prot · GT09136 · 2006-06-07 00:00:00 — Såväl undervisningen i religionskunskap som utbildningen i övrigt ska leva upp till läroplanens krav på saklighet och allsidighet, öppenhet för skilda uppfattningar, tolerans samt möjligheter till personliga ställningstaganden. Skolan ska inte ta ställning för en viss religion eller ägna sig åt att fostra barn till en speciell tro. En fristående skola ska vara öppen för skilda uppfattningar, hävda skollagens och läroplanens grundläggande värden samt klart ta avstånd från det som strider mot dessa värden. Undervisningen får inte i något avseende vara indoktrinerande eller tendentiös. gäller konvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna som lag i . Det innebär bland annat att föräldrarnas rätt att tillförsäkra sina barn en uppfostran och undervisning som står i överensstämmelse med föräldrarnas religiösa och filosofiska övertygelse ska respekteras. FN:s konvention om barnets rättigheter, , fastställer bland annat såväl barnets rätt till utbildning som utbildningens målsättning. Konventionen tillerkänner organisationer eller enskilda rätten att driva utbildningsanstalter, dock under förutsättningen att konventionens målsättning för utbildningen iakttas och att undervisningen överensstämmer med vad som från statens sida angivits som minimistandard. I den proposition om en ny skollag som regeringen avser att lämna till efter valet kommer bestämmelserna om icke-konfessionell undervisning och konfessionella inslag i utbildningen att förtydligas ytterligare. Fördomar, intolerans och propaganda bekämpas bäst i en skola där barn och ungdomar med olika bakgrund inte separeras utan i den praktiska verksamheten får lära känna varandra och bygga upp sin förståelse för olika kulturer och olika villkor. I ett samhälle där barn från tidig ålder delas upp efter föräldrarnas tro riskerar vi att klyftorna växer när barn och ungdomar med olika bakgrund inte får möjlighet att lära känna varandra i förskolan och skolan. I ett sådant samhälle ökar risken för att misstänksamheten mot andra fördjupas. En sådan utveckling vore ytterst beklaglig. Att extrema uppfattningar, vare sig de präglas av religiös fanatism eller ateistisk intolerans, kommer till uttryck i den allmänna debatten är en konsekvens av yttrandefriheten. För mig som skolminister är det väsentliga att extrema uppfattningar inte framställs som sanningar i vårt skolväsende. Jag vill värna om alla barns rätt till religionsfrihet och till en allsidig undervisning på saklig grund. De grundläggande och demokratiska värderingar som utgör skolans värdegrund måste utan inskränkning följas i alla skolor. 216 (): En journalist frågade mig vad jag väntade mig av den här interpellationsdebatten. Jag svarade att jag hoppades att statsrådet skulle säga: Nej, vi uppmuntrar inte ateistisk intolerans, och ja, vi vill att barn och föräldrar ska kunna få del av det gemensamma arvet. Jag är besviken, för de svaren har jag inte fått. Jag har fått ett svar som skapar en bestämd hierarki: vetenskap ja, religion egentligen nej. Religionskunskap är ju inte detsamma som religionsutövning. Man lär sig inte musik genom att lära sig musikvetenskap. Man lär sig musik genom att praktisera. Jag vill understryka två tankar i det här första inlägget. Den första är: Man kan begå enorma brott mot mänskliga rättigheter på grund av ställningstaganden i vetenskapen. Steriliseringarna i drevs med vetenskapliga argument. I den fantastiska bok av som jag håller i min hand och det moderna samhället bevisas att Förintelsen är ett resultat av tillämpning av vetenskap utan den minsta moraliska princip. Här finns mycket intressanta citat som direkt har anknytning till . Man tillämpar teori om de starka och de svaga på mänskligheten, och då är det självklart att utrotning och räddning är de två poler kring vilka hela rasodlingen rör sig. Vill vi tala om en demokratisk uppfostran kan vi alltså inte bara tala om vetenskap. Vi måste tala om moral. Jag hatar ordet värdegrund. Det