prot · GT09122 · 2006-05-12 00:00:00 — Man säger: Det finns ingen anledning att utgå från samhällets regler () Vi bestämmer själva vad vi vill göra och hur vi vill göra det. På rörelsens hemsida under rubriken en sammanfallande värld skriver man: Det finns inget som slår en omotiverad handling av förstörelse eller våld. Att dessa grupper vill uppträda maskerat, ansiktslöst och anonymt kan man lätt inse. Ändå är de inte ansiktslösa. De är inte utan hemvist. Deras hemsida har en sammanställning av den frihetliga vänsterns aktiviteter första maj på ett dussintal platser runtom i landet. I samlades man vid Bokcafét för att för att bränna den svenska flaggan med motiveringen att visa att vi arbetare inte har någon jävla nation, inget jävla fosterland. I deltog man i demonstrationståget . Och i både och anslöt man sig till demonstrationståg. Jag vill därför få en förklaring från Vänsterns representant här i debatten när det gäller vad Vänstern gör för att hålla rent mot dessa odemokratiska och våldshängivna grupperingar, och hur det kan komma sig att man gör gemensam sak med dem i demonstrationståget första maj på flera platser. Inte bara vänsterligister hotar demokratin utan även extrema islamistiska krafter, som de tre ungdomarna, 19, , med extrem islamistisk bakgrund som planerat ett bombattentat och en mordbrand mot i eftersom man uppfattat församlingen som proisraelisk. De har åtalats för stämpling till terroristbrott. Jag har själv blivit utsatt för det politiska våldet i min gärning som riksdagsledamot. Den partilokal som fick fönstren krossade i är min egen partilokal där jag otaliga gånger har suttit i sammanträden med vår distriktsstyrelse. Jag har själv mottagit dödshot från nynazistiska grupper som hotat att döda både mig och min familj för mina politiska åsikters skull. Det är brott som förövarna har fått sitta i fängelse för. som jag steg upp i talarstol för att debattera partnerskapslagen för homosexuella bröt sig någon in i elskåpet i min bostad i och slog av huvudströmbrytaren. Budskapet var klart: Vi vet var du bor. Jag har deltagit i demonstrationer och fått slag, och jag har fått se mina tioåriga barn slagna av motdemonstranter här i . 37 (): Säga vad man vill om Osynliga partiet, men en viss PR-begåvning har de. De har fått sin hemsida uppläst i talarstol inför tv-tittarna. Som jag har förstått det har denna debatt föranletts av ett antal attentat som har riktats framför allt mot . Detta och den tidigare debatten ger anledning till att man något tittar på hur den politiska brottsligheten ser ut i vårt land. Först och främst är det ingen ny företeelse. Detta har förekommit åtminstone . Det finns exempel från tidigare också. Om man tittar på statistiken, till exempel den som Säkerhetspolisen har publicerat, så är det en sak som är helt dominerande och tydligast, nämligen att det politiska våldet domineras helt och hållet av högerextrema och nazistiska grupper. , det år som jag har hittat statistik för, anmäldes 4 294 brott med anknytning till främlingsfientlighet, antisemitism, homofobi eller rent allmänt den så kallade vit makt-miljön. anmäldes 206 brott med anknytning till vad kallar den autonoma miljön. Lägger vi dessutom lägger till djurrättsaktivisters brottslighet kommer vi upp i totalt 403 brott. Så här ser siffrorna år . Högerextremismen står för ungefär nio tiondelar av det politiska våldet. , Ung Vänster och andra vänstergrupper och antirasistiska organisationer har fått sina lokaler sönderslagna med en irriterande regelbundenhet. Jag säger inte detta för att det ska vara någon tävling om vem som är värst utsatt. Varje attentat riktat mot ett politiskt parti eller mot enskilda måste fördömas. Och jag kan berätta för er att man inte vänjer sig, inte ens efter årtionden av sönderslagna partilokaler. Man vänjer sig inte. Osynliga partiet är en etikett som har använts av några. Jag har också tittat på lite hemsidor och talat med folk. Det förefaller att vara personer som i sin frustration över