prot · GU0936 · 2006-12-08 00:00:00 — Sambandsmännen arbetar inom ramen för det nordiska polis- och tullsamarbetet för att effektivisera bekämpningen av grov brottslighet. Sambandsmännen finns i ett tjugotal länder, bland annat i , runt och i . Det är också viktigt med en tydlig och verkningsfull lagstiftning. Svenska domstolar har en vidsträckt behörighet att döma över brott som har begåtts utomlands. Denna behörighet är i vissa fall begränsad, bland annat genom krav på dubbel straffbarhet. krävs dock inte längre dubbel straffbarhet för att i kunna döma för allvarliga sexualbrott mot barn som har begåtts i utlandet. Regeringen avser att följa upp den nu gällande handlingsplanen mot kommersiell sexuell exploatering av barn i samband med att lämnar sin fjärde rapport till . Avsikten är att i det sammanhanget särskilt uppmärksamma behovet av åtgärder mot barnsexturism. En dialog kommer också att föras med berörda myndigheter och frivilligorganisationer. 22 (): Jag vill börja med att tacka för svaret som jag tycker på många sätt är väldigt bra. Ministern lägger fokus på alla åtgärder som behöver vidtas när det gäller den här frågan som hon också uttrycker är högprioriterad och väldigt viktig. Så är det ju. Våra barn är ganska oskyddade i många sammanhang och speciellt de barn som växer upp i fattiga och utsatta situationer och därmed hamnar i de här problemen. Jag måste också passa på och säga att det är en skam, man skäms lite grann över alla dem, framför allt män, från västvärlden som åker ut på sina semestrar, konferensresor och så vidare och utnyttjar dessa fattiga människors situation. Det står i svaret: Regeringen har därför för avsikt att följa upp om det behövs något särskilt initiativ från svensk sida för att driva frågan vidare inom EU. Där vill jag ställa en rak fråga som jag hoppas att ministern kan ge ett klart besked om. Det franska initiativet har tagits upp vid ministermöten fem sex gånger, och det har inte hänt något. Inga länder visar något intresse för den här frågan. Det är mycket konstigt, tycker jag. Det här har legat på turistministrarna som väldigt sällan träffas. Jag vill ställa en rak fråga till dig, ministern. När det gäller det här initiativet, har ni tänkt att ta kontakt med fransmännen så fort som möjligt? Helst vill jag ha reda på när. Det är , och det är mycket lite som har hänt när det gäller just de här frågorna. Initiativet tycker jag ligger hos . Fransmännen är ganska förvånade över agerande i den här frågan, att man inte har gjort mer. Det skulle jag vilja fråga om. Det står att behovet av samordning på såväl nationell som internationell nivå är stort. Då vill jag fråga: Hur menar ministern att samordningen ska se ut? Det står också att polisen är ganska involverad i det här, och då nämner man barnpornografigruppen. Enligt källor är det väldigt få personal. Vi vet också vad den personalen utsätts för. Den är inte ute på fältet, utan sitter för det mesta inomhus och jobbar med de här vidriga frågorna, måste jag tillägga. Enligt källor har man inte så stor möjlighet att ägna sig åt de här frågorna. Det är likadant med sambandsmännen. Det är grov brottslighet, men man har inte i så stor utsträckning ägnat sig åt just frågor som gäller barnsexturism. Det är de frågor jag har. Jag nöjer mig med det så . 23 (m): Jag ska försöka svara på frågorna. När det gäller det franska initiativet var väldigt aktivt och positivt när det lades fram. lovade att skicka ett skriftligt förslag som kommittén skulle arbeta vidare utifrån. Det har inte gjort, och vi har tagit kontakt med fransmännen och frågat vart det har tagit vägen. Det är därför jag i mitt svar säger att vi funderar över om det är nödvändigt att vi tar ett initiativ. Man utgår ju ifrån att ett land som har lagt fram ett förslag och sagt att de ska komma med något faktiskt gör det. Men vi har redan tagit den kontakten, och tänker inte släppa det utan se vad som kan göras. Fransmännen har ju rätt i ursprungsidén, att mycket av detta måste