prot · GT0964 · 2006-01-31 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Meddelande om frågestund vice talmannen meddelade att vid frågestunden skulle frågor besvaras av statsminister . 3 § Meddelande om ändrad voteringstid vice talmannen meddelade att skulle votering äga rum och inte efter debattens slut, som tidigare aviserats. 4 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2005/06:216 Till Interpellation 2005/06:216 av () Användningen av etanol i den befintliga kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlands- och inrikesresor. uppdrag och rättschef 2005/06:217 Till Interpellation 2005/06:217 av de () Ledarhundar till synskadade Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. 5 § Svar på interpellation 2005/06:133 om undernäring bland äldre vårdbehövande 1 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att snabbt få förändringar till stånd när det gäller undernäringsproblematik bland äldre personer. Det är helt rimligt att äldre personer förväntar sig att vardagen erbjuder möjlighet till god och näringsriktig mat som kan avnjutas under former som gör hela måltiden till en berikande upplevelse. I rapporter från bland annat forskning och tillsyn framkommer det att många äldre antingen är undernärda eller löper hög risk att bli det. Det vanligaste är att de problem som beskrivs gäller äldre personer i särskilt boende. Resultaten skiljer sig något åt mellan olika undersökningar. Oavsett orsakerna till det så är problemen med undernäring allvarliga både i form av lidande, förlorad hälsa och livskvalitet för den enskilde och i form av ökade kostnader för vård och omsorg. När man har sjukdomar så är det särskilt viktigt att man får adekvat hjälp för att kunna tillgodose sina näringsbehov. I och från en gemensam tillsyn av kost och näring i särskilt boende i visas att samtliga enheter som granskats hade en organisation och ett arbetssätt som ger goda förutsättningar för att säkerställa den enskildes behov av riktig kost och tillfredsställande näring. Insikter och kunskaper om undernäringsproblem bedömdes ha ökat. Bland annat genomförs regelbundna kontroller av den enskildes näringstillstånd genom vägning eller mätning av . Kunskapsbrister och otillräcklig samverkan ger upphov till bristfälliga rutiner och försvårar systematiskt kvalitetsarbete inriktat på riskanalys, förebyggande åtgärder och systematisk uppföljning av resultat. Regeringen har givit i uppdrag att i samråd med , och Kommuner och Landsting erbjuda kommunerna stöd för kvalitetsutveckling i kost-, närings- och måltidsfrågor. Stödet kan vara i form av idéseminarier, spridning av goda exempel, stöd till regionala nätverk och utveckling av kvalitetskriterier för upphandling. bör i samråd med länsstyrelserna utveckla särskilda bedömningskriterier som kan användas vid tillsyn i kost-, närings- och måltidsfrågor. I uppdraget ingår att överväga om utvecklingen av kvalitet och säkerhet i mathållningen kan stödjas genom föreskrifter för exempelvis kost och näring inom vård och omsorg för äldre. Uppdraget ska redovisas i en delrapport och slutredovisas . Genom Kompetensstegen stöder regeringen kommunernas kompetenshöjande utbildningar med och och lika mycket 2007. Bland de områden som ligger högt i kommunernas prioriteringar finns utbildningar om kost och näring. ger regeringens satsning på utbildningsvikariat kommunerna bidrag för att anställa 10 000 vikarier och bidrag till grundutbildning motsvarande omvårdnadsprogrammet för den ordinarie personalen. Jag har för avsikt att lägga fram ett förslag till om en tioårig utvecklingsplan för äldreomsorgen. Utvecklingen av äldreomsorgen behöver vara inriktad på att dels lösa dagens problem, dels skapa goda förutsättningar att möta de utmaningar som den åldrande befolkningens behov av vård och omsorg ställer oss inför. Till de förutsättningarna hör bland annat personalens kompetens och utvecklingsmöjligheter, men också hur väl ansvaret för vård av och omsorg om de mest sjuka kan tydliggöras. 