prot · GT0997 · 2006-03-29 00:00:00 — Jag ska, fru talman, avsluta på samma sätt som i förra debatten, nämligen med att fråga mig själv varför jag nu står här och argumenterar för dessa i mitt tycke utomordentligt starka reservationer när jag ändå någonstans mentalt vet att vi inte kommer att vinna. Jag gör det därför att jag vill lägga fram detta för folket så att medborgarna kan ge oss den majoritet vi inte har så att vi då kan verkställa alla dessa förslag och reservationer från och alliansen. Det är bra för oss, men framför allt är det bra för . 125 (): Engagemanget i samhället för brottsoffer är stort, kan vi höra. Det är stort från alla politiska partier, från många organisationer och från åtskilliga enskilda. Det gäller naturligtvis inte minst brottsoffer som blivit utsatta för våldsbrott. Våldsbrott kan drabba alla, och brottsoffer kan vi alla bli. I rättvisans namn måste vi dock konstatera att en del befolkningsgrupper är mer utsatta än andra och att en del brottsoffer måste sägas vara mer sårbara än andra. Dessa grupper måste särskilt uppmärksammas, anser vi i . Det finns en hel del forskning till stöd i detta arbete. Det finns viktiga kunskaper att ta del av. Vi vet exempelvis att ensamstående generellt drabbas mer än sammanboende. Vi vet att marginaliserade grupper som hemlösa, missbrukare och kriminellt belastade är särskilt utsatta. Vi måste också se hur könsmaktsmönstren visar sig och drabbar och förtrycker kvinnor. De drabbar i många olika former och ytterst i form av våld och sexualiserat våld. Jag ska uppehålla mig vid några aspekter i dagens betänkande. Allmänt är det grundläggande, som vi i konstaterar i en reservation, att det viktigaste brottsofferarbetet utgörs av brottsförebyggande arbete. Den generella välfärden, arbete och bostäder åt alla samt en väl utbyggd samhällsservice är hörnstenar i samhället, men också i brottsbekämpningen jag ställer också gärna upp på behovshierarki som en grund för att hävda den sentensen. Därför menar att konsekvensanalyser som också innefattar brottsförebyggande perspektiv i större utsträckning bör ingå vid samhällelig planering och mer omfattande beslut i samhället. När det gäller mäns våld mot kvinnor vet vi att mörkertalet är stort. Enligt Brå anmäls bara av alla misshandelsbrott till polisen. I av dessa fall känner förövare och brottsoffer varandra. I väldigt många fall där anmälan verkligen sker är det någon annan än offret som står för anmälan. Som sagt: Mörkertalet är mycket stort. Orsakerna till detta är många. Här finns säkert bland annat känslor av skam och skuld hos många drabbade men också erfarenheter av oförståelse och oförmåga hos myndigheter och samhällsorgan att bemöta brottsoffren på ett inkännande och korrekt sätt. Det behövs ökade kunskaper och en aktiv samhällsdebatt. I ett flertal andra länder som , , och har man som ett led bara som ett led, men ett viktigt led i strävan att få en bättre bild av omfattningen och som ett sätt att få i gång en samhällsdebatt gjort beräkningar av samhällets kostnader för mäns våld mot kvinnor. Det var också något som i utredningen i luften föreslogs borde göras i . vidhåller denna ståndpunkt i en reservation. Ett annat område som bättre behöver synliggöras är våldet som drabbar HBT-grupperna och samhällets insatser för att bistå brottsoffren för detta våld. Det handlar om såväl personer som utsätts för hatbrott som personer som utsätts för våld i samkönade relationer. Vi har i en reservation tryckt på vikten av att brottsofferjourerna ges möjlighet att öka sin kompetens på dessa områden. har motionerat om behovet av att mer grundligt utreda och skaffa bättre kunskaper om det våld som funktionshindrade kvinnor och flickor utsätts för. har i en undersökning visat att psykiskt funktionshindrade kvinnor tycks vara mer våldsutsatta än andra kvinnor. RSMH har i en undersökning kommit fram till att av de kvinnor som kommer i kontakt med psykiatrin varit utsatta för fysiska eller psykiska övergrepp. understryker