göras på EU-nivå. Ett annat påpekande gällde sambandsmännen och barnpornografigruppen, att de arbetar mot grov organiserad brottslighet och inte specifikt barnsexturism. Det är sant. ska det i ärlighetens namn också sägas att är barnsexfrågorna om vi inte bara tar turismen och de övergrepp som de här barnen utsätts för en del av en mer omfattande kriminell verksamhet. verkar det som om man sysslar med handel med lite av varje tyvärr. Människohandeln ligger ju här också. Det är klart att man måste se det sambandet. Men det är riktigt att resurserna är begränsade. Däremot kritiserar inte jag att de sitter så mycket på och arbetar med de här frågorna. Det vi behöver centralt är expertiskompetens som kan handleda och hjälpa poliser runtom i landet som får in anmälningar. När det kommer någon i och berättar om något som man har hört eller sett är det inte säkert att närpolisen där har så stor kompetens i frågan. Då måste det finnas, tycker jag, centralt inom polisorganisationen några erfarna som vet hur man kan hantera det hela och som också kan koppla in sådana uppgifter i det större perspektivet, för ofta är det samordnat på det sättet. Hur ska samordningen se ut? Det visar sig ju när man tittar på de här frågorna att ganska många ministrar för det första är inblandade. Det franska initiativet är det egentligen närmast som håller på med, men frågan var ställd till mig. Den första samordning vi måste göra har vi börjat med. Det är att vi inom regeringen måste prata med varandra om det här, reda ut vem som tar hand om vilken fråga och samtala om hur helheten ser ut. Jag tror också att vi måste ha någon typ av organisation eller tänk om hur vi samarbetar, inte minst med de frivilliga organisationerna som är väldigt viktiga när det gäller barnsexturismen. Vi har hela den sociala biten. Min erfarenhet av de här frågorna är framför allt utifrån ett engagemang som kvinnoförbundet hos har i kring Baan Chivit som är ett skolhem där man tar hand om små flickor och pojkar som föräldrarna säljer eller som blir bortrövade på väg till skolan. Man tar hand om dem, ser till att de får utbildning, socialt stöd, medicinsk behandling en del av barnen har tyvärr fått aids. I detta konkreta arbete ser man att det till exempel handlar om polisskydd för att kunna gå till skolan säkert. Det handlar om att förstärka den ekonomiska och sociala situationen i dessa områden det är biståndspolitik och ekonomisk politik, om jag ska vara ärlig. Det handlar om utbildningsfrågor. När man börjar titta på detta ser man att det är en rad saker som man måste arbeta med. Man löser väl inte alla världsproblem på en gång, men jag tror att det är bra att se den här bredden och att försöka arbeta på olika fält. Jag kan också nämna, fast talartiden håller på att gå ut, att senast jag var på ministerrådsmöte lade den engelske ministern fram en del förslag inom RIF-samarbetet. På nästa informella möte kommer vi också att diskutera en del kring barnsexfrågorna. Det kommer alltså att hända en del på detta område. Jag får väl återkomma i nästa inlägg och berätta mer om det. 24 (): Det var roligt att höra att den engelske ministern har tagit upp den här frågan. När det gäller den här skrivelsen kanske det är så att man skulle ha skrivit, men jag tycker ändå att ministern borde ta den här första kontakten. Jag tycker att kan göra det. Jag tror också att det förväntas från organisationen , som har jobbat väldigt mycket med frågan. Även om man väntar på skrivelsen hade jag om jag varit minister självklart tagit denna kontakt ändå. Sedan gällde det hur frågan förut har slussats runt bland olika ministrar. Det är bra att det finns en kunskap och att detta lyfts upp på alla nivåer och till alla ministerposter, men jag är ändå ganska bestämd i min uppfattning att vi här behöver en huvudsansvarig minister. I den frågan skulle jag vilja ha ett svar. Det blir nämligen väldigt svårt om alla ska ha ansvaret. Det ska absolut ligga på en minister. Vilken det är låter jag vara osagt, men