prot · GT0978 · 2006-02-23 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som suppleant i . Kammaren biföll denna avsägelse. 3 § Anmälan om kompletteringsval till vice talmannen meddelade att Socialdemokraternas riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som suppleant i . vice talmannen förklarade vald till suppleant i () 4 § Återkallelse av motion vice talmannen meddelade att () i skrivelse återkallat den av henne väckta motionen 2005/06:T304 Promillegräns för cyklister. vice talmannen meddelade att talmannen avskrivit denna motion. Skrivelsen lades till handlingarna. 5 § Anmälan om inkomna faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2005/06:FPM49 Förordning om avgaskrav och om reparationsinformation för personbilar och lätta lastbilar KOM(2005)683 till trafikutskottet /06:FPM50 Tematisk strategi om luftföroreningar KOM(2005)446 till miljö- och jordbruksutskottet /06:FPM51 Förslag till direktiv om luftkvalitet och renare luft i KOM(2005)447 till miljö- och jordbruksutskottet 6 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2005/06:79 till socialförsäkringsutskottet Redogörelser /06:RRS10 till finansutskottet /06:RRS12 till utbildningsutskottet 7 § Tryck- och yttrandefrihetsfrågor, m.m. Föredrogs betänkande 2005/06:KU14 Tryck- och yttrandefrihetsfrågor, m.m. 1 (): När vi här i kammaren diskuterar tryck- och yttrandefrihetsfrågor är det oundvikligt, anser jag, att inte beröra den fråga som just nu väcker en så intensiv debatt i hela världen. Jag syftar naturligtvis på de så kallade Muhammedteckningarna som publicerats av den danska tidningen . Jag ogillar vad du säger, men jag är beredd att med mitt liv försvara din rätt att säga det. bevingade ord har yttrats ett otal gånger av många som debatterat Muhammedteckningarna. Uppståndelsen kring bilderna visar mycket tydligt den grundläggande konflikten mellan å ena sidan tryck- och yttrandefriheten och å andra sidan respekten för olika människors åsikter och tro. En liknande men betydligt mycket mildare konflikt är den som uppstod med anledning av pastor predikan med grova angrepp på homosexualiteten utifrån pastorns bibelsyn. Teckningarna av upplevs ju som mycket kränkande av troende muslimer därför att det är förbjudet att avbilda profeten. Till detta kommer att bilderna är både fula och elaka. Det är en osympatisk idé, menar jag, om medierna avsiktligt sårar och kränker människors åsikter och tro bara för att provocera. Men det är upp till medierna själva att avgöra hur de vill agera. Det får inte vara en uppgift för regeringar, tjänstemän eller självutnämnda smaktyckare. I ett fritt land ska människor fritt få publicera vad de vill inom ramen för de lagar som gäller. och inget annat land har fullständig tryck- och yttrandefrihet. Muhammedteckningarna var lagliga att visa i alla länder där de visades. Så trots att bilderna var kränkande för muslimer måste regeringarna i dessa länder tänka efter väldigt noga innan de förbjuder dem. Tryck- och yttrandefriheten måste inkludera också rätten att göra narr av religionen. Detta är inte bara en mänsklig rättighet utan också grundbulten i ett liberalt samhälle. När en sådan frihet hotas av våld måste regeringar reservationslöst försvara denna frihet. Det gäller naturligtvis inte bara den utan alla regeringar. Vad har gått snett från svensk sida i denna fråga? Grundorsaken är att krisens ursprung och omfattning felbedömdes. Det som egentligen var begränsade, fundamentalistiska gruppers desperata försök att vinna inrikespolitiska poäng i sina hemländer, uppfattades från början som en allmän folkresning i . I paniken togs beslut och gjordes uttalanden som kan komma att få negativa effekter framåt. Jag syftar på aktionen mot Levonlines hemsida. Det framgångsrika försöket att avbryta en publicering kan få prejudicerande effekt. Det blir svårare att stå emot nästa gång en fundamentalistisk demonstration larmar utanför en svensk beskickning. Jag syftar