prot · GT09136 · 2006-06-07 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för och . 2 § Meddelande om svar på skriftliga frågor Talmannen meddelade att skriftliga frågor som lämnats in kl. 10.00fredagen skulle besvaras av statsråd efter det att frågan framställts. Meddelandet hade delats ut till kammarens ledamöter. 3 § Meddelande om allmän debattimme Talmannen meddelade att information om den allmänna debattimmen kl. 9.00 delats ut till kammarens ledamöter. 4 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2005/06:414 Till Interpellation 2005/06:414 av () Studiemedlets storlek och studenters ekonomiska situation Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är att det inte finns några svarstillfällen i kammaren. 5 § Svar på interpellationerna 2005/06:408 och 413 om Statsrådsberedningen annandagen 2004 1 Vice statsminister (): har frågat statsministern vilka åtgärder statsministern har vidtagit för att försäkra sig om att han själv har fått fullständig och korrekt information av om telefonsamtal och andra förehavanden annandagen 2004 samt vilken som är statsministerns bedömning rörande förehavanden annandagen 2004 och i vilken mån detta har påverkat statsministerns eget agerande under tsunamikatastrofen. har frågat statsministern vilka åtgärder han tänker vidta för att bringa klarhet i statssekreterare förehavanden på annandag samt vilka åtgärder statsministern avser att vidta för att återupprätta förtroendet för statsapparaten i allmänhet och höga statliga tjänstemän i synnerhet. Interpellationerna har överlämnats till mig. Jag besvarar dem i ett sammanhang. Flodvågskatastrofen drabbade oerhört många människor, däribland ett stort antal svenskar. Följderna blev tragiska och oåterkalleliga. Först efter det att vågorna drabbat kustområdena i och i andra länder började vi inse vidden av katastrofen för svenska medborgare. Vi beklagar djupt att vi inte insåg det tidigare. Regeringen tillsatte i brett politiskt samförstånd en kommission som särskilt skulle belysa hur regering, riksdag, regeringskansli och andra myndigheter hanterat följderna av katastrofen. Kommissionen skulle också peka på behovet av förändringar i syfte att stärka förmågan att hantera liknande händelser. har därefter granskat regeringens och statsrådens hantering av katastrofen. Granskningen har varit mycket värdefull. Vi arbetar nu för fullt med att förstärka samhällets krishanteringsförmåga. Men även efter dessa grundliga genomlysningar har frågor med anknytning till katastrofen tagits upp igen. Också ombudsmän () genomför nu en granskning med anknytning till katastrofen. Ramarna för den granskningen har jag uppfattat som vida. Det som tas upp av interpellanterna rör sådant som JO granskar. JO:s granskning ska dock inte omfatta regeringens eller statsråds göranden och låtanden. Till detta kommer att har fått frågor med anknytning till flodvågskatastrofen på sitt bord på nytt. Av den granskning som både och har utfört framgår att vid ett flertal tillfällen redovisat vad han gjorde i samband med katastrofen. Statsministern har också, både till kommissionen och till utskottet, redovisat vilken information han fick från , hur han bedömde informationen och vilka åtgärder som vidtogs. Till den information som statsministern redan har lämnat finns inget att tillägga. När det gäller några detaljer har sagt att han inte utesluter att han kan ha förväxlat dagar och vilka personer han talat med en viss dag. Jag ser ingen anledning att utgå från annat än att redovisat i enlighet med vad han kan minnas. 