jag skulle vilja fråga om hon har samma uppfattning. Jag vet att också socialminister uttryckligen har uttryckt att det ska vara en minister som har huvudansvaret för frågan. Jag vill också passa på att säga att jag absolut inte riktar någon kritik mot polisens barnpornografigrupp. Jag vet att man har ganska lite personal. Man gör så gott man kan och har ett väldigt betungande arbete, så ingen skugga ska vila på dem. Det som vore bra är i så fall att man ytterligare förstärkte personalen där som kan jobba med frågan. Men vi har fortfarande den kastade handsken, ministern. Kan ministern tänka sig att ta detta initiativ ? Jag skulle helst vilja ha ett svar om när man kommer att göra det, det vill säga ta kontakt med fransmännen i frågan. Jag skulle också vilja ha ett rakt svar, ja eller nej, på frågan: Bör det vara en minister i den som har huvudansvaret för detta? 25 (m): När det gäller den första frågan, om vi tänker ta något initiativ, tyckte jag att jag nämnde att vi redan har tagit den kontakten. Vi undrade varför fransmännen inte hade återkommit med det underlag som de lovade när de lade fram sitt initiativ. Vi har alltså redan tagit det initiativet därför att vi vill ha detta underlag. Det jag tog upp i svaret var att jag funderade på vad vi ska göra om det nu inte dyker upp något, om de inte verkar få något gjort. Vi är angelägna om att den här frågan hanteras. Den kommer också att vara med på den rådgivande kommittén för turisms möte . Då kommer frågan att diskuteras nästa gång utifrån det franska initiativet. När det gäller initiativ har det lagts fram i form av ett brev med anledning av ett initiativ från Frattini. Han listar där ett antal olika förslag som rör övergrepp mot barn, inte bara barnsexturism. Det är ett väldigt bra underlag för den diskussion vi ska ha på vårt informella möte. När det gäller detta med ansvar och samordning är det socialminister som har det övergripande ansvaret. Det är dock klart att när det handlar om polisens arbete, lagstiftningsfrågor på området och en del annat så blir det justitieministern som till syvende och sist ska gå till och hantera de frågorna. Det tycker jag är ett viktigt ansvar. Det övergripande ansvaret är dock helt tydligt. Om man vill ringa och prata mer allmänt om detta är en bra person att prata med. Det intressanta är att vi ministrar som är berörda försöker hålla kontakt med varandra. Jag ser dock att detta är en brottslighet och övergrepp där justitieministrar runtom i och i världen faktiskt har ett ansvar för att se till att vi får in anmälningar, att vi kan utreda brotten, att vi lagför de personer som är ansvariga, att vi sätter stopp för verksamheten och att vi hittar den när den är involverad i andra sammanhang. Detta kan inte vi allmänt lägga över på någon annan. Det övergripande ansvaret i den ligger dock på , som samordnar ministrar med olika uppgifter för att vi ska få något gjort på det här området. Jag tror inte att det råder någon tvekan om att detta är någonting som jag känner ett stort engagemang för. Det är vidrigt att så många barn runtom i världen utsätts för övergrepp och att många barn också, inte minst på Internet, får hela sitt liv förstört eftersom det inte heller går att radera övergreppen. Inte ens de barn vi räddar och som får en upprättelse kan alltså känna sig någorlunda fria från det övergrepp som har begåtts utan lider av detta år . Man kan ibland misströsta när man ser hur omfattande denna verksamhet är. Det är också märkligt att det finns människor som till och med tror att de gör barnen en tjänst när de håller på med detta. Man blir förvånad när man ser hur människor åker ut som turister och tror att detta är en del av någon kultur som kan accepteras, att de bejakar någon annan kultur genom att utnyttja barn. Vi har ett otroligt arbete när det gäller att få ordning på värderingarna, respekten för barns integritet och behovet av skydd för barn. Här är ett problem, om jag nu får ta mitt eget område, att vi trots den