2 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Dessvärre ser jag inga möjligheter till snabba förändringar när det gäller att få förändringar till stånd inom äldreomsorgen fastän det handlar om äldre som svälter och till och med dör inom svensk äldreomsorg. De dör alltså av svält. Det borde vara bråttom, tycker jag, med att göra någonting åt den här situationen. Mat är, eller borde vara, skönhet, glädje, njutning, upplevelser och kärlek. Mat ska förutom att ge rätt näring stimulera, inspirera och sätta fantasin i rörelse. Jag skulle vilja lämna en liten påse till statsrådet här. Stick ned näsan i den här påsen och lukta och smaka, och känn vad det gör för fantasin och för glädjen! Det går att lukta utanpå den också, för jag känner att dofterna går rätt igenom. Känn vad det skapar! Dofter kan som till exempel också musik få minnen att väckas till liv, eller hur? Pröva, statsrådet! Mat är alltså mer än föda, näringsämnen eller kost. Mat är livskvalitet och upplevelser. Det märks på frågor som vi får när vi har varit på kalas eller på resor. Vad åt ni? Om man ligger på sjukhus så frågar människor: Hur var maten? Mat är fundamentalt i vårt dagliga liv. Min interpellation handlar om hur vi när samhället har tagit över ansvaret för äldre människor sköter just detta ansvar. Tyvärr blir svaret i alltför många fall: icke godkänt. Rapport på rapport visar att många far illa på samhälleliga institutioner. Rapporterna är inte nya. Det har skrivits om detta . Det talas om att upp till hälften av boende på olika typer av institutioner är fel- eller undernärda. Upp till hälften det är 50 av 100. Det är som sagt inte heller ovanligt att människor dör av svält. Om det hade varit lika många som hade fallit ur sängen och slagit sig eller fått fel medicin så är jag säker på att statsrådet hade satt in åtgärder genast. Men i det här fallet avvaktar man. Det här är inte första gången som frågan debatteras här i . Dessvärre verkar det inte heller bli den sista. fastslog den nationella handlingsplanen för nutrition att man skulle arbeta med att förebygga sjuklighet och för tidig död i samband med kostrelaterade sjukdomar och undernäring. hänvisar statsrådet till en ny rapport som vi fortfarande får vänta på till , . Detta är inte rimligt, statsrådet. En grupp som statsrådet inte heller nämner i sitt svar till mig är en grupp som inte är homogen, men som ändå behöver extra uppmärksamhet när det gäller kost och mat. Det är alla gamla människor som har kommit till . Det krävs en speciell varsamhet så att de dels mår bra, dels får mat som väcker deras matminnen till liv och får dem att känna att de lever ett värdigt liv . Också här behövs det utbildning av personal, som jag också efterfrågar i min interpellation. Vad tänker statsrådet göra för att vi inte ska behöva vänta till 2007 för att få en förändring till stånd? 3 Statsrådet (): Vi avvaktar inte alls. Jag är väldigt glad för stora engagemang i de här frågorna. Det engagemanget behövs. Vi har redan satt i gång med ganska mycket arbete på det här området. har nu i uppgift att titta på om vi ska ha föreskrifter när det gäller maten inom äldreomsorgen. Maten har behandlats med en sådan vikt som sker. Den jämställs med de andra åtgärderna inom vården och omsorgen. Det arbetet är redan i gång. har också redan dragit i gång det informationsarbete och stöd för kvalitetsutveckling som man har i uppgift att genomföra. Går man in på hemsida kan man följa aktuella artiklar som läggs upp på deras särskilda område för närings- och måltidsfrågor som är ett resultat av det uppdrag som man fick . De ska också inom en komma fram med förslag på vilken typ av stöd som behövs för att tillsynen när det gäller måltidsfrågorna ska få en annan tyngd och konkretion än vad de har haft. Det här arbetet pågår för fullt. När det gäller personalens utbildning gör vi den största satsningen någonsin på äldreomsorgspersonalens kompetensutveckling. Just frågor om näringslära