också att kunskaperna kring denna problematik är starkt begränsade och att behoven av stöd för dessa grupper kvinnor ofta förbises. Även utskottet har tidigare uttalat oro för att mörkertalen är höga när det gäller brottslighet mot äldre och funktionshindrade brottsoffer. Utskottet framhåller nu kommunernas ansvar för att grupperna uppmärksammas och utgår från att åberopade rapporter kommer till nytta. Det utgår jag också ifrån. Jag vidhåller dock att situationen för dessa kvinnor behöver utredas allsidigt för att vi ska öka våra kunskaper och få förslag på åtgärder på ett område som också anser behöver belysas bättre. Detta bör vara ett nationellt ansvar och en övergripande angelägenhet. Det är svårt för varje kommun att göra detta var för sig, även om kommunerna självfallet är huvudmän för vård och omsorg. Därför finns anledning att vidhålla reservation 27. Polisen är ofta den instans i rättsväsendet ett brottsoffer först av allt kommer i kontakt med. Det är mycket viktigt att polisen har brottsofferperspektivet med sig på ett tydligt sätt och är utbildad och kompetent på detta område. Det var också en sak jag lyfte upp i den polisdebatt vi hade . Det finns anledning att understryka att brottsoffren har stort intresse av att få veta vad som händer och få adekvat information om förundersökningen. Vi framför konkreta förslag till förbättringar på detta område. har också särskilda yttranden, bland annat om brottsoffrens behov av målsägandebiträden. Här pågår arbete som vi följer med stort intresse och återkommer till vid behov. Jag står bakom alla reservationer men nöjer mig för tids vinnande med att yrka bifall endast till reservation 27. 126 (): Denna debatt om våldsbrott och brottsoffer har vi en gång . Ärligt talat är det också ungefär samma frågor vi diskuterar år . Vi i oppositionen är missnöjda med den hjälp, det skydd och det stöd som brottsoffer får. Vi föreslår ett antal lagändringar för att markera att samhället ser extra allvarligt på våld i nära relationer, hedersrelaterat våld och hatbrott. Vi föreslår förstärkt skydd för brottsoffer som elektronisk övervakning vid besöksförbud, ökad kunskap inom rättsväsendet och prioriteringar av brott mot barn. Det är möjligt att vi i och övriga i alliansen upprepar oss år , men det tycker jag verkligen att Socialdemokraterna också gör. Allting utreds, bereds eller väntar på direktiv som förbereds, så även . Det är alltså inte konstigt att vi tjatar när det inte händer så mycket på det här området. Jag tänker göra en liten sammanfattning av några av de 27 reservationer och två särskilda yttranden som vi står bakom. Först tänkte jag dock säga något om reservation 31 under punkt 33, som jag också yrkar bifall till. Reservationen handlar om forskning. I den centerpartimotion som ligger till grund för reservationen tar jag upp och kritiserar att den forskning som finns på området mäns våld mot kvinnor har fokus på den kvinna som blivit misshandlad. Men för att vi långsiktigt ska kunna förebygga och motverka våld krävs en ökad kunskap, inte bara om offret utan även om gärningsmannen. Vad är det som får en man, för det är oftast en man, att slå, kränka, hota och utnyttja den kvinna som han säger sig älska. Problemet är ju inte kvinnan som blir slagen. Problemet är mannen som slår. Jag tycker att det blir lite anmärkningsvärt på vilket sätt Socialdemokraterna, , alltså majoriteten, avfärdar yrkandet. Jag kan utan problem acceptera och respektera att socialdemokraterna här i vill att det ska vara socialdemokraterna i regeringen som ska bestämma om olika forskningsprojekt. Motionen avstyrks också med motiveringen att inte bör uttala sig om vilka forskningsprojekt som ska prioriteras. I och för sig tycker jag att det är en konstig bedömning av vad vi som folkvalda ska uttala oss om, men jag kan ändå förstå att socialdemokraterna vill hålla detta till sina partikamrater i regeringen. Men det riktigt tråkiga tycker jag ändå är att majoriteten inte riktigt tycks förstå vad