2 (): Jag vill tacka vice statsministern för det svar som han har givit på statsministerns vägnar. Emellertid är jag inte helt nöjd med detta svar. Statsministern inser säkert att i den nu uppkomna situationen är oförmögen att på egen hand bringa klarhet beträffande sina kontakter och förehavanden annandagen 2004 och att detta också kan äventyra förtroendet för statsledningen. Mina frågor ska ses mot bakgrund av att både och massmedierna har misslyckats med att få fram de dokument och uppgifter som skulle kunna skingra denna osäkerhet. Både sekretess och tekniska begränsningar har lagt hinder i vägen för detta. Statsministern själv torde dock ha både befogenheter och resurser för att på egen hand klarlägga vilka åtgärder hans närmaste medarbetare vidtog . Men trots detta fortsätter statsministern att hänvisa till . Han ser ingen anledning att utgå från annat än att redovisat i enlighet med vad han kan minnas. Faktum är att statsministerns svar bringar än mer oreda och förvirring. Mot slutet av detta finns nämligen en nyhet. Statsministern pekar på att sagt att han kan ha förväxlat dagar och vilka personer han talat med en viss dag. I sammanhanget måste detta uppfattas som att förvisso ringt men att detta kan ha varit en annan dag än den dag då nåddes av nyheterna om tsunamikatastrofen. Uppgiften är helt enkelt sensationell. har uppgivit dels att han har ringt på annandagen, dels att han inte har velat ifrågasätta påståenden om motsatsen. är det inte alls säkert att det var just på annandagen som talade med kabinettssekreteraren. Det kan ha varit en annan dag. För den som söker sanningen har en tredje möjlighet uppenbarats. Jag tror att de flesta svenskar har en hygglig uppfattning om vad de gjorde dagen då nyheten om spreds, även om de inte själva direkt eller indirekt drabbades och oavsett om de var inbegripna i hanteringen av denna kris eller inte. Men få personer torde väl ha haft lika stor anledning att minnas denna dag som en tjänstgörande statssekreterare i . Han var nyckelpersonen på den enhet som enligt regeringen har en nyckelroll i svensk krishantering. Ändå kan det, enligt vad statsministern erfarit, ha varit en annan dag som ringde . Kanske ringde han inte. Kanske ringde en annan dag. Kan det kanske också vara så att inte var på Statsrådsberedningen ? Kanske kan det ha varit en helt annan dag. Det var min förhoppning att statsministern i sitt svar på min interpellation skulle kunna skingra dimmorna. I ett tillagt sista stycke där statsministern inte längre talar i tredje person utan i jagform lämnas uppgifter som har den rakt motsatta effekten. Och jag vill fråga vice statsministern om skälet till att denna nyhet levereras , efter . Kanske finns det ett skäl, eller kanske finns det inte. 3 (): Av artighetsskäl brukar vi riksdagsledamöter tacka för svaret vi får på interpellationerna. Också jag gör gärna det. Men när man tackar för någonting vill man också ha fått någonting. Problemet är att vi inte har fått någonting av betydelse. Bakgrunden till frågan är en stor tragedi som har drabbat oerhört många människor i flera länder och tusentals svenskar, varav flera hundra också har blivit dödsoffer i denna tragedi. I efterdyningarna av katastrofen har en rad missförhållanden uppdagats. Ett sådant är oklarheter och brist på agerande från statssekreterare , hans förehavanden och hans redogörelser i efterhand för vad han har gjort. Detta har skapat en omfattande diskussion och stor irritation bland många människor i . Det har inneburit att förtroendet inte bara för regeringen utan för statsförvaltningen och ledande statstjänstemän har ifrågasatts. Det tycker jag är oerhört allvarligt. I svaret finns några saker att kommentera. Först och främst är det anmärkningsvärt att statsministern uteblir från interpellationsdebatten. Han prioriterar tydligen att gräva sand i och inviga byggandet av en pendeltågsstation där. Det anser han vara viktigare än att vara i kammaren och diskutera dessa viktiga frågor för hela statsförvaltningen och statens anseende. Det står också i svaret att interpellationen har överlämnats till mig. Så skriver vice statsministern. Normalt brukar ett statsråd som svarar på en interpellation som ställts till någon annan skriva att arbetsfördelningen i är så fördelat att dessa uppgifter ligger inom mitt område. Här har bara någon dumpat svaret på vice statsministern, och denna