men också om måltidssituationen i stort, som beskriver väldigt bra här i sitt inlägg, är ett av de områden som är mest prioriterat ute i kommunerna. Regeringen beslutade om att fördela till de projekten. Många av dem handlar om just de här frågorna. Väldigt mycket pågår alltså redan, men jag tror inte att vi ska vara nöjda. Väldigt mycket mer behöver göras. Den här frågan kommer också att finnas med i den nationella utvecklingsplanen för äldreomsorgen som jag kommer att presentera för . En fråga som man kan ställa sig är hur kommunerna på ett ännu bättre sätt ska kunna ta ett helhetsgrepp om måltidsfrågorna. Det handlar ju också, som beskrivs så väl av den ljuvliga doften från de här bullarna, om lust och njutning, och förhoppningsvis också ofta om samvaro. Måltiden är ett bra tillfälle för samvaro. Men det handlar också om många äldre människor som har sjukdomar och kanske många mediciner som påverkar både smaken och upplevelsen av maten och också aptiten. Det måste man ta särskild hänsyn till. Då blir jag förstås lite bekymrad när jag ser på situationen ute i kommunerna. De uppgav att det totalt sett i kommuner endast var anställt 9,6 dietister. Det finns naturligtvis även andra personalgrupper som kan göra ett bra arbete på det här området, men man kan ändå lite förvånat konstatera att det borde finnas ännu mer av den kompetensen ute i kommunerna. Så även om mycket pågår, finns det mer att göra. Jag är glad för det stora engagemang som visar. Jag tror att det är viktigt att måltiden inte bara ses som ett näringsintag utan att vi ser till hela måltidssituationen. Det är också en väsentlig del av det sociala innehållet inom äldreomsorgen. 4 (): Det var visserligen inte som var statsråd , men för nu fick vi en nationell handlingsplan när det gäller nutrition. Den handlingsplanen har, såvitt jag kan bedöma, legat i träda . sätter man till nya uppdrag och nya utredningar och tror att det ska bli bättre. far många äldre illa på samhälleliga institutioner och också i hem där de är beroende av hemtjänst. Jag tycker att man kan jämföra den lilla påse som statsrådet fick av mig med de frusna plasttallrikar som många människor får för ett veckobehov och som man ska ta fram och försöka äta. Det är väldigt lite av njutning och social samvaro, för att citera statsrådet, som ligger i den typen av måltider. Det borde vara så att vi är överens om att det är en mänsklig rättighet att uppfylla det näringsbehov och energibehov som man har. Är man gammal, sjuk eller går på medicinsk behandling, som statsrådet sade, är det svårt för den enskilde att täcka behovet utan hjälp. Behovet kan också förändras på grund av den medicinska behandlingen. Sociala, kulturella och psykologiska faktorer påverkar också. Alla i de äldres matkedja måste engageras med adekvata kunskaper inom den verksamhet som de arbetar i. Jag menar att det förändringsarbetet måste sättas i gång genast. Jag blir lite överraskad av att statsrådet tar så lätt på en del i min interpellation. Det handlar om vårdbiträdenas och undersköterskornas utbildning. Det har visat sig att de inte har utbildning på det här området under sin utbildningstid. Då hjälper det inte om man nu sätter in kompetenshöjande åtgärder för dem som redan är i tjänst. Vi borde titta på dem som utbildar sig . Jag har också hört den här siffran på lite drygt nio dietisttjänster. Dietisterna är självfallet nyckelpersonerna i det här arbetet. Jag är alldeles övertygad om att dietisterna gör ett alldeles utomordentligt arbete där de finns. Men maten gör ingen nytta så länge den ligger på tallriken. Maten gör nytta när den har kommit ned i magen på ett trevligt sätt för de här människorna. Då spelar faktiskt den vårdpersonal som är närmare de äldre människorna en mycket stor roll. Det handlar inte bara om att man ska kunna näringsvärde och medicinska faktorer, utan det handlar om att förstå vikten och nyttan av en god mathållning. Det handlar om att skapa en miljö som är maximal för de gamla människorna så att de faktiskt äter upp det som ligger på tallriken och som eventuellt kan vara så gott som det ska vara och innehålla alla de näringsämnen som man behöver. 