jag menar med motionens förslag. I betänkandet, som ska svara på yrkandet, tas det upp ett forskningsprogram för viktimologisk forskning, ett regeringsuppdrag till Brå att genomföra en nationell brottsoffer- och trygghetsundersökning och att och tillsammans har granskat hur man utreder våldtäktsbrott. Det är givetvis angelägna utredningar och forskningsprojekt, men det var inte riktigt det som jag var ute motion. Vi måste ändå på något sätt allihop tro och tycka att brottsligheten ska minska. Allt annat är att ge upp. Jag kan åtminstone lova att jag inte tänker ge upp i den frågan. Då kan inte enbart forskning ske på brottsoffer, utan vi måste också veta varför gärningsmän gör som de gör. Detta är en förutsättning för att det brottsförebyggande arbetet ska kunna bli bättre. Eftersom det i betänkandet inte finns något svar på yrkandet skulle jag vilja ha ett svar av Socialdemokraternas anmälda talare i den här debatten, Elisebeht . Tycker inte Elisebeht att samhällets inriktning måste vara att minska brottsligheten, och är det då inte, minst sagt, angeläget att också forska på och få kunskap om varför gärningsmän begår brott, i det här fallet varför de här männen slår, kränker, hotar och utnyttjar kvinnor? Över huvud taget finns det ingen målsättning för den nuvarande socialdemokratiska regeringen att minska brottsligheten. Ta det lite lugnt nu! Jag tvivlar inte det minsta på att socialdemokraterna liksom centerpartisterna verkligen vill minska brottsligheten, men förmågan att nå dit saknas. behandlade vi en handlingsplan mot ekonomisk brottslighet här i kammaren. Det är väl bra att det finns en sådan. måste man ställa sig frågan varför regeringen tar fram en handlingsplan mot ekonomisk brottslighet men inte en handlingsplan mot våld mot kvinnor, ingen handlingsplan mot sexualbrott eller, varför inte, en handlingsplan för att minska brottsligheten totalt i landet. Jag tycker att detta är en brist, och denna otydlighet gör också att det brottsförebyggande arbetet runtom i landet blir lidande. Inte minst polisens allt lägre prioritering av det brottsförebyggande arbetet är allvarlig. Från sida föreslår vi en handlingsplan för att motverka mäns våld mot kvinnor. Vi föreslår en nationell strategi för samarbete mellan myndigheter för att minska våldsbrotten mot kvinnor, och vi föreslår som en första delmålsättning att ska antalet våldsbrott pressas tillbaka till samma nivå som . Givetvis kan man diskutera fram och tillbaka vilken målsättning som är rimlig, men jag tycker att det viktiga är att vi har en målsättning och tar fram åtgärder för att kunna nå denna målsättning. Det är först därefter vi kan veta om vi har gjort ett bra jobb eller inte. Vi som är folkvalda, förtroendevalda, måste slå fast att arbetet för att minska brottsligheten måste prioriteras inom alla delar av samhället. 127 (): När jag hör debatten tycker jag att det märks att vi faller in i vissa speciella mönster, och det tycker jag känns lite tråkigt. Jag tycker att det vore väldigt bra om vi tillsammans, och jag är övertygad om att vi vill det, slog vakt om att människor som har drabbats av brott ska kunna få hjälp och stöd av samhället. Vi är alla överens om att de här grupperna oftast är helt oförskyllt drabbade av annan mänsklig brottslig verksamhet. Därför ska vi såväl förhindra den som hjälpa dem som har blivit drabbade. Det är där vi är . Jag kan konstatera när jag läser betänkandet, när jag har följt de här ärendena och besluten som fattats när det gäller att bemöta brottsoffer och hantera brottsofferfrågan att det har gjorts väldigt mycket. Väldigt mycket har faktiskt skett. Det har skett förändringar som leder till ett bättre samhälle. Det går steg för steg. Likafullt har vi från , fru talman, skrivit ett par reservationer och ett par särskilda yttranden, vilka jag naturligtvis står bakom. Men jag yrkar bifall endast till reservation nr 14. Det har vi gjort därför att vi ville att det skulle gå lite fortare. Vi skulle vilja ha lite mer