att det inte blir någon revolution försöker fixa lite action på egen hand. I brist på revolution får man ta till kravaller, och i brist på kravaller kan man alltid ägna sig åt lite fönsterkrossning eller åt att slå sönder centerpartistiska partiexpeditioner. Medan vi väntar på generalstrejken snor vi prylar på lagret och kallar detta för en ny fas i klasskampen. Det är tämligen patetiskt! Våld, skadegörelse och stöld är aldrig en acceptabel politisk metod i ett någorlunda demokratiskt samhälle, vilket faktiskt är. Våld som politisk metod är både fel och korkat. Det är kriminalitet, och det ska behandlas som kriminalitet. Det ska inte bagatelliseras och än mindre romantiseras, men kanske inte heller överdrivas och utmålas som ett allvarligt hot mot samhällets fortbestånd. De så kallade autonomas fönsterkrossning är förvisso en ovanligt korkad form av politisk aktivism men knappast något hot mot demokratin. Det fascistiska våldet däremot är ett riktigt allvarligt hot, kanske inte mot demokratin som sådan den är stabil i vårt land men ett hot mot enskilda människor och ett hot mot invandrare, mot homosexuella och mot antirasister. Vi ska komma ihåg att det var nazister som mördade , facklig aktivist och syndikalist, i ett politiskt mord som vi bör komma ihåg. Jag tror inte att det, som sagt, leder särskilt långt att tävla i vem som är utsatt för politiskt våld. Politiskt våld av den typ som vi nu debatterar ska fördömas och kan aldrig accepteras i ett demokratiskt samhälle. Men det gäller också var helt riktigt inne på det att se bilden i dess komplexitet och att se att det finns olika typer av politiskt våld, olika motiv bakom och olika typer av organisering. Det måste därför också mötas på olika sätt. Vad vi inte ska göra är att använda den här typen av händelser, den här typen av brott, för att slå mot varandra i en politisk valkamp. Och vad vi inte ska göra är att tona ned våra motsättningar, våra kontroverser, i det politiska samtalet och i den politiska debatten, för det är just den delen, den aspekten, av demokratin som är så oerhört viktig. Vi ska inte låtsas att vi är överens om allting, för det är vi inte. ska vi visa att vi är överens om en sak, nämligen om att de demokratiska spelreglerna måste respekteras. 38 (): Först vill jag tacka för att de har tagit initiativ till den här debatten. Hur vi skyddar vår demokrati är alltid en viktig fråga. Vi i har varit hårt utsatta . Totalt har det varit 15 attentat mot , bland annat i , , , , och senast i där nio fönster krossades. Men attentat har inte bara skett mot utan också mot arbetsförmedlingar och mot polishuset, och i . Det har förvånat mig att det varit så tyst tidigare, men det är bra att justitieministern och alla vi andra som är här tydligt tar avstånd. Runtom i världen kämpar människor för rätten till demokrati, för rätten till yttrandefrihet och för rätten till att fritt säga sina åsikter. Dessa människor ska vi hylla. De människor som arbetar mot demokratin och mot de här rättigheterna ska vi ta avstånd från. Den fråga som jag ställt mig efter attentaten mot är vad det är som får de här ungdomarna att vilja ta till våld ungdomar som lever i ett land där demokrati, yttrandefrihet och åsiktsfrihet är självklart. Även om jag aldrig någonsin kan acceptera att de begår de här brotten vill jag försöka förstå varför de valt att begå brotten. Kanske tror de på våld som ett politiskt medel för att förändra. Men den förklaringen kan inte stämma, åtminstone inte när det gäller skadegörelsen mot . Attackerna har varit tydligt riktade mot vårt förslag om särskilda ungdomsavtal för att öka möjligheterna för ungdomar att få jobb. Men vad är det som de vill förändra med skadegörelsen? Att har lagt fram ett förslag betyder inte att vi förändrar någonting, så i verkligheten finns det ingen förändring som de kan stoppa med sina brott. Eller också är det så att attackerna genomförs för att vi i inte längre ska tycka att det behövs särskilda åtgärder för att få ned den