någon är tydligen statsministern. Det andra är att svaret innehåller vad och myndigheter gjort och gör. Men frågorna gäller ju vad regeringen och statsministern gör åt de problem som tagits upp. Där får vi inga besked. Nyckelfrågan i sammanhanget är om statsministern för jag ställer frågan till statsministern, och jag hoppas att vice statsministern är dennes språkrör ser något problem med det bristande förtroendet för statsförvaltningen och ledande statstjänstemän när vi har den typen av oklarheter om vad har gjort och inte gjort, vad han sagt och inte sagt. Han ger olika uppgifter i olika uppgifter i olika sammanhang. De uppgifter han ger sägs emot av andra ledande statstjänstemän. Det är ett oerhört allvarligt problem. Det reser frågan: Kan vi lita på de ledande statstjänstemännen i ? Talar de sanning om hur de agerat? Talar statsministern därmed sanning om vilken information han har fått den aktuella dagen, annandag jul? Hur fungerar därmed krishanteringsförmågan på Statsrådsberedningen och hos de ledande statstjänstemännen? Det är de frågorna som döljer sig bakom de oklara svaren. Det är därför som det är så viktigt att reda ut: Vad hände annandag jul? Det gäller också hans eget och statsministerns bristfälliga samarbete för att försöka klara ut dessa oklarheter. Hela förtroendet för Statsrådsberedningen och de ledande statstjänstemännen naggas i kanten av den här typen av mörkläggning och brist på samarbete för att försöka klara ut vad som har skett. Därför är nyckelfrågan till vice statsminister : Ser vice statsministern ett problem i att förtroendet för statsförvaltningen och ledande statstjänstemän naggas i kanten och ifrågasätts på grund av det agerande och den brist på agerande som skett från sida? Den frågan måste få ett svar . Det är en nyckelfråga för inte bara den socialdemokratiska regeringen utan för hela statsförvaltningen och statens anseende som upprätthållare av krishanteringsförmågan i sådana situationer som uppstått med anledning av . 4 (): Om man ljuger är det en moralisk fråga normalt sett. Men för en offentlig befattningshavare är det faktiskt ett grundlagsbrott att inte tala sanning i tjänsten. Enligt grundlagen, regeringsformen 1 kap. 9 §, ska domstolar, förvaltningsmyndigheter och andra det vill säga regeringen, och över huvud taget alla myndigheter som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Om man inte talar sanning iakttar man inte saklighet och opartiskhet. Det innebär att man kan utläsa att offentlig befattningshavare helt enkelt får tala osanning i tjänsten. Det ska inte behövas sanningsförsäkringar i . KU måste kunna lita på att offentliga befattningshavare håller sig till sanningen. Det är av grundläggande betydelse att medborgarna kan lita på att offentliga befattningshavare visar integritet, gott omdöme och har ett etiskt förhållningssätt som väcker respekt. Med andra ord förväntas alla som arbetar i agera och uppträda så att myndigheter, företag, organisationer och allmänhet liksom för övrigt och KU känner förtroende för dem och det arbete de utför. Det finns etiska riktlinjer i som ska utgöra en värdegrund för alla som arbetar där. De täcker många områden. Men det är ett viktigt avsnitt som saknas i dessa riktlinjer, nämligen vikten av att alltid tala sanning. Den bristen bör rättas till. Jag vill fråga vice statsministern om regeringen är beredd att se till att man i etiska riktlinjer också för in vikten av att alltid tala sanning i tjänsten. Det är i tjänsten, som tjänsteman, som detta gäller. prövas frågan om och de olika utsagor han har kommit med av . Det är inte sak och inte KU:s sak att pröva hur en enskild tjänsteman förhåller sig, utan det är sak. Det är dock viktigt nu att den processen har sin gång så att man kan återupprätta förtroendet. Låt mig också lägga till en detalj som kan vara viktig i det här sammanhanget. Jag vill erinra om det skriftliga svar som KU fick en gång som ett underlag, inte för granskning av , eller för den delen , utan för granskning av regeringen. Där sade man följande: Enligt förekom inga kontakter mellan dem . Det syftar alltså på och . Sedan står det: Enligt har han inte anledning att ifrågasätta minnesbild. Han anser därför att han borde ha påtalat detta för när han uppmärksammades på att de inte hade samma minnesbild. Jag vill erinra om det svar som KU fick. Det är ett annat svar än det som ges i detta interpellationssvar. 