pengar, var vi nu skulle ta dem ifrån och vilka som skulle avstå därför att vi vill ha mer pengar. Men vi värnar verkligen om brottsoffren, och då gör vi det om de grupper som får olika prioritet. Vi är alla överens om att barn måste skyddas, de måste stödjas och de måste ha en reparativ verksamhet från samhället så att de klarar sitt liv längre fram, trots att de har utsatts för våld, övergrepp eller bevittnat detsamma. Det här är vi fullkomligt överens om allihop. Men mycket förändras i samhället. , fru talman, stod jag här i talarstolen och talade om att när jag växte upp var homosexualitet ett brott, om man var verksam på området. är det inte det. Vi har förändrat synen. Det här tar lite tid. Därför har vi i våra reservationer hävdat att det är viktigt att kompetensen när det gäller HBT-baserade brott och stöd till de brottsoffren skärps. Vi är också medvetna om att det här kostar pengar. Vi är medvetna om att vi har avsatt pengar både till och till , vardera, för att kunna syna dessa brott lite närmare. Jag tycker att detta är bra. Vi har en annan förändring i samhället. Vi har fått in ett nytt begrepp inom brottsvärlden som kallas för hedersrelaterade brott. Jag har, fru talman, väldigt svårt att ta de orden i min mun. Jag kan inte se hur man kan relatera brott och heder, i alla fall inte min heder. Men det här är nya faktorer som kommer in i samhället, som kräver ny kunskap och ny utbildning. Det kan vara främmande för en del människor. En del andra människor kan det vara mer näraliggande. Då menar jag att det är viktigt att vi rekryterar människor till polisen som lär sig vårt rättssystem och vårt rättstänkande och som kan tillföra de här kunskaperna. Men det är också viktigt att vi ser till att de som möter och har att behandla den här typen av brott får en bra utbildning som gör det möjligt för dem att kunna se problemställningen som den verkligen är. Det värsta av alltihop är att människor som sysselsätter sig med hedersrelaterade brott inte ser detta som brott. De ser att de vill upprätthålla sin heder, ingenting annat. Att de därvid begår brott, ja, det är en kulturell fråga till viss del. Jag har som sagt inte några särskilda yrkanden, utöver yrkandet på den reservation som jag avgett, men jag skulle gärna vilja nämna en svensk författare. Han sade att var sak ska bedömas för sina förtjänsters skull. Jag tycker att vi i utskottet faktiskt har kommit en bit framåt när det gäller att underlätta för brottsoffer. 128 () replik: Grunden till det här betänkandet är motionerna från allmänna motionsperioden. Det rör sig om en ansenlig mängd. Det är 81 sidor i kompendiet. Jag har tittat på vad har föreslagit för förbättringar för brottsoffer, och jag har inte hittat en enda motion med . Det är möjligt att jag har missat, men jag har tittat två gånger. har inte självt kommit med förslag om förbättringar i den delen. En sak gör mig bekymrad, och där vill jag veta hur ser på saken. Det gäller Vänsterns och särskilda yttrande nr 4. Där skriver ni: Det är därför viktigt att brottsoffret i större utsträckning än får möjlighet till målsägandebiträde. Vi förutsätter att detta uppmärksammas i det pågående utredningsarbetet och avvaktar därför med förslag. Här finns det motioner och reservationer från alliansen om att förstärka rätten till målsägandebiträde. Men om vi tittar på de direktiv som har fått för att utreda målsägandeinstitutet framkommer ingenting som kan vara en utökning av rätten till målsägandebiträde. Tvärtom går det att tolka direktiven så att det ska vara fråga om en minskning eftersom det står att det ska utredas om inte stödpersoner, personer som deltar ideellt, kan vara mer behjälpliga i rättsprocessen. I själva verket är det en inskränkning. Det är i och för sig bra att institutet utreds, men varför stöder ni inte vår motion och våra reservationer om en utökning av målsägandebiträden till brottsoffer? Det borde ni verkligen stå för. 129 () replik: Det är alldeles riktigt att vi anser att det behövs