skyhöga ungdomsarbetslösheten. I många diktaturer, ofta i kommunistiska diktaturer, har våld använts för att folk ska inordna sig. Men våld har aldrig lyckats hindra människor från att tycka och tänka precis det som de vill tack å lov! Jag skulle gärna vilja ha en dialog med ungdomar, när som helst, om ungdomsarbetslösheten. Jag skulle också gärna vilja träffa de ungdomar som väljer våld i stället för demokrati. Kanske skulle jag då kunna förstå lite mer varför de tycker att brottslighet är rätt. Tyvärr verkar de inte vara intresserade av någon dialog. Vid attacken mot , polishuset och i förklarar de som utförde handlingen på en hemsida det så här: Vi slog sönder rutorna på för vi är trötta på kommunala marknadsanpassade åtgärdspaket. Vi slog sönder rutorna på polishuset för vi är trötta på att de går till attack varje gång vi protesterar mot skitsystemet. Vi attackerade för de för en borgerlig politik som bara sabbar för oss. Vidare säger de att de är arbetslösa och trötta på att tvingas in i meningslösa åtgärder. De vill slippa kraven på att skaffa jobb och säger: Fler rutor kommer att krossas, fram till dess vi får leva våra liv utan krav på motprestation. Jag har förståelse för att de är trötta på att tvingas in i meningslösa åtgärder, och självklart ska de få leva sina liv utan krav på att skaffa ett jobb. Men de ska inte förvänta sig att vi andra ska jobba och betala skatt för att de ska få försörjning. Sedan skulle det vara intressant att höra hur de tror att samhället skulle fungera om alla hade samma inställning som de. Men det har de förmodligen inte funderat på. De tänker nog enbart på sig själva. Egoism brukar det kallas, även om de har sprejat ordet Solidaritet på väggen. I en förlängning är våld mot myndigheter, polisen och politiska partier ett hot mot demokratin, men inte därför att vi någonsin kommer att ändra åsikter på grund av deras stenkastning utan därför att de som är grundstommen i vår demokrati, fritidspolitikerna, kanske väljer att inte längre engagera sig. Det finns tiotusentals fritidspolitiker som arbetar för demokratin, ofta utan någon som helst ersättning. Hur påverkas de av att våld och hot ökar? Inom har, det är min bedömning, skadegörelsen inte skapat rädsla men väl försiktighet och osäkerhet. Varför ska man lägga ned fritid på demokratiskt arbete som förtroendevald om man som tack får sopa glasskärvor, känna oro och i värsta fall bli hotad? Vad skulle hända den dagen ingen vill ställa upp som förtroendevald? Vad har vi då för samhälle? Hela vår demokrati bygger på att många människor vill ställa upp och arbeta för sin kommun, sin region och sitt land. När dessa människor inte längre vill ställa upp har demokratin fallit, och då återstår bara två alternativ: diktatur eller kaos. Denna utveckling får aldrig bli verklighet i vårt land! Därför måste vi över partigränserna stå enade mot de odemokratiska krafter som vill förstöra vår demokrati med våld, skadegörelse och hot. 39 (): Jag vill understryka det som har sagts: I det här fallet är det egentligen inte någon speciellt hård politisk debatt vi behöver föra i denna sakfråga. tar givetvis avstånd från de metoder som man använder sig av i det här fallet. De är ett hot mot demokratin. Det är ett ansvar för oss här i riksdag att vidta sådana åtgärder att ungdomar inte behöver eller vill använda de här metoderna, eller i alla fall avstår från att använda dem. Sedan begärde den här debatten, vilket jag uppskattar, har jag funderat på detta: Vad är det som får ungdomar att välja den här metoden, och är det bara ungdomar? Jag ser inte logiken i att försöka förändra samhället i den riktning som de har signalerat. Jag har också gått igenom och tittat på de här hemsidorna, och då har jag funnit ett annat gemensamt drag. Det är, som vi har nämnt här, en viss form av våldsromantik. Det är en form av något slags martyrskapsglorifiering som en del har. Jag gick in och tittade på . Bara ordet front anger ju vilka vägar de vill gå, vilka vägar