är ett påhitt av byråkrater som inte vågar ta ordet moral i sin mun. Det gäller moralprinciper, och när det gäller moralprinciper finns det faktiskt väldigt mycket att hämta i väldigt många religioner. Den andra tanken är att det finns olika sorters kunskap. Det finns en rationell kunskap, och det är den som vi tillämpar inom vetenskapen. Sedan finns också den kunskap, det vetande, som lever i konst, i religion och i fysisk aktivitet det som filosofen kallar för kunskap i handling. Jag tror inte att en demokratisk skola har någonting att vinna på att utesluta en sorts utövning av kunskap från skolvärlden. Jag skulle därför gärna vilja att statsrådet lite grann läser både och . Det skulle vara mycket hälsosamt för skolpolitiken. 217 Statsrådet (): Jag tror att man över huvud taget ska läsa. Det är bra och förbättrar förmågan. Naturligtvis får man också nya tankar och nya idéer. Men jag måste säga att det i inlägget var i princip obegripligt vad du vill komma åt. Om det är att man ska göra det öppet för religiös indoktrinering i den svenska skolan är jag inte särskilt positivt inställd. Jag tycker att alla elever, oavsett vilken bakgrund de har, har rätt till en allsidig och objektiv undervisning. Den demokratiska uppgift som skolan har handlar naturligtvis också om social fostran, om att också lära sig att respektera och att ta hänsyn till andra, även till dem som är olika en själv. Där ser jag ett värde i att barn med olika bakgrund går i samma skola. Likväl är det så att vi i har en oerhört liberal syn på etableringen av skolor och på bedrivandet av skolor. Jag tror att är ett av de länder i världen som mest bidrar till skolor i nästan alla de former. Det är väldigt få länder i världen som med offentliga medel bidrar till så många olika skoltyper som vi i gör också till skolor som kan vila på konfessionell inriktning. En fråga som ställs till mig är vad jag ska göra för att jobba för, se till, att inte, som det heter, den ateistiska intoleransen råder. Jag måste säga att jag inte riktigt förstår den frågan. Den debatt som vi haft om de konfessionella skolorna i vårt land har naturligtvis både haft kraftiga övertoner och ibland varit ganska saklig. Ett av de mest kraftfulla inslagen som jag sett i den här debatten är en artikel som skrevs av ett flertal folkpartister , alltså . Rubriken på artikeln på var Inför totalt stopp för nya religiösa friskolor. Denna artikel har bland annat skrivit under. Är inte medveten om vad hon skriver under på tal om detta med att läsa och lära sig av vad man läser? Eller har man från sida ändrat syn så att detta nu inte är något problem? Vi håller en konsekvent linje. Det ska också vara möjligt att starta fristående skolor. Man ska även ha möjlighet att få offentligt stöd för detta. Men det är viktigt att all undervisning i den svenska skolan är objektiv och allsidig och att det ingår diskussioner om både moral och etik i denna skolgång eftersom det helt klart också handlar om hur vi skapar ett samhälle där människor respekterar varandra. Men att därifrån gå till att säga att skolan ska vara öppen också för religiös indoktrinering är något som jag inte ställer upp på. Skolan finns inte till för att föra vidare en viss religion, utan skolan finns till för att ge alla barn bästa möjliga start i livet, via en bra och allsidig utbildning och undervisning, och också naturligtvis en stark känsla för att människor kan vara olika men i grunden ändå lika mycket värda och ha all rätt att leva det liv man själv bestämmer. 