ett bättre stöd. Det behövs ett bättre stöd på flera olika nivåer. Därför tror vi att det kan vara av stor vikt att människor kan få välja de personer de vill ha med sig som stödpersoner. Jag har själv varit med som stödperson till en av mina elever. Han begärde alldeles bestämt att jag skulle följa med. Jag var då inte speciellt rättsligt utbildad, men jag kunde fungera som stödperson. Det är viktigt. Jag kunde dessutom ha fått en ersättning inte speciellt stor, men ändock. Det är viktigt. Det behövs inte alltid professionella personer som arbetar med detta utan det är viktigt att få ett mänskligare drag i det hela. Därför ser jag möjligheten för personer som deltar ideellt, eller personer med annan anknytning, att vara med och stödja. Jag ser det som en väg framåt. Vi har ingen motsättning i detta. Det finns ingen motsättning i att människor som har drabbats av brott ska få stöd, och stödet kan se olika ut. Det är ett av skälen till att det ska vara en stor variation på stödpersoner. Därför stöder vi ideella verksamheter. 130 () replik: Det är två helt skilda saker. Ett målsägandebiträde är en juridiskt skolad person, ofta en advokat eller jurist som har att ta till vara brottsoffrets frågor i rättsprocessen. Målsägandebiträdet måste kunna det juridiska och hjälpa till i skadeståndsdelen. Det är den stora skillnaden. Det kan behövas personer som deltar ideellt som ger ett mer medmänskligt stöd och som säkert gör det på ett bra sätt, det tycker vi moderater också är bra men vi menar att våldsbrottsoffer måste få ett eget juridiskt biträde. Vi vill fokusera mer på brottsoffer . En misstänkt person skulle knappast nöja sig med att det kommer en person som deltar ideellt som stöd under rättegången. Han har rätt till en jurist eller advokat som offentlig försvarare. Vi menar att även brottsoffret bör ha rätt i fall av våldsbrott att få ett juridiskt biträde. I det särskilda yttrandet står det att och Vänstern vill att fler ska få möjlighet till målsägandebiträde. Då läser jag in ett juridiskt biträde. Det vore mer sjyst att stödja reservationen där vi skriver om detta. Stödpersoner är viktiga, de har sin roll, men de ska inte sammanblandas med målsägandebiträden som är jurister, och de har sin roll i rättsprocessen. 131 () replik: Jag håller med om att jag svarade på en något annan fråga än den hon ställde. Det är alldeles riktigt. Självklart har åklagaren en viss funktion i detta. Möjligheten finns redan. Ofta har brottsoffret ett målsägandebiträde i form av en jurist som har hjälpt till att föra talan. Det är alldeles riktigt. Det här är kostnader som naturligtvis hamnar på och rättsväsendet. vet att vi har tillfört mer pengar till rättsväsendet för att klara det hela. Sedan blir det en intern prioritering, och det är en annan sak. Jag medger att det är behjärtansvärt, men jag ser inte att vi kan stödja den reservationen. 132 ELISEBEHT (): Jag var lite orolig när försvann ut. Jag tittade runt och undrade vart han tog vägen. Jag har lagt märke till att du ofta vänder dig till de ärade ledamöterna och ärade de som sitter på läktaren. Sedan är det alltid justitieministern som inte är här. hade jag tänkt att vända mig direkt till dig, och därför blev jag lite orolig när du försvann ut. Tack, , för det erkännande som vi fick . Du har sett att det händer en massa på området. Det är inte så förvånande med tanke på det civila arbete du har. Det är klart att du naturligtvis hänger med och vet vad som händer även om du, precis som alla vi andra, är otålig. Men om du får chansen efter kommer du att upptäcka att även om man aldrig så mycket brinner för en fråga kommer den förmodligen inte att kunna genomföras åtminstone inte samma halvår, kanske inte ens en gång som tanken har tänkts. Vi har en ordning där vi bereder frågorna, utreder, remissar, regeringen tar tillbaka remissen och lägger fram förslag. Det är kanhända nyttigt att påminna om att det går till så, och det är bra och rätt att det är så. Jag håller med dem som har