger alla mycket högt när det gäller antalet våldsbrott och har en annan karaktär än till exempel . Tyvärr är det inte heller bara på stan och sent om natten som våldsbrotten utförs. Tidningen målade ut de skånska skolorna som en krigszon. anmäldes 450 misshandelsfall, 180 fall av olaga hot och 77 narkotikabrott. Tvåhundra av de brottsoffer som anmält misshandel var . Troligen är mörkertalet mycket stort eftersom många är rädda för att anmäla på grund av repressalier, inte minst de yngsta. Problemet är förstås mycket komplext. Socialt utanförskap och växande fattigdom i vissa grupper bidrar till ökat våld och fler tillgreppsbrott, likaså att den illegala spriten och narkotikan flödar fritt bland de skånska ungdomarna. Risken för att bli fasttagen är dock för många av dessa förövare ganska liten, vilket också är kopplat till brottsutvecklingen. Mitt syfte med interpellationen är dels att sätta sökarljuset på den skånska brottsutvecklingen ofta talar vi om Stockholmsförorterna dels att efterfråga fler åtgärder för att komma åt utvecklingen. Justitieministerns svar uppfattar jag som ett sätt att föra över ansvaret till . Justitieministern hävdar gärna att han har ansvaret för den ökning av antalet poliser som skett . Jag kan konstatera att 215 poliser på ett 40-tal polisstationer inte är särskilt mycket för del. Jag kan vidare konstatera att omkring 160 poliser i kommer att ålderspensioneras . Till det kan läggas förtidspensioneringar, sjukskrivningar och sjukpensioneringar. Nettot blir således ganska litet. har länspolismyndigheten lagt ut ett sparbeting på de lokala polismyndigheterna, vilket leder till att ett stort antal civilanställda nu ska avskedas. har polisen stora effektivitetsproblem. Poliserna jobbar på fel tider, spenderar för mycket tid på stationen och så vidare. Till detta kan kopplas den tidigare diskussionen i kammaren om sommarstängda polisstationer med mera. Vi kan konstatera att det nog inte blir så mycket kvar för skåningarna av regeringens satsning. Jag tror knappast att skåningarna blir lugnare av att ansvaret ligger hos . Vi bör i stället hissa ansvaret till den politiska nivån, för om medborgarna inte upplever att rättssamhället svarar upp mot den ökande oron då är ansvaret bland annat justitieministerns. Det vore bra om en särskild satsning kunde göras på de områden där förhållandena är värst. är ett sådant område. Därför vill jag återigen fråga justitieministern vad han mer konkret än det han sagt vill göra för att komma åt den ökande otryggheten i . De nämnda åtgärderna räcker uppenbarligen inte till. 134 Justitieminister (): I mitt förra inlägg redovisade jag polisens arbete. Det arbetet kommer att fortsätta. Rent konkret innebär det till polisen även . Erfarenheter från samtliga länder i hela världen, så även från , visar att det inte spelar någon roll hur mycket en socialdemokratisk regering eller ett land satsar på polisen om man inte bekämpar de sociala orättvisorna. Det är där vi skiljer oss åt. Jag vet att även vill satsa på fler poliser. Inför låg vi exakt lika, och det var också det som sade behövdes. Vi såg till att ordna det, och jag tror säkert att så även skulle ha skett med en borgerlig regering. Det som skiljer oss åt inför nästa mandatperiod är inte satsningen på polisen, för det vill även göra, utan det är de kraftiga nedskärningarna för dem som har det allra sämst. Det kommer att innebära att förutsättningarna för dem som har det allra svårast att hålla sina barn och ungdomar från att inte hamna i situationer där bland annat brottslighet och droger finns blir betydligt svårare. Så har det varit överallt, , och så kommer det att bli också i om man bedriver den politiken. Vi måste bekämpa brottsligheten, men vi ska också bekämpa de sociala orsakerna till den. 135 (): Det var inte mycket till svar jag fick. I stället var det den vanliga attacken på en eventuell borgerlig regering och vad det skulle leda till. Det känns lite märkligt eftersom jag tyckte att justitieministerns svar på interpellationen andades någon form av problemorientering. försöker han flytta fokus till att handla om vad som eventuellt skulle kunna hända . De problem jag ser när jag rör mig på gatorna i är verklighet; de finns