också på attackerna mot . I nöden prövas vännen. Det kommer att ta tills våra grannländer litar på att kommer att ställa upp för dem när det blåser och solidariteten har ett pris. Men vi kommer säkert att fortsätta att hålla vackra tal i om det nordiska samförståndet. Det gäller slutligen avvisandet av ett gemensamt uttalande. Det hade varit en stor styrka om av politiska liv uttalat sig tillsammans. Då hade agerande inte fungerat. kommer krav på att yttrandefriheten ska inskränkas i religiösa frågor. Bland annat har FN-chefen uppmanat västerlandet att se över sin lagstiftning om kränkningar av religiösa symboler. Den exakta gränsdragningen för yttrandefriheten måste naturligtvis kunna diskuteras. Men när frågan har diskuterats i lugn och ro har vi kommit fram till att också religioner får tåla det öppna samhällets hårda granskning. Men visst måste yttrandefriheten också omfattas av en känsla av ansvar. Människor i allmänhet ägnar sig inte åt att förolämpa varandra trots att man faktiskt har laglig rätt till det. Tryck- och yttrandefriheten kan ofta innebära att människor känner sig sårade och kränkta av vad de få se och höra genom medierna och av andra människor. Hur ska vi då kunna hantera de konflikter som tryck- och yttrandefriheten förorsakar? Jag är som många med mig övertygad om den avgörande betydelsen av en respektfull dialog människor emellan och av det goda samtalet. Att sprida och stärka rätten att fritt uttrycka sig bland människor måste vara det bästa och det säkraste sättet att undvika konflikter mellan människor runtom i världen. Jag yrkar bifall till reservation 4. 2 (): Inom utskotten håller vi nu på att förenkla behandlingen av motionerna från allmänna motionstiden så till den milda grad att det blir väldigt svårt för en utomstående att förstå vad sysslar med. Effektivitetsbegreppet har blivit viktigare än demokratin. som det i samhället i övrigt nu seriöst och öppet debatteras kring olika moment av mediernas frihet, bidrar vi här i till en minskad öppenhet. Det är nästan omöjligt för en medborgare som läser detta betänkande att förstå vad frågorna handlar om eftersom huvuddelen tas i så kallad förenklad ordning. I den allmänna debatten handlar det nu om bildpubliceringar och om hoten mot den enskildes integritet. Det är viktiga frågor, och var inne på den ena sidan, den om bildpubliceringarna. Jag har aktualiserat att det måste finnas en rättssymmetri i hanteringen av den personliga integriteten. Jag ska läsa upp vad tryckfrihetsförordningen föreskriver i 1 kap. 3 § eftersom det är lite intressant. För missbruk av tryckfriheten eller medverkan däri må ej någon i annan ordning eller i annat fall än denna förordning bestämmer kunna tilltalas eller dömas till ansvar eller ersättningsskyldighet eller skriften konfiskeras eller läggas under beslag. Det sägs alltså att om brottet inte finns föreskrivet i tryckfrihetsförordningen får man inte döma vederbörande enligt annan lag. Det är intressant mot bakgrund av att i sin tolkning av artikel 8 i hävdat att det finns gränser för intrång i privatlivet. Och är också svensk lag. En motsvarande händelse som den som gällde prinsessan av i skulle alltså kunna leda till att skulle kunna fällas för konventionsbrott. Det finns alltså en motsättning här mellan och tryckfrihetsförordningen. Enligt tryckfrihetsförordningen finns det inte någon möjlighet att ådöma straffansvar eller skadeståndsskyldighet för publicering i ett grundlagsskyddat medium enbart på den grunden att foton eller artiklar angår privatlivet och inte kan anses utgöra ett bidrag till en diskussion av allmänt intresse. För något tiotal år sedan gjorde jag en mediepolitisk rapport där jag försökte analysera mediesamhällets förhållande till saklighet, spegling, allsidighet och relevans. Jag påpekade att det var nödvändigt att göra kvalitetsanalyser och frågade om det var möjligt med en självsanering i den intensiva medievärld som växte fram; det var i alla