5 Statsrådet (): Vi har inte gömt undan matfrågan i någon utredning. Det som händer är att vi har satsat . På regeringens initiativ pågår just nu utvecklingsarbete och kompetensutveckling på bred front inom det här området på ett sätt som det aldrig har gjort tidigare. Vi har inte gömt undan någon fråga. När det gäller vårdbiträdenas och undersköterskornas kompetens är det precis så som jag också sade i mitt svar och i mitt tidigare inlägg. Det är där vi gör de stora satsningarna. Det är också där man har valt att i väldigt många fall prioritera just näringslära och måltidssituationen. Där gör vi större satsningar än . Jag delar uppfattningen att den nära personalens kompetens spelar väldigt stor roll. Och som säkert vet håller redan på med en översyn av kursplanerna för bland annat omvårdnadsprogrammet. Men man måste också säga att det inte bara handlar om att önska sig bättre situationer ute i inte minst. Det är ofta där vi har problemen med de här lådorna som beskriver. Det handlar också om att våga vara beredd att ta politiskt ansvar för att satsa pengar på den här verksamheten. Då är det svårt att få ihop det med den övriga politiken som parti företräder. Där handlar det om att man ska sänka skatterna väldigt mycket och ännu mer . Vill man ha en bättre måltidssituation i och i de särskilda boendena måste man också vara beredd att satsa mer pengar. Kompetens är viktigt, men det behövs också mer resurser så att det finns tillräckligt med personal som har tid att sitta ned tillsammans med vårdtagaren när man äter, som har tid att duka lite snyggt på bordet, röja undan andra saker som ligger där, kanske tända ett ljus, kanske lägga upp maten lite snyggt och finnas med. Vi vet från undersökningar av hur måltidssituationen ser ut att det ger väldigt mycket bättre resultat när det gäller hur mycket mat man faktiskt äter. Vi vet också en hel del om vad man kan göra med själva näringsinnehållet i maten, hur det ska bli godare så att man äter mer och får i sig mer. Då måste man också vara beredd att satsa mer pengar på den här verksamheten, och det kommer vi socialdemokrater att göra. 6 (): är det här en interpellationsdebatt, det vill säga det är oppositionens möjlighet att kritisera regeringen. Men jag är glad att statsrådet ger mig möjlighet att tala om att faktiskt satsar 10,7 miljarder i budgeterade medel . Statsrådets parti, Socialdemokraterna, talar om 10 miljarder, men de är ännu inte budgeterade. Vi kan väl hoppas att de blir det . Jag har alltså skjutit in mig på några saker som jag tycker är viktiga i det här sammanhanget. Det är att vi måste titta på de invandrade gamla människornas situation och att vi måste titta på utbildningssituationen. Det är en fråga som vi har talat om här i i åtminstone , och det har ännu inte hänt någonting. Då säger statsrådet: ska det hända någonting. Men vad är det som gör att vi just nu ska tro att det ska bli en förändring? Jag tycker att den här situationen känns absurd. Det borde vara så att god, näringsriktig mat serverades , åtminstone fem gånger, i vacker miljö. Maten ska också betraktas som lika värdefull för medicinen, för i de här sammanhangen är det ofta så att maten stöder medicinen eller tvärtom. Vi vet att det här är en önskebild och att det här inte är fallet för väldigt många gamla människor. Det sägs ibland att ett tecken på ett samhälles civilisation är hur man behandlar sina äldre. Statsrådets svar visar tyvärr inte på några framsteg i regeringens politik på det här området, och jag är rädd att vi kommer att ses fastän kanske i andra, nya roller efter valet . Att behandla gamla människor så som vi gör är inte tecken på en utvecklad civilisation i samhället, och det beklagar jag. 7 Statsrådet (): Det är ju så det vet ju också att om man räknar på budgetförslag så resulterar det