de väljer. Här glorifieras , som har blivit släppt ur fängelset efter att han har kämpat och tagit sitt straff. Man upprepar att man har lyckats göra attacker mot en revisor som reviderar en pälsaffärs räkenskaper, och genom att slå sönder hans jeep och färgspreja fälgar och jeep har man nu fått revisorn att sluta revidera pälsaffärens verksamhet. Det är uppenbart att de når en viss effekt. Ett sådant samhälle ska vi inte ha. Vi har Osynliga partiet, och vi har Revolutionära Fronten. Allihopa genomsyras av precis det som tog upp: en retorik och ett ordval som egentligen är något slags pubertal våldsromantiksglorifiering. Jag gick också in och tittade på en del av de högerextrema sidorna, och här finner jag samma tema, ett slags våldsromantik där man står upp emot någonting som jag inte riktigt tror att man vet vad det handlar om. Man förutsätter att vi från kammaren och vi i det etablerade samhället definitivt är emot att de ska få framföra sina budskap. Jag som grundhumanist säger givetvis att de ska framföra sina budskap, men det ska ske enligt de spelregler som vi har kommit överens om. Det ska aldrig innebära våld mot person eller egendom. Men det ser nästan ut som att det är precis det de är ute efter. De letar efter något som de kan legitimera våldet och aktiviteterna med. Det finner jag mycket störande. Sedan finns det givetvis ideologer även på de här områdena, och de tycker jag skulle kunna hantera detta på ett bättre sätt. Hur ska vi nu möta de här verksamheterna? Jag tror inte att vi lyckas så värst bra om vi skärper straffen till himmelska höjder eller djävulska avgrunder. Jag tror inte att vi lyckas med att ta hårdare tag. Det skapar ju bara martyrkronor, och det har vi ingen nytta av. Jag tror att det är viktigt att vi försöker öppna upp, så att vi får bort romantiken kring detta. De frågor som de vill diskutera ska de ha öppna forum för att diskutera. Jag tror att det är viktigt att vi öppnar upp den politiska debatten. Det är inte bara här man kan prata politik det gör vi på gator och torg. Jag skulle vilja se ett i varenda stad, och jag skulle vilja ge bättre möjligheter att demonstrera, att visa och föra fram sina åsikter för att på det sättet undanröja det som de uppfattar som ett behov av att använda våld för att få uppmärksamhet. Vi har inom mitt parti en viss lätt anarkistisk prägel i den bemärkelsen att vi kan acceptera att man använder sig av civil olydnad. Man kan använda sig av okonventionella metoder för att föra fram ett budskap. Men det är under förutsättning att det inte finns någon annan möjlighet. Men med det säger vi inte att vi under några omständigheter accepterar våld mot människor eller mot annans egendom. Jag skulle vilja höra lite grann, , vad du har för synpunkter på hur man kan bemöta de här unga människorna med andra metoder än med polis. 40 Justitieminister (): Det var mycket glädjande, tycker jag, att höra mina politiska motståndare här inte bara uttrycka sig klokt utan också understryka den samsyn som ändå finns. Von undrar om jag har tagit avstånd eller inte. Ja, det är klart att jag har gjort det. En annan sak är att jag kanske inte i varje enskilt fall vill förstora upp de här sakerna. Det är en avvägning. Här har jag naturligtvis som justitieminister många diskussioner med säkerhetspolisen. Vi utsätts också för en hel del saker, och vi följer de råd som vi får, nämligen att inte förstora upp saker och ting. Men som jag sade inledningsvis: Var och en väljer sitt eget sätt, och det kanske inte är bara den aspekten som finns utan en upprördhet som gör att man vill att det här ska uppmärksammas. Jag har full respekt för det också. Men jag vill understryka att det är det som är skälet till att jag inte, varje gång jag får en fråga, går ut och basunerar ut en enskild attack. Jag följer just de råd som jag får av säkerhetspolisen. Jag tar också avstånd från dem som försöker blanda ihop det här med politiska åsikter. Jag har tidigare hårt kritiserat förslag, som jag anser