fall min förhoppning. Jag efterlyste en sådan ärlighetskultur utifrån de här givna kriterierna, framför allt relevansen. , , kan jag bara konstatera att inte så väldigt mycket har hänt, i alla fall inte till det bättre. Därför tror jag för min del, fru talman, att det är nödvändigt att granska det skydd för privatlivet som vi håller oss med i . Kanske bör det belysas av , kanske av Tryck- och yttrandefrihetsberedningen. Det är mycket möjligt och ganska troligt att publiceringsregel 7, som finns med bland branschens egna pressetiska regler, om den personliga integriteten också bör ges lagstöd. Jag tror nämligen att risken för ett betydande skadeståndsansvar skulle vara en viktig preventiv faktor. Det gäller inte möjligheten till process i sig, utan det handlar om en process som gör att man ökar sin förståelse för privatlivets helgd. Det är, fru talman, inom samma härad som jag i motionen har väckt frågan om att regeringen närmare borde titta på detta med genmälesrätten. Självsaneringen är inte vad den borde vara. Intressant är också, fru talman, detta med ekonomiskt förtal. kan medierna fullständigt slå undan benen på företag och ekonomisk verksamhet genom publiceringar. Det intressanta är att det inte ens inom branschen finns regler när det gäller branschetiken hos medierna. Man är negativ till positiv textreklam egentligen en konstig konstruktion. Positiv textreklam är ju alltid reklam för något så man skulle inte behöva använda begreppet positiv textreklam, men jag försöker använda det för att göra åtskillnad. Man kan ju också tänka sig att ha negativ textreklam det vill säga att man vill komma åt något företag eller någon ekonomisk verksamhet. Om man skriver någonting negativt om ett företag eller en ekonomisk verksamhet är det alltså legalt. Det hindras inte ens av de pressetiska reglerna det sista är kanske något märkligt även om det är helt uppenbara fel som publiceras. Man kan alltså utan vidare sänka ett företag eller en ekonomisk verksamhet genom massmediala insatser. Enligt vår mening borde regeringen åtminstone försöka ta initiativ till branschöverläggningar på det här området. En retorisk fråga som jag har gäller etiken. Den borde väl också gälla den ekonomiska verksamheten. Det är ju ett förenklat förfarande beträffande yrkandena så jag yrkar inte bifall till någon reservation. Dock vill jag säga att gjorde våld på . Det påstås, enligt seriösa källor, att han aldrig har fällt yttrandet i fråga utan att han tvärtom var motståndare till yttrandefriheten. 3 (): knyckte min besserwisserkommentar om . Det lär ha varit en av hans sentida biografer som beskrivit hans uppfattning på nämnda sätt. Om det var korrekt vet jag inte. Jag hade, precis som , tänkt börja i men inte i den så kallade Muhammedsaken, alltså de karikatyrer som sedan har lett till en omfattande debatt och till protester runtom i världen, utan i en annan händelse. Men innan jag går in på den kan jag gärna säga att jag principiellt naturligtvis delar uppfattning vad gäller både yttrandefriheten och karakteriseringen av de här karikatyrerna som kränkande för många människor. Det finns mycket att säga om det, men jag ska avstå från den debatten och i stället peka på en händelse i . Dansk polis grep fyra ledande medlemmar av ett av partier, . Ytterligare tre skulle gripas; jag vet inte om det har skett. De här personerna påstods ha begått ett brott bestående i att de låtit trycka upp T-shirtar med logotyper för dels den palestinska organisationen , dels Farc från . En del av intäkterna från tröjorna skulle gå till legal verksamhet som de här organisationerna håller på med. och Farc står på EU:s så kallade terroristlista, och på den grunden kommer såvitt jag förstår dessa personer i att åtalas. Det ligger ett slags ironi i att det etablissemang i som så principiellt har försvarat yttrandefriheten och tryckfriheten i det landet använder våldsmakt för att inskränka samma yttrandefrihet det är skillnad