lagstiftning vi har på plats att vi kan lagföra människor i som har begått denna typ av brott i ett annat land får in dåligt med rapporter. Den har inte använts så mycket som jag tror att hoppades. Här finns det anledning att fundera över om det i något annat hörn går att göra något. Jag ska göra vad jag kan för att marknadsföra att detta regelverk finns så att det också kommer till användning. Är det något fel på lagstiftningen eller i något annat hörn får vi hjälpas åt att försöka rätta till det. Detta ska vi nämligen inte acceptera. Vi ska vara beredda att ta de initiativ som krävs, för annars är vi inte trovärdiga när vi talar om barns rätt till frihet, trygghet och vad det nu kan vara. 26 (): Jag uppskattar ministerns engagemang i den här frågan. Jag tycker fortfarande att man, även om man har skickat denna skrivelse, kan lyfta på telefonluren och ringa dem. Det är ju barnen det är fråga om, de som blir utsatta för dessa övergrepp. När det gäller det övergripande ansvaret har jag aldrig vetat att det var socialministern som hade det. Jag undrar om han över huvud taget vet det själv. Man har ju haft en träff med Ecpat, och där uttryckte han till dem att det är klart att det ska finnas en huvudansvarig minister. Tydligen vet han då inte själv att han är det, eftersom uttrycker sig så här. Men vi kan alltså räkna med att man svarar på det franska initiativet, tar kontakt med dem och också utser en huvudansvarig minister. Jag tror att det är väldigt viktigt för organisationen att få reda på vem man ska vända sig till och att det händer någonting i den här frågan. Eftersom den har snurrat runt kan jag förstå att de misströstar väldigt mycket. 27 (m): Det är tråkigt att den har fått snurra runt , men det är då inte alliansregeringens fel. Jag tror att är väl medveten om sitt ansvar. Åtminstone var han det i går när jag pratade med honom, för han hade ett samtal med Ecpat i förrgår, . Både Ecpat och är alltså helt klara över vem som har ansvaret. Jag tror också att hade läst instruktionerna tidigare. Det är naturligtvis förvirrande, och jag tror att det var så tidigare också, men man måste ha klart för sig att vissa sakfrågor ligger på olika ministrar. Det viktiga för en regering är att man pratar med varandra och att man försöker hålla ihop det hela. Jag ska se om vi behöver ta ytterligare kontakter med fransmännen. Dock är det inte så enkelt att ta telefonluren, för jag kan säga att min franska är rätt begränsad. Men vi ska väl lösa det på något sätt. Vi har som sagt redan försökt få reda på vart deras underlag har tagit vägen, eftersom de har lovat att komma med det. Gör inte de något kommer vi naturligtvis att agera, för vi har ett engagemang i de här frågorna, och jag tycker att det är alldeles nödvändigt att vara tydlig på den punkten. Vi tänker inte acceptera den här typen av övergrepp. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2006/07:101 om försvagande av konkurrenskraft 28 Statsrådet (): har i interpellationen ställt tre frågor till mig om exportfrämjande: Vilka överväganden har statsrådet gjort bakom förslaget att i det närmaste halvera exportfrämjandet? Varför har statsrådet gjort ställningstagandet att det är nödvändigt att kraftigt minska små och medelstora företags närvaro på internationella marknader? Varför har statsrådet gjort ställningstagandet att de små och medelstora företagens andel av svensk export bör hållas nere? Låt mig först säga att min syn är att exportfrämjandet spelar en viktig roll för svensk export och därmed också för regeringens politik att skapa tillväxt och sysselsättning i . Det är dock så att grunden för svenska exportframgångar är ett gott generellt näringsklimat. Regeringen vill genom en ny politik förbättra de grundläggande förutsättningarna för företagen. Det handlar bland annat om stärkt rådgivning, satsning på kvinnors företagande, avgiftslättnader, regelförenkling och skattereduktioner. Globalisering och frihandel skapar en historisk möjlighet till välstånd åt