5 (): Jag vill börja med att tacka för att han har ställt denna interpellation, som jag uppfattar som den kanske viktigaste under hela . Det rör grunderna för hur riket styrs. Jag får naturligtvis också tacka vice statsministern för hans svar. hade vi en annan debatt som också handlade om demokrati. Jag tillät mig då att erinra om att just från denna talarstol har demokratin brutits i många olika sammanhang för länge sedan. Jag nämnde namn som , och . Herr talmannen hade vänligheten att komplettera efter debatten med att jag också borde ha nämnt i Påboda, vilket jag gärna gör just . I regeringsformen 1 kap. 6 § står: Regeringen styr riket. Den är ansvarig inför . Det är hela paragrafen. Den säger väldigt mycket i den här frågan om vem som ska svara på vad. Jag har inga frågor till i den här frågan. Jag anser att det är absolut fel person som har svarat på frågan. Det har ingenting med att göra. Den fråga som har ställt är nämligen en som bara statsministern kan svara på. Det är frågan: Vilken bedömning gör statsministern utifrån de informationer som han fick från den här dagen? Denna fråga vilken bedömning det är frågan om kan inte vice statsministern svara på. Den kan ingen annan, herr talman, svara på än statsministern. Jag anser att det i formellt avseende helt enkelt är så att denna fråga kvarstår. Jag ska inte gå in på själva sakfrågan, utan jag håller mig till det formella här. Herr talman, som har arbetat länge med konstitutionella frågor, vet att vi har haft en liknande episod där man måste se till att man avslutar någonstans. Det finns väldiga likheter mellan den här oavslutade frågan vilken information statsministern hade och vilka bedömningar han gjorde och Wennerströmaffären 1963. Där var det också så att , som man också kunde ha nämnt ifrån denna talarstol, medgav att han icke hade blivit underrättad. Han kände inte till sakförhållandet; så var det. Detta framgick av . Detta spelade en oändlig roll för bilden av hur landet styrdes. Här har vi nu en oavslutad fråga om hur landet styrs, nämligen den om vilken bedömning statsministern har gjort. Den kan, som jag har sagt, ingen annan än statsministern själv svara på. Regeringen styr riket. Det är många saker som ingår i att styra. Enligt den här paragrafen ingår det också att inför redogöra korrekt för hur man har gjort. har varit inne på en annan fråga den om sanningsenligheten och så vidare. Jag menar, herr talman, att den här frågan kommer att förfölja denna regering. Den kommer att ha betydelse för eftermäle om han inte klargör det svar som efterlyser vilken bedömning han gjorde och vilken information han fick av . Blev han rätt informerad, icke informerad eller felaktigt informerad? 6 Vice statsminister (): Låt mig börja med att korrigera på en punkt. Han säger att det är en nyhet att det i interpellationssvaret refereras till att kan ha förväxlat dagar och personer. Det är ingen nyhet. Exakt denna information har vid ett upprepat antal gånger framfört. Det finns absolut inget nytt i det som refereras i interpellationssvaret. Det är rimligen så att kabinettssekreteraren i och som ansvarig statssekreterare i har strängt taget dagliga kontakter i rader av ärenden. har gjort det här konstaterandet vid tidigare tillfällen. Det refereras också i mitt interpellationssvar. I övrigt är detta en pågående process som finns hos och som handlar om enskilda tjänstemän. Jag har ingen anledning att gå in och vare sig kommentera eller recensera eller lägga mig i processen på något vis. Jag vänder mig