på yttrande och yttrande. Jag ska helt kort säga några ord om reservation nr 1, som jag härmed yrkar bifall till. Reservationen handlar om nödvändigheten, behovet, av en utvidgning av yttrandefriheten, av att den ska gälla fullt ut inte bara inom den politiska sfären och i den offentliga sektorn utan också i resten av arbetslivet. De skäl som vi har för yttrandefriheten och för att bygga upp yttrandefrihetens skydd på det sätt som vi gör med offentlighetsprincip, med meddelarfrihet, med censurförbud och så vidare gör sig, menar jag, lika gällande på det privata området och i det privata näringslivet. Skillnaden är naturligtvis att det i den delen av samhället finns mycket starka krafter som inte har intresse av att yttrandefriheten utvidgas på detta sätt. I det så kallade 121-punktsprogram som , och regeringen har kommit överens om för den här mandatperioden finns det en punkt som handlar just om att stärka och utvidga yttrandefriheten i näringslivet. Ett litet litet sådant steg kommer snart, nämligen meddelarskydd i kommunala bolag. Vi menar att detta är helt otillräckligt. Därav följer nämnda reservation som utan att innehålla skarpa förslag i det här läget förordar en utredning. Reservanterna vill peka på de problem som finns när kommuner och landsting lägger ut tidigare offentlig verksamhet på entreprenad varvid helt plötsligt yttrandefrihetens skydd försvagas alltså samma personer, samma verksamhet och samma finansiering, men helt plötsligt gäller inte yttrandefriheten fullt ut. Detta är inte rimligt, utan detta behöver ses över och lagstiftningen stärkas. Vi menar att det även i näringslivet och i arbetslivet som helhet behövs en förstärkning av yttrandefriheten och möjligheten att till medier påtala missförhållanden utan att riskera trakasserier. Vi menar att detta är nödvändigt. Därför vidhåller vi vår position i detta avseende och yrkar bifall till reservation nr 1. Vi har även reservationerna nr 2, 3 och 6. Givetvis står jag bakom även dessa, men för tids vinnande kommer jag inte nu att yrka bifall till dem. 4 (): Tryck- och yttrandefrihet är en av de grundläggande fri- och rättigheterna som våra medborgare har. Man är tillförsäkrad de rättigheterna, de friheterna, gentemot det allmänna, det offentliga. Det allmänna kan inte och får inte ingripa inom ramen för gällande lagar för att förhindra detta. har vi fått åtminstone signaler om att det måhända görs sådana försök. Det är någonting som vi från sida har all anledning att titta närmare på. Vi kommer också i särskild ordning att få granska de frågorna, dock inte i detta betänkande som ju rör framför allt motioner från den allmänna motionstiden . Jag vill dock betona, eftersom debatten är aktuell, vikten av att vi är tydliga när vi hävdar friheterna men också talar om ansvarstagandet, vikten av ansvar. Det finns signaler som säger att vi behöver skärpa lagstiftningen. Vi från vår sida har, långt innan den senaste debatten, talat om behovet att se över tryck- och yttrandefrihetsgrundlagarna. Vi har gjort det mot bakgrund av att kunna hävda dem även i en ny tid, även med nya förutsättningar, att kunna värna och stärka yttrandefriheten för framtiden. Då talar vi också om ett nytt mediesamhälle som de ska verka i. Vi har inte gjort det i akt och mening att vilja inskränka. Det är viktigt att betona. Här har medierna ett tydligt ansvar i vår modell, ett ansvar som vi tycker är viktigt att hävda, ett ansvar som de också har all anledning att se över och utveckla för att kunna möta de nya förutsättningar som gäller och också kunna klara samverkan i den nya globala miljön, inte minst inom EU. Låt oss som sagt utveckla tryck- och yttrandefriheten, inte inskränka den. Självklart måste det vara möjligt att hävda den friheten inom alla sektorer så att inte något område på grund av till exempel religion ska undantas. Med detta sagt, fru talman, vill jag bara beröra några frågor i de motioner som behandlas i betänkandet. Jag