socialdemokratiskt ledarskap. Då känns det lite knepigt att man försöker flytta över ansvaret på oss. Jag kan gärna ta den sociala diskussionen vad gäller orättvisorna. Det är ju socialdemokratins misslyckande att vi har en rekordhög arbetslöshet, vilket skapat mer utanförskap än vi haft. Att delar av våra samhällen isoleras i utanförskap är inte mitt partis fel. Det är regeringens fel. Därför känns det knepigt att justitieministern skyller ett eventuellt framtida socialförsäkringssystem på den situation som råder. Det är inte vårt fel att barnpsykiatrin har dragit ned och så vidare. Det finns många sådana områden som man inte lyckats med. Det är heller inte en borgerlig regering som leder polisen. har kritiserat för bristande effektivitet och för att de inte lever upp till sitt ansvar att styra polismyndigheterna. Det är i regerings samhälle som länspolismästaren i på skriver att hon misslyckats med att stoppa ökningen av allt brutalare våldsbrott. Lite mer självrannsakan och ansvarstagande från regeringen skulle vara betydligt bättre. Jag tror nämligen inte att skåningarna känner sig särskilt lugna av det som sagts här. Polisen är den ena biten av vårt fokus, vilket jag varit väldigt tydlig med att säga. Den andra biten är att människor ska bli tryggare och få det bättre. Det är därför vi i så starkt inriktar vår politik på att få fram fler jobb, det som är den socialdemokratiska regeringens stora misslyckande. När det gäller det sociala utanförskapet är jobb, jobb, jobb en del av lösningen. Men det handlar också om att ta människors oro på största allvar, och det känner jag inte att gjort här . I stället anklagar han oss för vad som eventuellt ska komma. 136 Justitieminister (): Det är bra att vi vidgar frågan. Det är bra att tar upp dessa saker. Det är bra att jag får möjlighet att säga att vi skapat 130 000 nya jobb sedan vi tog över 1994. Det viktigt att ett valår jämföra de olika sidorna. Jag kan konstatera att när det gäller polissatsningen är det ganska jämnt. Det var jämnt också inför . Det kommer i vårt valmanifest , men jag kan redan nu säga att vi alltså satsar 700 miljoner på polisen . Det som skiljer oss åt är just bekämpningen av sociala orsaker. Vi vill inte ta bort de åtgärder som ger 100 000 människor jobb, människor som annars kanske inte skulle klara av situationen, människor som behöver få hjälp. Därför ger vi stöd till arbetsgivare och andra. Det är i just de familjerna som barnen finns. Gå till en tingsrätt så ser du att det är fråga om människor som haft det särskilt svårt, som inte kunnat ge sina barn och ungdomar trygghet. Det innebär inte att alla dessa människor får barn som hamnar snett långt därifrån; de är inte ens en majoritet. De allra flesta klarar sig. Men de barn och ungdomar som hamnar snett kommer från miljöer där det är särskilt svårt. Därför är det oerhört viktigt att satsa på dem, och därför får vi inte glömma bort bekämpningen av de sociala orsakerna. Man kan se överallt, i hela världen, , att ju större de sociala klyftorna är, desto högre är brottsligheten. Vi behöver inte experimentera med det i , för vi vet redan svaret. Därför har också ersättningsnivåerna med bekämpningen av brottsligheten att göra, även om det naturligtvis inte bara handlar om det. Så enkelt är det ju inte. Vi behöver också, som sagt, fler poliser. Vi behöver bättre lagar och bättre myndighetsstyrning. De är emellertid en bidragande orsak som vi inte får glömma bort i sammanhanget. 137 (): Återigen: Jag tror inte att dessa människor mår bättre av att man har en viss ersättningsnivå i socialförsäkringssystemet. I stället måste vi inrikta oss mycket mer på att få människor i arbete. Det har den socialdemokratiska regeringen misslyckats med. Vi har i storleksordningen en och en halv miljon människor som antingen är arbetslösa eller inte får arbeta så mycket som de skulle vilja. Därmed kan de inte heller påverka sin framtid, vilket skapar frustration och i viss mån också den situation vi har. Sedan försöker sig på ett klassiskt retoriskt knep genom att säga att vi egentligen har samma politik när det gäller den fråga som jag vill diskutera. Det är ju inte sant. Vi ger 1 ½ miljard mer resurser till rättssystemet än vad klarar av att få in.