sagt att brottsoffers rättigheter är en fråga för samhället, ingen annan. Det är ingen annan som bär ansvaret för att brottsoffer får sina rättigheter tillgodosedda. Det kan aldrig lämnas över på vare sig frivilliga stödpersoner, kvinnojourer, brottsofferjourer, Röda Korset eller någon annan. Detta är i grund och botten en av de mest grundläggande uppgifter som en stat har. Det ska vi vara på det klara med med tanke på vad jag kommer att säga. talade om behovet av forskning vad gäller mäns våld mot kvinnor. Det är ett område som har haft fokus på just brottsoffren. Det är dags att gå vidare och titta ordentligt på vilka de bakomliggande faktorerna är när män begår våldsbrott, både mot närstående personer men också andra. Det allra mesta av våldet jorden runt begås av män. Det finns inga enkla förklaringar. Däremot krävs det en massa forskning samt nyfikenhet och en vilja att ta reda på varför det är så. Bara för att utskottet skriver att det inte är utskottet som ska peka ut exakt vilka forskningsprogram som ska ha stöd innebär det inte att utskottet är ointresserat av att forskning om mäns våld mot kvinnor verkligen kommer till stånd. Pengarna fördelas via och via andra instanser i samhället som har att fördela forskningsmedel, till exempel Brå. Jag och vi socialdemokrater har ingen annan uppfattning än att det är dags att gå vidare. Kvinnor har självklart varit i fokus eftersom det är kvinnor som är brottsoffer. Barn har kommit att vara i fokus mer och mer. är det också för män att synas i sömmarna. Vi har glömt en grupp. snuddade vid det när han talade om målsägandebiträden, även om jag tycker att han gick lite för långt. Det är gruppen anhöriga. Det finns en mycket stor grupp människor runt brottsoffer, alltså anhöriga, som saknar stöd och hjälp. Där är vi totalt överens. Då har jag klarat av lite av det som ni redan har talat om här från talarstolen. övergår jag till det som jag egentligen hade i mitt anförande. Jag tror att det var som konstaterade att det här är något som vi pratar och att vi upprepar oss. Det är väl så att ni skriver motionerna och vi behandlar dem i betänkandet. Det blir en hel radda uppräkningar. Det som möjligen kan vara nytt är det som utskottet beskriver har skett. Motionerna innehåller inte särskilt mycket nytt, men i vad som har skett finns det en hel del att hämta för den som är intresserad av att läsa vad betänkandet innehåller. Den enskilt kanske största reformen på brottsofferområdet tror jag var att inrätta . Det är en myndighet som har uppdraget att bevaka brottsoffers rättigheter. Härifrån fördelas också en hel del pengar till verksamheter som stöder brottsoffer. fungerar ju också som ett . Därför tycker jag att det är bra att vi från utskottets sida avvisar den idé som alliansen föreslår, nämligen att inte låta pröva brottsskadeersättning i de fall där domstol har sakprövat skadestånd. har en viktig roll i att ha överblick över praxis och praxis utveckling. Det är faktiskt rätt vanligt att man i domar både från tingsrätten och från hovrätten i sitt beslut om skadestånd hänvisar till att man har följt synsätt i liknande fall. kunskap blir faktiskt vägledning när det gäller frågor som rör brottsofferersättning eller skadestånd som det heter i första skedet. Jag tror att det vore en förlust för brottsoffer om kopplades bort från den här uppgiften. Jag är glad att utskottet har tagit den ställning som man har gjort i betänkandet. Man kan i det här betänkandet räkna till 39 reservationer. Det skulle, för den oinvigde, kunna te sig som att det här finns en mängd förslag som lämnas därhän av majoriteten. Riktigt så är det faktiskt inte. Glädjande nog kan utskottet i de allra flesta fall svara att frågorna är omhändertagna, att arbete pågår en del är rent av färdigställt och en ny lagstiftning är på plats. Allt detta arbete sker i form av utvärderingar och olika uppdrag som redan har getts till myndigheterna eller också pågår arbete inom regeringen och kommer att presenteras för .