är ett ovanligt korkat och diskriminerande förslag mot ungdomarna, men oavsett det finns det inget som helst försvar för att agera med politiskt våld. Det går inte, som faktiskt har sagts från vissa håll, att säga: Ja, lägger man fram ett sådant förslag så blir det här resultatet titta vad som skedde i . får lägga fram vilka förslag som helst. Jag tycker till och med att det är positivt, för vi ser skillnaderna, och det stärker faktiskt demokratin att lägger fram förslag som avviker från till exempel Socialdemokraterna. Det finns ingen bäring i resonemanget att lägger man fram ett sådant förslag så får man skylla sig själv. Man har all rätt att lägga fram de förslagen, och inte bara det: De välkomnas och är, trots allt, någonting som stärker det demokratiska val som vi nu har. Inte minst med tanke på att det är valår är det oerhört bra att vi har olika lösningar. Man ska aldrig någonsin acceptera den andra typen av resonemang. Det är alltså bara en sak som gäller, och det är totalt avståndstagande från allt politiskt våld, oavsett vilka åsikter man fört fram eller vad som ligger till grund för dem. Det här har som sagt drabbat oss alla och även arbetsförmedling, polis och alla möjliga olika institutioner i samhället. Det här är någonting som inte följer någon direkt logik. Det är också så att den information som jag får jag ska inte gå in för detaljerat på den ju är att det finns grova våldsverkare såväl till höger som till vänster. Det kan växla något mellan åren, men så ser det ut. Det går inte att säga att det ena är värre än det andra eller: Titta där titta vad de gör! Vi ska naturligtvis ta avstånd från dem oavsett om de själva identifierar sig som höger eller vänster. Också om det skulle öka något på ena sidan så föranleder det ingen skillnad. Det är våldet vi tar avstånd från inte åsikterna. Däremot är det så att även om man inte alltid ska föra saker och ting till offentlighet, eller om man nu själv väljer att göra det, så finns det ett problem med personer som utsätts för sådant här, och det är just att man väljer att hålla det för sig själv. Det är viktigt att vi ställer upp för varandra och för dem som drabbas och ger det stöd som behövs. Vi har utöver det jag tänker återkomma till det i nästa inlägg tagit ett antal initiativ. Jag känner att vi också har tagit de initiativen och är beredda att ta nya initiativ med den enighet som trots allt finns där vi går direkt över partigränserna och inte ser någon skillnad, eftersom det ytterst handlar om att värna demokratin. 41 (): Det är huvudsakligen en bra debatt som förs om det politiska våldet i och risken för att det på lång sikt skulle kunna utgöra ett hot mot demokratins stabilitet i vårt land. Vi har lite av en paradox i att ett så demokratiskt och välorganiserat land, byggt av folkrörelser, numera har övertagits av alla möjliga konstiga myndigheter som driver opinion. Vi har ungdomsstyrelser, ungdomsråd, Unga Örnar och unga allting. Ändå finns det människor som känner att ingenting passar dem, utan säger: Jag vill använda våld för att få fram min åsikt. Jag är starkast. Jag ska slå. Jag ska förstöra, och så ska jag köra över den svage. Vad är detta för våldsromantik? Det spelar ingen roll om det är högerextrema som vill få ut sitt sjuka budskap eller om det är vänsterextrema med sina förvridna teoribildningar från grottor som de har grävt i och kommit allt längre ned och hittat en massa skräp. Vi måste vara ganska raka. Vi får inte vara naiva, helt enkelt. ger exemplet om en man som arbetade i sin verksamhet med att vara revisor åt en människa som hade hot mot sig, och han fick sin bil vandaliserad. De människorna måste bemötas, . De människor som begår sådana brott måste bli inlåsta om de inte förstår att de ska sluta. När de väl har slutat ska vi ta ut dem tillsammans, du och jag. Vi kan möta dem vid fängelsegrinden. Vi ska gemensamt få in dem i samhällsgemenskapen, du och jag. Vi ska förklara hur man bygger demokrati och hur man gemensamt politiskt