tänker inte yrka bifall till den reservation som vi har under punkt 5, reservation 7, även jag självfallet står bakom den. Jag gör inte det mot bakgrund av att det är förenklad ordning. Vi har vidare i betänkandet frågan om presstöd, som är en historia som ofta återkommer. hoppas jag att den nya utredning som har presenterat sitt slutbetänkande ska ge förutsättningar för att kunna förnya och utveckla presstödet på ett sätt som gör det lämpat att möta framtiden. Mot den bakgrunden vill vi inte i det här skedet göra något annat ställningstagande än konstatera att vi återkommer när utredningen ska behandlas. Sedan är det fråga om meddelarskydd, som har berört. Det är en viktig del av den offentliga sektorn. Det är en central förutsättning för genomskinlighet, transparens, i vår offentliga verksamhet. Men vi vill från vår sida vara tydliga med att den offentliga sektorn inte ska vara hela samhället. Det finns intressen i den här kammaren som tycker att vi gärna borde göra hela den privata sfären offentlig. Jag förstår att man kan ha sådana önskemål. Från vår sida har vi inte det intresset, utan vi vill särskilja och hålla de olika roller som finns tydliga. Den offentliga sektorns meddelarskydd ska värnas och hävdas, men vi behöver inte vidga det till att omfatta den privata sektorn. Där ska vi göra åtskillnad. 5 () replik: Jag hade äran att bli apostroferad, så jag tar chansen att säga några ord om yttrandefriheten. har rätt i att det finns olika uppfattningar om hur omfattande den offentliga sektorn ska vara, eller rättare sagt i hur stor del av samhället demokratins principer ska gälla. Visst, det finns olika uppfattningar om det, och det är därför det är olika partier. Men reservationen utgår från den situation som vi har med en stor privat sektor, där yttrandefriheten inte har samma skydd som den har inom den offentliga sektorn. Låt oss lämna den helt privata sektorn därhän tills vidare och koncentrera oss på det som jag tog upp som ett särskilt problem, nämligen när man lägger ut tidigare offentlig verksamhet på entreprenad till privata företag, där det är samma verksamhet, samma personal, samma finansiering men där det också finns en privat ägare. Där upphör plötsligt en stor del av grundlagsskyddet för yttrandefriheten. Vari ligger det rimliga i detta? 6 () replik: Man kan naturligtvis resonera som gör, att på alla områden där den offentliga sektorn är med och finansierar ska vi ha meddelarskydd och full offentlighet. Den offentliga sektorn finansierar en hel del med bidrag till enskilda personer. Vem vet om det kommer krav på offentlighet där? Den offentliga sektorn handlar mycket med den privata sektorn och finansierar naturligtvis en hel del verksamheter på det sättet, oavsett om det är vägbyggen eller annat. Man kan i nästa skede hävda att vi ska ha insyn också där och att reglerna ska gälla även där. I den mån som man från offentlig verksamhet avknoppar eller lägger ut till privata aktörer att sköta uppdrag åt den offentliga sektorn är det ett val man har gjort. Då har man överlämnat till den privata sektorn att driva till exempel friskolor eller andra verksamheter. Det är en del som inte är offentlig verksamhet. Jag tycker att man måste vara tydlig med rågången däremellan. Inom offentlig verksamhet ska meddelarskyddet gälla, men privata aktörer har ett ansvar gentemot sina ägare. Där har vi en lagstiftning som i andra sammanhang är tydlig. Låt oss då hålla oss vid den och inte skapa den här typen av mellanformer. Men jag kan förstå . Det är ett sätt att försöka knapra sig in i ett nytt system. Jag tycker att det vore bättre om vi blev bättre också inom den offentliga sektorn och jobbade mer med att försöka göra den mer öppen och tydlig. Här finns det rätt mycket att göra, inte minst hör vi att det tystnar ute i den verksamheten också. 