218 (): Det blir roligt och spännande just därför att den ene inte förstår vad den andre säger. Det visar att perspektivet hos var och en av oss är väldigt långt från den andres perspektiv. Jag har skrivit under en artikel om indoktrinering, inte om religionsfrihet. För mig är religion och religiös fanatism inte ett och detsamma på samma sätt som ateism avslappnad och tolerant inte är detsamma som ateistisk intolerans. Statsrådet verkar inte ha läst min interpellation. I själva texten där står det väldigt tydligt hur utövning av religion kan äga rum i en konfessionell skola utan att vara indoktrinering och utan att andra religioner svartmålas. skrev jag en artikel som publicerades i tidningen . Jag bjöd in imamer och ateister till skolavslutning i . För mig är det en självklarhet att alla dessa uppfattningar i en demokrati finner en plats bredvid varandra. Men vi kan inte betrakta oss som demokratiska om vi i praktiken förbjuder religiösa skolor. Det betyder ju att vi i praktiken lär barnen intolerans: Era föräldrars tro är farlig för små barn. Vi kan inte ge barnen plats i det offentliga rum som skolan är. Detta är ett sätt att stigmatisera. Detta är ett sätt att förnedra och förolämpa. Jag fattar inte hur man kan ha en så intolerant attityd i , vars demokrati i stort bygger på vad de frisinnade gjort. De trodde på och hjälpte till med att skapa den svenska demokratin. Det finns ingen för att använda ett marxistiskt begrepp oförsonlig motsättning mellan religion och demokrati. Däremot finns det en total motsättning mellan intolerans och demokrati. Vill man inte låta människor leva med sin religion både på offentliga ställen, till exempel i skolan, och i privatlivet är man intolerant. Det är dit som de grupper av fanatiska kommunister vill komma som predikar mot religiösa skolor. Jag har hört dem i olika debatter kräva att till och med diskussioner mellan föräldrar och barn om religion och tro ska förbjudas. Detta har systematiskt drivits fram. Jag blev själv väldigt sårad när jag läste artikel om religiösa skolor. Vad är det som ger den här personen rätt att peka ut mig som är troende som en fara för mina barn, som ett slags indoktrineringsmonster, som en häxa som försöker förvränga barnens inre liv? Hur kan en ledare för en lärarorganisation tillåta sig , tänk på att hon inte är närvarande i kammaren och inte kan replikera! Jag vädjar till dig att inte så i detalj gå in på vad en tredje person säger. 220 Statsrådet (): Det är nog ingen som på allvar vill inskränka religionsfriheten i . Den är en väldigt viktig del av vår demokrati, och det är var och ens rätt och också privatsak att utöva den religion som man själv vill utöva. Jag tror inte att det finns någon i detta land som vill göra det. Ja, det finns väl ett antal människor som vill göra det. Men i det stora hela finns det ett väldigt starkt stöd för religionsfriheten som en omistlig del av vår demokrati. Det är en sak att var och en har den rätten. Jag tycker också att det är en rätt som ska respekteras. Sedan får vi naturligtvis fråga oss vad vi då ska ha skolan till. Vad är uppgiften för den svenska skolan, som vi gemensamt finansierar? Ja, för mig är den uppgiften tvådelad. För det första har skolan ett kunskapsuppdrag som handlar om att förmedla färdigheter och kunskaper till eleverna så att de får en bra start i livet och kan göra sina egna val i livet. För det andra har skolan naturligtvis en demokratisk uppgift, nämligen att också förmedla demokratiska värden. Där kommer vi också in på frågor som handlar om moral och etik. Syftet är att se till att eleverna får en sådan fostran att de också har en respekt för att människor kan vara olika men ändå är lika mycket värda alltså att man tar hänsyn också till andra människor och deras olikheter. Det har förekommit, som jag sade, en hel del övertoner i debatten kring konfessionella skolor. Min inställning är väldigt tydlig. I den gemensamma sammanhållna skolan finns det ett värde i att barn och elever med olika bakgrund träffas. Det finns ett värde i att undervisningen är allsidig och objektiv. Det kan förekomma religiösa inslag. Det kan det göra också i en skola. Jag har till exempel besökt skolor där man har bönerum där elever som känner ett sådant behov och vill göra det kan be. Sedan kan det handla om kristendom, islam, judendom eller vilken religion det nu kan vara. Det är frivilligt, och det kan jag tycka är värdefullt. Jag har fått ett antal frågor från journalister