världens fattiga. Globaliseringen öppnar betydande möjligheter för ett litet land som med en flexibel ekonomi. Ett centralt syfte med närings- och handelspolitiken är att stärka internationella konkurrenskraft. Exportfrämjandets roll är att särskilt bidra till att öka företagens förmåga till internationalisering. I det arbetet ska små och medelstora företag prioriteras. De tillfälliga medel för exportfrämjandet som den föregående socialdemokratiska regeringen beslutade om löper ut i enlighet med den tidigare regeringens budgetproposition och den ekonomiska vårpropositionen. Det innebar, vilket påpekar, att anslaget för exportfrämjande verksamhet skulle ha halverats om inget gjordes. Regeringen har därför satsat ytterligare på exportfrämjandet . Det innebär en avsevärd förstärkning jämfört med oförändrad politik. är det regeringens skyldighet och ansvar att se till att skattemedel på alla områden, inklusive detta, används så effektivt som möjligt. Därför vill jag förvissa mig om att de satsningar vi gör också ger största möjliga avkastning för skattebetalarna. Som angavs i budgetpropositionen avser regeringen därför att genomföra en översyn av de handels- och investeringsfrämjande insatserna. Även om svensk export har utvecklats starkt, och även om andelen av bnp ökar, har tappat marknadsandelar på strategiskt viktiga marknader. Det beror förmodligen på att återväxten bland svenska små och medelstora företag inte har räckt till. har många stora företag lagt en stor del av sin expansion utomlands. Det är visserligen en bra nyhet att svensk tjänsteexport växer, men sammantaget har flera jämförbara länder i haft en bättre exportutveckling än . Det avgörande för svensk exportutveckling är ett gott näringsklimat, internationell frihandel och en väl fungerande inre marknad inom EU. Ett gott konkurrenstryck på hemmaplan gör företagen konkurrenskraftiga och gör att steget ut på andra marknader blir mindre. Regeringen fäster också stor vikt vid internationellt affärsfrämjande som skapar förutsättningar för företagsutveckling och tillväxt. Handelsfrämjandet är en kärnverksamhet i regeringens arbete för att öka sysselsättningen genom flera och växande företag. Också utrikesförvaltningen har en mycket betydelsefull roll i detta. För utlandsmyndigheterna är det också ett viktigt uppdrag att hjälpa företagen i frågor om handelshinder. Här spelar en central roll. Genom bättre samspel mellan främjandeorganisationerna ska verksamheten utvecklas. Regeringen avser att ge ökad tyngd åt Sverigeprofileringen. i utlandet, NSU, har en viktig funktion för samordning. pågående samtal mellan , , , och AB är ett annat exempel på hur viktiga aktörer i det internationella handelsfrämjandet söker nya vägar att vässa verktygen för att än bättre nå ut till svenska små och medelstora företag. Regeringens samlade politik innebär en kraftig förstärkning av de svenska företagens möjligheter att växa på hemmaplan och att möta den internationella konkurrensen i och på Europa- och världsmarknaderna. Med ett effektivt, uthålligt exportfrämjande och bättre förutsättningar för att växa på hemmaplan skapar vi ett starkare för tillväxt och sysselsättning. 29 (): Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Svaret i sig stärker oss socialdemokrater i vår tro på och vår oro för framtid vad gäller konkurrenskraften. Det vi kan vara överens om, och som jag är glad att ministern säger i svaret, är att exportfrämjandet spelar en viktig roll för svensk export. Därför känns det speciellt bekymmersamt att regeringen föreslår nästan en halvering av exportfrämjandet och dessutom kraftigt minskar investeringsfrämjandet. Det som också är positivt är att ministern i sitt svar pekar på globaliseringen av frihandeln och att det skapar möjlighet till välstånd, inte minst i de fattiga länderna. Globaliseringen öppnar betydande möjligheter för ett litet land som med en flexibel ekonomi. Ett centralt syfte med närings- och handelspolitiken är ju att stärka internationella