i en debatt skapar förutsättningar för att ska bli ett ännu bättre land att leva i. De har en ideologi som går ut på att våldet och mörkret ska råda. Det kommer att skada väldigt många människor. De har en stark värdering att de har rätt och du har fel, och att jag har fel. Vi går in i en valrörelse som sannolikt är mycket jämn. Jag tycker att det är obehagligt att tänka på att det finns människor som kan påverkas av det som händer. Det kan vara så att det blir färre människor som kommer in i centerlokalen någonstans. Man har limmat igen låset på lokalen. Man har slagit sönder den, och det går inte att ha några möten där. Det blir inget politiskt demokratiskt möte för att formulera politik i vilken stad eller kommun man nu vill. Det kanske påverkar valet. Det kanske kommer att hänga på 10, 20 eller 100 röster. Det är ingen som vet hur det kommer att gå i valet. Det kommer att bli jämnt. Vi måste fundera på vad vi själva gör. Vi har ett stort ansvar för hur vi låter. Det blir motbjudande när justitieminister talar om att vi inte ska hålla på med partipolitik men kallar förslag för korkade. Jag ska inte recensera justitieministerns totala tillkortakommanden på rättsområdet med den vokabulären. Du förstod ironin? Jag tycker att man ska kunna skoja lite också när det är som mest allvarligt för att orka med detta . Det spelar ändå roll hur vi uttrycker oss. Jag tycker som . Vi ska vara sakliga, otroligt sakliga. Vi ska visa på skillnaden och inte tona ned oss. Så tjänar vi demokratin. Men då kräver det också att företrädare för inte säger: är en skit, mördar flyktingar med flit. Man säger så i demonstrationståg om en minister i demokratiska regering, som jag visserligen tycker ska avgå. Man får inte uttrycka sig så. Det uppmuntrar de extrema till att vara lite värre så låter ju demokratiska . Det gäller också att hota med att man minsann kan tala franska i och att man ska visa vad som gäller. Vi måste hålla oss borta från det. Jag lovar justitieminister , och att jag ska försöka att vara så otroligt saklig jag bara kan under den här valrörelsen. Jag ska se till att varje gång jag begått en enda felaktighet ska jag be om ursäkt. Har jag sagt att det är 120 poliser för lite jämfört med vad det var , då kommer jag att be om ursäkt. Men jag kräver att ni också visar upp samma attityd och inte kommer dragande med den konstiga källarretorik som man får höra ibland till och med i tv-debatter när statsminister framträder. Debatten går vidare. Vi måste fortsätta att vara förenade. Demokratin är det enda vi kan landa i, och då är det respekt som gäller. 42 (): Först vill jag göra ett klarläggande, eftersom det gjordes en jämförelse mellan det som kallades för högerextremistiskt våld och vänsterextremistiskt våld. Det spelar förstås ingen roll för det motstånd som det måste mötas av. Jag tror snarare tvärtom att vi ska ta fighten både mot det som kallas för högerextremt våld och det vänsterextrema och se likheterna både vad gäller ideologin, kommunismen och nazismen som tvillingideologier, och vad gäller arbetssätten, metoderna, tillvägagångssättet, föraktet för demokrati och för mänskliga rättigheter. Det tror jag är viktigt. har en särskilt viktig roll och uppgift att fylla där som opinionsbildare mot de grupper som vi för dagen har diskuterat. Jag är glad att justitieministern tar avstånd från det citat som jag läste upp. Det kan ses som ett försvar för upplopp och kravaller. Jag förutsätter att det också gäller det som din kollega i regeringen, statsrådet , uttalade i ett pressmeddelande riktat till den här våren . Där hotade med att om fortsätter att driva förslaget om förändringar av arbetsrätten kommer det att mötas av kravaller och tårgas. Det är precis den sortens uttalanden som kan uppfattas som en legitimering av det politiska våldet. Jag är glad att justitieministern tog avstånd från det. Det är en fråga som är utestående, och den är inte oväsentlig. Det är just detta: Var får dessa grupperingar sina pengar ifrån?