om vad jag anser om att man har skolavslutning i kyrkor. Jag har principiellt ingenting emot det. Det bestämmer man i varje skola. För många har detta kanske inte så mycket med religion att göra. För många elever som går på en skolavslutning handlar det kanske om historia och tradition. Och det ska också respekteras. Jag blir inte särskilt klok på inställning. Här står hon och menar att alla som är emot religiösa skolor är intoleranta och att man borde lägga band på den allmänna debatten. Då finns det intolerans i det också. Det hör till yttrandefriheten att människor faktiskt kan få redogöra för de åsikter de själva har och kan göra det obehindrat så länge de inte kränker någon eller hetsar mot någon annan. Jag har inte för avsikt att säga att detta får man inte göra. Det skulle också vara att kränka den demokrati som ju hänvisar till. kan jag konstatera att det inte var mer än några månader sedan som ett antal ledande folkpartister, däribland , skrev: Inför totalt stopp för nya religiösa friskolor. Det handlade inte så mycket om det. Det var rubriken på den artikel som ni skrev i . Det står ingenting om religiös fanatism, utan det skulle vara ett totalt stopp för alla nya konfessionella skolor. sitter ni i och röstar för att införa etableringsfrihet för friskolor. Det möjliggör för varenda extrem grupp att starta exempelvis en fristående förskola. Hur går detta ihop? Det är det som jag tycker är lite obegripligt. 221 (): Det finns ingenting obegripligt. Det var en tidningsrubrik satt av en tidningsredaktör. Vi talade i artikeln om ett tillfälligt stopp tills nya sätt att garantera just en demokratisk uppfostran i alla fria skolor förtydligas i regler och normer. Det är ingenting obegripligt. Vi har precis samma position. Statsrådet har själv skrivit massor med gånger debattinlägg och borde känna till den tyvärr konstiga vanan hos debattredaktörer att hitta på sensationella rubriker. Men man måste läsa också artikeln och titta på vad som står i brödtexten, som det heter på journalistspråk. Där står det tillfälligt tills kontrollåtgärderna blir tydliga och klara. Jag vill inte ha vare sig ateistisk eller religiös indoktrinering någonstans, men diskussionen har glidit i en mycket farlig riktning. Jag har hört i våra debatter, som vi har haft , folk tala precis såsom nydemokraten talade då började jaga invandrare. skulle hela svenska folket plötsligt vända sig mot , och islamofobin fick rulla vidare. Jag tycker att det är farligt, och det är därför jag har skrivit den här interpellationen, plus att jag ville påminna om att man kan begå mycket allvarliga brott mot mänskligheten genom att tillämpa vetenskapligt tänkande på ett omänskligt sätt. Räddningen står i moralen, inte någon annanstans. 222 (): Jag ska inte gå in i den här debatten i detalj, men eftersom jag tillhör undertecknarna till den artikel som skolministern refererar till skulle jag bara vilja kommentera och klargöra inställningarna. Vi fick faktiskt frågor om det. När vi röstade i om etableringsfrihet för friskolor gjorde vi det bland annat av det skälet att det blev en tydligare koppling till skollag och läroplan. Det är alltså fullt möjligt för en huvudman och för en skolnämnd att säga nej om det är uppenbart att den nya friskolan inte arbetar i enlighet med läroplan och skollag och inte heller står öppen för alla. Min bestämda uppfattning är att all undervisning ska bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet. Det är också uppfattning. Vi vill och tycker fortfarande, och deklarerade det i , att vi vill arbeta för tydligare regler som gör att grundande av en skola ska kunna stoppas i förväg om värderingarna inte stämmer med våra allmänna värderingar om demokrati och jämställdhet och om det gäller grundande av en skola där man inte tänker skilja på tro och vetande. Däremot är vi öppna för, och har alltid varit öppna för, att man ska kunna jämka timplanen i vissa ämnen, även i religion, att man ska kunna erbjuda frivilliga morgonböner och