i mindre pengar till kommuner och landsting än vad de har . Det är naturligtvis så att man inte både kan få mer pengar till offentlig verksamhet och göra väldigt stora skattesänkningar. Där har man ett val att göra, och det är det valet som väljarna kommer att få göra på valdagen . Men jag vill ändå kommentera detta. Det är inte sant att ingenting händer. Det är sant att vi har stora problem fortfarande, men det är inte sant att ingenting händer, och det är inte sant att maten inte värderas lika högt som medicinen. Det var precis det som var innebörden av regeringens beslut då vi ändrade den här synen. Just nu pågår den största kompetensutveckling som staten någonsin har satsat på inom äldreomsorgens personal. En stor andel av detta handlar just om måltidssituationen och näringslära. håller nu på med ett brett utvecklingsarbete. Väldigt mycket pågår just , och det är självklart att det kommer att leda till förbättringar. Jag är dock inte nöjd. Jag tror att vi behöver göra ännu mer än det som redan pågår. Inte minst tror jag att äldre invandrare är en grupp som behöver uppmärksammas. Det gäller inte bara maten, utan det gäller i väldigt många avseenden inom äldreomsorgen, där jag tror att vi behöver göra särskilda insatser för att se till att få en bra äldreomsorg för våra äldre invandrare. Det är en av de frågor jag också kommer att återkomma till i den nationella utvecklingsplanen till i vår. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2005/06:179 om patientsäkerhet inom sjukvården 8 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra patientsäkerheten inom sjukvården. Låt mig inledningsvis säga att frågor som rör patientsäkerhet och kvalitetssäkring inom hälso- och sjukvården, enligt min uppfattning, är två av de viktigaste komponenter som krävs för att alla människor i ska kunna erbjudas en god hälso- och sjukvård. De uppgifter som landstingsrevisorerna i redovisar i sin rapport måste naturligtvis tas på stort allvar. Tillsynen över vård, omsorg samt den sociala verksamheten har framför allt två angelägna uppgifter. Det handlar om dels att upptäcka och påtala brister i verksamheten, dels att bidra till att bristerna åtgärdas, verksamheten utvecklas och att kvaliteten förbättras. En förutsättning för att kvalitets- och patientsäkerhetsarbete ska ge positiva resultat är givetvis också att all hälso- och sjukvårdspersonal ute i verksamheterna, på olika nivåer, engageras i arbetet. har i sin roll som tillsynsmyndighet tydligt fokuserat på patientsäkerhetsfrågor och har öppnat en ny webbplats för patientsäkerhet. Denna ger bland annat tillgång till styrelsens riskdatabas som innehåller ca 20 000 beslut fattade i lex Maria-ärenden. Informationen kan användas för riskbedömning, händelseanalys och kunskapsåterföring i patientsäkerhetsarbetet. Inom myndigheten har också tillsatts en patientsäkerhetssamordnare som aktivt ska arbeta utåtriktat mot hälso- och sjukvården. hölls den andra nationella konferensen om patientsäkerhet i . Konferensen arrangerades av Kommuner och Landsting, och , i samarbete med , , och . Organisationerna formulerade tillsammans ett gemensamt uttalande som mynnade ut i tre frågor som man lovade att fortsätta verka för. Den första frågan handlar om att i vården utveckla en säkerhetskultur som mer kännetecknas av hög riskmedvetenhet och ett aktivt riskreducerande arbete än av ett syndabockstänkande. Den andra frågan handlar om att man i högre grad ska använda rapporterade händelser och risker som underlag för sitt patientsäkerhetsarbete i vården. Slutligen avsåg man att verka för att patienter, deras närstående och personal, som varit inblandade i händelser som lett till eller kunnat leda till att en patient skadas, aktivt involveras i analysen av händelsen samt ges adekvat stöd när negativa händelser inträffat. Jag tycker att det är mycket positivt att olika intressen på detta sätt arbetar tillsammans mot samma mål, och jag har blivit informerad om att en tredje konferens