däremot mot försök och i någon mån är inne på samma spår att utifrån det här enskilda fallet dra slutsatser om hela den svenska statstjänstemannakåren. Vi har en svensk statstjänstemannakår tjänstemän är en del av denna som är oförvitlig. De har hög kompetens och stor integritet. Jag tycker att det är minst sagt illasinnat och småaktigt att försöka dra den här typen av slutsatser och göra antydningar om hela den svenska tjänstemannakårens och tjänstemäns kompetens, integritet och situation i det här läget. tar upp frågan om vilka möjligheter man har att ställa frågor. ledamöter har kunnat ställa alla frågor de vill för att få fram den information man vill ha på olika områden. Det är ingen nyhet på något sätt. efterfrågar statsministerns bedömning. Statsministerns bedömning har också redovisats inför . Det har funnits alla möjligheter för att ställa frågor av all möjlig art och inriktning om just den här typen av bedömningar som statsministern gjorde i samband med den information som han fick. Det är också bedömningar som statsministern har redovisat vid olika tillfällen, bland annat inför . 7 (): Jag har suttit i och ställt frågor till . Jag har naturligtvis också av de skälen noga följt debatten om vad som har sagts vid olika tidsskeden. Jag kan inte påminna mig om att det har varit tal om att det berömda samtal som har varit eller inte varit mellan och skulle kunna ha ägt rum en annan dag. Jag betvivlar förvisso inte att och har telefonkontakter från tid till annan. Det torde ligga i sakens natur att de måste ha det. Men om det inte är på som detta samtal har ägt rum så uppstår plötsligt skäl till en rad följdfrågor. Varifrån får då den information som han i förhör med kommissionen säger sig ha vidarebefordrat till statsministern om att trycket var hårt på UD, men att arbetet löpte på som det skulle och att man bedömde att man skulle klara uppgiften? Varifrån kommer de uppgifterna om det inte är på annandagen som samtalet mellan och äger rum? Den som deltog i granskning kunde snabbt konstatera att de uppgifter och slutsatser som kommissionen och dess ordförande kom fram till kom i bakgrunden. De gällde att den bristfälliga hanteringen av ytterst bottnar i en dålig krisberedskap. Det som kom i förgrunden var i stället vem som hade talat med vem på vilken mobiltelefon vid vilket tillfälle. För min personliga del beklagade jag detta redan under granskningen. Jag tror, alldeles bortsett från vad som kan vara sant eller inte, att förmåga att hantera kriser inte beror på vad enskilda befattningshavare kanske gör när krisen väl har inträffat. Det beror på vilka förberedelser man har gjort under alla år att krisen uppstod. Därför tycker jag att det finns skäl att beklaga den förvirring som alltjämt råder och alltjämt fördjupas när det gäller kontakterna mellan Statsrådsberedningen och . Jag säger inte att det har varit regeringens avsikt att bidra till denna förvirring om telefonsamtal. Men jag kan konstatera att detta har blivit effekten. Jag har ytterligare en fråga till vice statsministern. Den handlar om behovet av att dokumentera stora och för staten viktiga händelser. Den som följde alla förhören i KU kunde konstatera att många myndigheter hade mycket noggranna anteckningar, minut för minut, om vad det var som inträffade under de här första timmarna och sedermera . är ett utmärkt exempel hur man helt enkelt för en logg över vilka åtgärder som vidtas, vilka personer som befinner sig i tjänst och vilka personer som är på arbetsplatsen. Vi kan konstatera av granskning att någon motsvarande praxis tydligen inte finns på Statsrådsberedningen. Min fråga till är: Kommer Statsrådsberedningen och att i fortsättningen skaffa sig rutiner för att dokumentera det som inträffar? Det skulle vara till båtnad inte bara för efterföljande granskningar utan också för svensk historieskrivning. 