så vidare. linje är alltså klar. har talat om den ateistiska intoleransen, och jag säger att vår inställning är klar. Skolor som bygger på en värdering att man ensidigt ska undervisa i en viss trosuppfattning eller världsuppfattning behöver vi tydligare regler för än för att kunna stoppa dem i förväg. Det var det vi uttryckte i artikeln. Däremot har vi aldrig sagt att vi vill ha ett definitivt stopp för konfessionella friskolor. Men reglerna behöver bli bättre, det instämmer jag i. 223 Statsrådet (): Under den här debattens gång kom jag att tänka på ett program som gick . Det var ett skämtprogram där ett av inslagen just handlade om . Jag vill framhålla att det var ett skämt som handlade om att frågade: Vad tycker du? Så tycker vi med, var då svaret. Detta skulle vara roligt. Jag kom att tänka på det skämtet, för jag tycker mig se att under den här debatten har intagit alla hållningar man kan tänkas ha. De är för ett, om än tillfälligt, stopp för alla konfessionella skolor, för att det kan finnas religiös undervisning och för att det ska vara vetenskaplighet, som slutligen har fört fram. Jag tycker att detta för min del är väldigt enkelt. Skolan finns till för barnen, för att se till att barnen får bästa möjliga start i livet, en gedigen och bra utbildning. Barnen har rätt till en allsidig och objektiv undervisning. Det kan finnas konfessionella inslag. Det pratas om frivilliga morgonböner, och det finns, så är det. Men det viktiga för mig är att dessa inte är obligatoriska. Är de obligatoriska utesluter man andra elever från att kunna gå i den skolan. Jag tycker att alla skolor som vi finansierar gemensamt i faktiskt ska vara öppna för alla. Jag tycker att det kan vara ett ganska bra krav att ställa. Det finns bekymmer med den lagstiftning vi har. Vi skulle behöva skärpa upp den. Till exempel finns det bekymmer i fall där konstaterar att en skola kanske kränker de åtaganden man har enligt läroplan med mera eller ibland till och med kränker eleverna och drar in tillståndet. Så har det visat sig att det inte har varit verkningsfullt, utan man kan genom överklaganden ändå driva vidare en bristfällig verksamhet. I detta fall skulle jag vilja ge möjlighet att stänga verksamheten, antingen vid grova överträdelser av läroplanen eller för den delen vid grova kränkningar av elever, för det finns inget ändamål om den kränker eleverna och deras rätt. 224 (): Jag ser inte riktigt motsättningen som skolministern talar om. Vi kanske uttrycker oss på olika sätt eftersom vi är individer. Men för mig är det helt klart att man inte automatiskt ska kunna förbjuda en skola på grund av huvudmannaskap. Däremot ska man kunna stoppa en skola eller inte godkänna en skola om huvudmannen uttrycker uppenbara intoleranta värderingar och kan misstänkas medvetet inte följa läroplanen, oavsett om det är en konfessionell huvudman eller om det är någon annan huvudman. Det är därför som vi i kommer att fortsätta driva, även i en framtida borgerlig regering, att regelverket ska ses över. Vi i oppositionen röstade ju tillsammans med igenom en annan skärpning, nämligen att ska få rätt att utfärda ett föreläggande som kan åtföljas av böter gentemot både kommunala skolor och friskolor. Så det var en hel del som beslutades den där eftermiddagen när och de borgerliga röstade igenom ett antal beslut om fristående skolor. Överläggningen var härmed avslutad. 40 § Svar på interpellation 2005/06:398 om språkval inom samhällsvetenskapsprogrammet 225 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att säkerställa att språkvalen inte minskar inom det samhällsvetenskapliga programmet. Regeringen har betonat betydelsen av goda språkkunskaper. I propositionen Bästa språket en samlad svensk språkpolitik (prop. 2005/06:2) gör regeringen bedömningen att språkens roll inom svensk utbildning bör stärkas. Språkkunskaper är avgörande för rörligheten i och andra delar av världen, såväl för arbete och studier som för turism och handel. Språkkunskaper bidrar också till