7 () replik: säger att det är ett val man har gjort när man har privatiserat eller lagt ut tidigare offentlig verksamhet på entreprenad. Vem är man? Ja, förmodligen majoriteten, får man hoppas, i fullmäktige. Men de anställda, vars yttrandefrihet och meddelarskydd tidigare var skyddat och blir berövade detta grundlagsskydd, har inte gjort det valet. Yttrandefriheten skyddas inte för fullmäktigeförsamlingar eller dess majoriteter. Yttrandefriheten skyddas för oss alla som medborgare. Jag menar att inte på något rimligt sätt har förklarat varför skilda regler ska gälla för samma typ av verksamhet, finansierad på samma sätt men där den enda skillnaden är att i det ena fallet finns det en privat ägare som ska ha ut någonting av verksamheten och i det andra fallet ligger det inom den offentliga sektorn. Varför ska skyddet för yttrandefriheten vara mindre i det ena fallet och större i det andra? har inte på något övertygande sätt visat detta. I stället finns det på det här sluttande planet argumentet att om vi nu börjar stärka yttrandefriheten för det privata kommer vi att knapra oss in i ett nytt system. Jag bara konstaterar med viss förvåning att tydligen uppfattar yttrandefrihet som åtminstone ett potentiellt hot mot det ekonomiska system som hon företräder, och det är väl klargörande på sitt sätt. 8 () replik: Vi pratar nu inte om yttrandefrihet i stort. Yttrandefrihet är en sak. Frågan gällde meddelarskydd. Det var det jag uppfattade att argumenterade för. Att man ska ha meddelarskydd i den offentliga verksamheten har vi sagt är just därför att vi på det sättet ska kunna ha bästa möjliga offentlighet inom det offentliga rummet. Det är viktigt att vi hävdar den delen. Däremot har vi en privat sektor, och i den privata sektorn och den privata verksamheten gäller andra regler också stiftade här i kammaren. Där gäller också andra grunder när det gäller meddelarskydd. Vi tycker inte att det finns skäl att skapa ett mellansteg där man börjar prata om att meddelarskyddet ska gälla även privata aktörer som handlar med offentlig sektor. Det blir ju en väldigt märklig ordning. De privata aktörer som driver verksamhet för offentlig sektor kan ju också mycket väl ha ett annat uppdrag av sina ägare. De behöver inte bara ha relation till en kommun. De kan också mycket väl också ha andra uppdrag. Det är någonting som vi inte styr över i det skedet. Så fru talman, låt oss hålla det offentliga offentligt och stärka den delen, och låt oss hävda yttrandefrihet generellt. Men vi ska inte ge oss in och diskutera offentliga system i den privata sektorn. 9 (): Vi lever i en typ av tid som vi då och då kan fundera över hur man kommer att omtala . Vad kommer att sägas om vår tid? Var det en fortsättning då de demokratiska landvinningarna, yttrandefriheten, meddelarfriheten, mötesfriheten, demonstrationsfriheten och föreningsfriheten var ny mark, eller var det då dessa inskränktes? Jag har inte svaret på den frågan det är mycket svårt att veta vad framtidens människor kommer att säga om oss men risken finns att man säger det . Det har i debatten talats om . klargjorde en dansk domstol att , den inte helt okända organisationen, skulle fällas för brott mot terrorlagen. Vad bestod då brottet av? Jo, man hade hängt upp en banderoll mot genmodifierad mat till grisar på motsvarigheten till . Detta föll inom den danska terrorlagstiftningen, som är en följd av den terrorlagstiftning som också gäller i i och med EU-beslut. Man klargjorde också att om man fortsätter att genomföra den här typen av aktioner, som ju just varit viktiga för att få de demokratiska landvinningar som vi nu åtnjuter, så ska man få högre och högre böter och straff. Man omöjliggör en stor del av det viktiga folkrörelsearbetet, den civila olydnaden och de fredliga manifestationerna genom den typ av lagar som har kommit under täckmanteln av det diffusa krig mot terrorismen som förs. Om detta skulle en sådan här debatt mycket väl kunna handla. Men den debatt som förs, fru talman, om yttrandefriheten, förs i stället som om hotet mot yttrandefriheten kom från islam.