om patientsäkerhet planeras till . I detta sammanhang kan jag också nämna att patientsäkerhet är en aktuell fråga inom EU-samarbetet. Framför allt det brittiska ordförandeskapet har lyft upp frågan på bordet med flera konferenser om patientsäkerhet. En särskild arbetsgrupp kring patientsäkerhetsfrågor har också tillsatts , i vilken deltar aktivt. Jag kommer att följa utvecklingen på detta område med stort intresse. Det är uppenbart att vi i patientsäkerhetsarbetet inte har nått ända fram, och det finns ännu inte, som så riktigt påpekar, något säkert system för att eliminera dödsfall och skador till följd av den mänskliga faktorn. Mot bakgrund av det omfattande och offensiva kvalitets- och patientsäkerhetsarbete som pågår så bedömer jag dock att det finns goda förutsättningar att ytterligare förbättra patientsäkerheten, och jag har därför inte för avsikt att nu initiera några åtgärder. 9 (): Tack, ministern för svaret! Visst låter det vackert när ministern svarar att enligt hennes uppfattning är patientsäkerhet och kvalitetssäkring två viktiga komponenter för en god och säker sjuk- och hälsovård i . Men vi har ju haft den här vården och omsorgen under så pass , så man borde ha lärt av sina misstag. Det är väl inte bara en slump att det har funnits ganska mycket i medierna om just de här frågorna. Jag tycker att man bättre borde ta till vara de erfarenheter som kommer fram genom de mänskliga eller kanske rutinmässiga misstag som begås inom vården. Jag är, tillsammans med många människor i vårt land, missnöjd med att ministern försöker fly från sitt ansvar att skyndsamt förbättra patientsäkerheten. Visst arbetas det på detta, men för mig är frågan akut. Inledningsvis skulle jag vilja ta ett exempel från trafiken, som förmodligen inte heller är okänt för ministern. Där har vi nolltolerans. Det är klart uttalat att inom till exempel flyget rapporteras minsta lilla incident inte för att man ska kunna pricka enskilda människor utan med syfte att göra transporterna säkrare. Jag undrar hur statsrådet kommer att agera för att öka inrapporteringen av incidenter, stora eller små, just i syfte att förbättra patientsäkerheten. I svaret ger statsrådet information om en riskdatabas som för tillfället omfattar ungefär 20 000 beslut fattade i olika lex Maria-ärenden. Detta är bra. Men frågan som jag vill ställa är om ministern är nöjd med enbart vetskapen om att databasen finns och att detta har kommit i gång. Jag skulle vilja fördjupa detta och fråga: Hur fungerar detta arbete? Rapporterar läkare och annan vårdpersonal in de olika incidenter som bevisligen förekommer, eller är det så att man är rädd för repressalier om man rapporterar in? Då undrar jag: Hur skyddas individen, den som eventuellt rapporterar in, privat eller inom vården? Det borde ju vara tydligt uttalat att rapporteringen är anonym, men det lär finnas system där det går att följa upp den som rapporterar, och vad gör man åt det? Min tanke är inte alls att komma åt individer det hoppas jag att vi kan vara fullständigt överens om, för det är inte alls på den nivån den här debatten ska ligga. I till exempel är det garanterat att anmälaren är och förblir anonym. Datasystem i all ära, men det är dock människor vi har att göra med. Det skulle vara mycket intressant att höra hur statsrådet ser på frågan om hur organisation och kanske framför allt kultur och attityd inom vården fungerar. Finns det i regeringen egentligen en vilja att kunna gå till grunden med dessa förmodliga ganska väl kända omständigheter och ganska omfattande problem, eller sopas de här problemen under mattan helt enkelt, som många människor i vårt land bevisligen drabbas av mer eller mindre oförklarliga misstag? skriver i sin ganska tuffa artikel i i går om hur kanske tusentals människor dör av misstag i . Det finns ingen direkt statistik på detta, men om vi tar siffrorna från och räknar om dem procentuellt kommer vi upp i ganska betydande mängder. Vad anser man inom regeringen om detta?