att utveckla förståelse, respekt och tolerans för andras språk och kulturer. Därför har också ställt sig bakom det gemensamma utbildningsmålet inom EU att ge alla barn och ungdomar möjligheter att lära sig två språk utöver det egna modersmålet. Eleverna har också mycket goda möjligheter att läsa språk i såväl som gymnasieskolan. Alla elever har möjlighet att läsa två moderna språk redan i och alla elever har möjlighet att fortsätta med detta även i gymnasieskolan. hävdar sig väl i en EU-jämförelse vad gäller antalet elever som läser mer än ett språk. Över tiden tycks det dock ha skett förskjutningar i samhällets och arbetslivets attityd till språkkunskaper. Engelskans dominans tycks bidra till ett minskat intresse för att lära andra främmande språk i många länder i , och så även i vårt land. Antalet elever som läser fördjupade kurser i språk har minskat i gymnasieskolan under hela det kursutformade programgymnasiets tid . Det är därför viktigt att alla goda krafter samverkar för att motivera och stimulera fler elever att lära fler språk. Huvudmännen har ett ansvar för att ett fortsatt lokalt pedagogiskt utvecklingsarbete sker, vilket också är nödvändiga insatser för att stärka språkens ställning. Ungdomar behöver dessutom god information om studieval som leder till jobb. Språkkunskaper i fler språk än engelska har stor betydelse för att öka rörligheten på den europeiska arbetsmarknaden. Möjligheterna att genomföra viss del av utbildningen utomlands ökar förståelsen för nyttan av språkkunskaper. På skolor som utnyttjar denna möjlighet finns också fler elever som läser språk. Regeringen fastställde nya programmål för gymnasieskolans nationella program som ska gälla för utbildningar som påbörjas efter . Programmålen ska bland annat tjäna som underlag när undervisningen på ett program planeras och organiseras. I de nya programmålen betonas betydelsen av att eleverna uppmuntras att utveckla språkkunskaper i flera språk. Det gäller även på program där andra språk än engelska inte är obligatoriska. För att de unga i gymnasieskolan ska kunna utveckla sina språkliga färdigheter måste man därför även i fortsättningen erbjuda olika möjligheter att läsa språk. Dels måste det finnas möjligheter för alla elever att läsa språk, dels måste det finnas en nationellt fastställd inriktning som ger möjlighet för den som har ett särskilt intresse av det att studera språk. En nationell inriktning bör ha ett visst elevantal för att vara motiverad. De två inriktningarna kultur och språk på samhällsvetenskapsprogrammet, som infördes och ersatte den humanistiska grenen, har attraherat förhållandevis få elever. Mellan språk och kultur finns många kopplingar som kan väcka intresset för fortsatta studier. Regeringen gör bedömningen att en inriktning med enbart språkkurser innebär att få elever söker den. föreslog i ett yttrande att de två inriktningarna skulle slås samman till en inriktning som i första hand borde syfta till vidare studier inom det humanistiska området. Regeringen delar denna uppfattning. Det är också viktigt att konstatera att det inte räcker med att inrätta en inriktning hur angeläget innehållet än må vara. Om inte eleverna väljer inriktningen har inte syftet nåtts. Regeringsbeslutet innebär således att de två inriktningarna slås samman till en. Syftet är att öka utbildningens attraktivitet och därmed intressera fler elever för språkstudier. Att omfattningen av språk minskar ska alltså inte ses som ett uttryck för att regeringen inte värderar språkkunskaper utan just tvärtom. Efter kommer således alla elever på samhällsvetenskapsprogrammet inom programmets obligatoriska del att läsa engelska i en omfattning om 200 gymnasiepoäng och moderna språk 200 gymnasiepoäng. fastställer vilka ämnen och kurser som ska ingå i en inriktning. Elever som väljer inriktningen språk och kultur kommer att läsa språk ytterligare 200 gymnasiepoäng. Därutöver finns möjligheten att erbjuda språk inom det valbara blocket och det individuella valet.