8 (): I svaret från vice statsministern sägs det att har öppnat för att han kan ha förväxlat dagar. Huruvida detta är en ny uppgift eller inte kan vi tvista om. Det är nya besked i de här frågorna, tycker jag. Men i JO-förhöret av kan man på s. 6 läsa att han inte ser någon anledning att ändra sin historia. Det illustrerar hela problematiken ganska bra. Det finns en rad oklarheter, och det blir ingen bättre klarhet för varje debatt som förs. Det är uppenbart att varken statsministern eller vice statsministern har något intresse av att försöka reda ut de oklarheter som finns. har det bevisligen inte. Frågan man ställer sig är: Finns det en medveten vilja att mörklägga vad som egentligen hände? Därmed riskerar ju vice statsministern och statsministern förtroendet för statstjänstemännen i allmänhet. Det är det som är problemet. Det är inte som är illasinnad mot statstjänstemannakåren. Det är vice statsministern och statsministern som inte vill medverka till att reda ut oklarheter och motstridiga uppgifter från en ledande statstjänsteman. Det är det som är problemet. Det drar ned hela anseendet för staten och ledande statstjänstemän. , vice statsministerns och statsministerns agerande är ett hot mot hela anseendet för alla ledande statstjänstemän. anseende hotas ju också därför att det finns uppgifter som står emot varandra. Den fråga som jag ställde kvarstår: Ser inte vice statsministern något problem för förtroendet för staten och ledande statstjänstemän med att de här oklarheterna fortsätter? Då skapas ju spekulationer och frågor, och så får vi ett nationellt trauma där vi frågar oss vad som egentligen hände. Det här är avgörande för att man ska veta vilken information statsministern egentligen fick den här dagen. Kan man lita på ledande statstjänstemän när det krisar i ? Den frågan kvarstår tyvärr efter statsministerns och vice statsministerns icke-svar som vi har fått ta del av här. Jag tycker att det vilar ett stort ansvar på vice statsministern när han medverkar till att de här oklarheterna fortsätter. 9 (): Det är av omsorg om statsförvaltningen och statstjänstemännen som det är viktigt att denna fråga reds ut. Det finns inga som har varit så ivriga när de ringer till mig som KU-ordförande som just tjänstemännen i . De har sagt: måste sanningen komma fram för vår skull. Man ska kunna veta att vi i och i statsförvaltningen i allmänhet är ärliga och raka personer som talar sanning. Därför måste denna fråga redas ut. är det uppgift att göra detta. Vi har den ordningen enligt grundlagen att granskar statsråd, de politiskt valda, medan statstjänstemän granskas av . Det gör självständigt utan några påtryckningar från vare sig riksdag, regering eller andra håll. Den processen ska nu ha sin gång. Det är därför viktigt, inte minst för statsförvaltningens anseende, att man går till botten med den frågan. Jag ställde en fråga till vice statsministern som gällde de etiska riktlinjer som finns för . Är regeringen beredd att se till att just sanningskriteriet förs in i de etiska riktlinjerna? Mot bakgrund av vad som har skett vore det nog angeläget att förde in detta möjligt. Låt mig också upprepa en sak beträffande sakuppgifterna. I det skriftliga svaret till KU hade inte anledning att ifrågasätta minnesbild, det vill säga den bild som gavs till KU var att hade rätt. 10 (): Jag tyckte att det var väldigt klokt av vice statsministern att inte kommentera den konstitutionella frågan eftersom den är av en annan dignitet än den rent partipolitiska, som den här tenderar att bli med vice statsministerns svar. Jag tycker också att det som sade om sättet att bara överlämna interpellationen är väldigt intressant. Det är så som säger att i alla andra sammanhang hänvisar man till att arbetsfördelningen är sådan i regeringen att man överlämnar ett ärende för besvarande i . Så är det inte i det här fallet. Här står det väldigt klart: Interpellationerna har överlämnats till mig. Det står ingen som helst motivering. Det viktigaste i den här frågan kvarstår. Man kan inte överlämna fråga till någon annan person att besvara.