konkurrenskraft. Exportfrämjandets roll är att särskilt bidra till att öka företagens förmåga till internationalisering och där prioritera det arbete som små och medelstora företag gör. Om detta är vi helt överens. Vi delar den uppfattningen. Därför känns det speciellt både märkligt och fel att regeringen nu väljer att minska satsningarna på småföretagen genom både höjda arbetsgivaravgifter och avskaffande av det framgångsrika forskningsprogrammet och väx. Det här gör ju att vi känner en oro för landets småföretagare och för deras framtid på exportmarknaden. Man får ändå lov att säga att det blir ett magert anslag. Vi vet att tillhör världens ledande exportnationer. Vi vet också att det finns en stor tilltro till och de olika experiment som företag ibland gör när de jobbar med innovationer. Min fråga är egentligen: Vad har ministern att säga till landets småföretagare? Många av dem är ju underleverantörer. Inte minst i där jag bor, i , har exporten oerhört stor betydelse. Många av företagen är underleverantörer. Den kommun där jag bor, , är fortfarande en kommun som har industrisysselsättning. En bred majoritet av företagen är inom metall- och plastindustrin. De är oerhört beroende av exporten. Min fråga är alltså: Vad har ministern egentligen att säga till de här småföretagen i det perspektivet att man i valrörelsen sade vi satsar på småföretagen? Därför kvarstår mina frågor: Varför lägger regeringen fram ett förslag om att närmast halvera exportfrämjandet? Varför anser regeringen att det är nödvändigt att kraftigt minska de små och medelstora företagens närvaro på den växande internationella marknaden? Och varför anser regeringen att de små och medelstora företagens andel av svensk export bör hållas nere? 30 (): Inledningsvis vill jag poängtera att anslagen till exportfrämjande i hög grad och har bestått av medel för tillfälliga satsningar. Den tidigare regeringen har genom sitt agerande visat på bristande framförhållning, som har gjort att till exempel år inte har kunnat veta vilka anslag det skulle få. Det viktiga nu är att få en långsiktig finansiering genom att undvika tillfälliga anslag. På så sätt blir det kontinuitet i exportfrämjandet. Anslagen till exportfrämjandet måste användas så effektivt som möjligt. Synergier mellan satsningar bör eftersträvas. Jag välkomnar därför den i budgetpropositionen aviserade översynen. Det allra viktigaste är att näringsklimatet här hemma förbättras och att alliansens jobbskapande politik ska få genomslag. Det behövs en helhetssyn på närings- och handelspolitiken så att vi når målet att stärka internationella konkurrenskraft. Första steget måste rimligtvis vara att förbättra näringsklimatet här hemma så att företagen kan växa sig starka och möta det internationella konkurrenstrycket. Steg två är att bidra till att företag, särskilt små och medelstora, kan dra nytta av globaliseringens möjligheter. 31 (): Jag får börja med att gratulera till utnämningen till utrikeshandelsminister. Det är en viktig position i regeringen med ett mycket stort ansvar. Det går bra för svensk ekonomi. Det har varit en mycket stark bnp-ökning. Vi ser en mycket stark sysselsättningsutveckling. 150 000 nya jobb netto räknas det med och . Glädjande nog är det en mycket stark utveckling för småföretagandet. Småföretagen anställer, de växer inte minst i tjänstesektorn, och det startas flera nya företag än någonsin i detta år. Det är roligt, och det är viktigt för svensk ekonomi. Enligt vår uppfattning är det oerhört viktigt att vi stöttar och utvecklar möjligheter till export. Vi har en liten öppen ekonomi. Vi har fantastiska möjligheter med hjälp av globaliseringen. Nya marknader öppnas. Därför har den förra socialdemokratiska regeringen satsat stora resurser på exportfrämjandet riktat mot de små och medelstora företagen. Här finns många av framtidens snabbt växande företag. Vi har satsat på att och Invest in har fått ökade resurser för att se till att finns ute i världen på de snabbt växande marknaderna.