prot · GT0978 · 2006-02-23 00:00:00 — Jag har i tv fått se imamer stående framför affischer där det står Vi vill ha dialog eller Låt oss prata utmålas som ett hot mot yttrandefriheten. Jo, därför att muslimer över hela världen har känt sig kränkta över publiceringen i en dansk tidning, publiceringen av nidbilder på profeten . Det är sant att det finns de extremister, också muslimska, som utnyttjat den här publiceringen för att skapa våld och oro för sina egna syften. De finns i vår del av världen, de finns bland högerextremister och de finns i andra delar av världen och bland andra typer av extremister. Men, fru talman, hotet mot yttrandefriheten kommer inte från dem som anser sig kränkta av publiceringen i eller dem som anser sig inte hörda när den danska statsministern nekade till ett möte med ambassadörerna från de muslimska länderna. Det kommer från dem som straffar för deras aktioner, dem som fäller svenska aktivister för det de skriver i tidningar och dem som i spåret av kriget mot terrorismen har gjort inskränkningar i yttrandefriheten. Alla vi, fru talman, som tror på yttrandefriheten, som tror på demokratin och de mänskliga rättigheterna och som tror på en värld som samsas i dialog och samförstånd snarare än civilisationskamp, vi har anledning att göra våra röster hörda nu både till värn för yttrandefriheten, till värn för människors lika värde, till värn för möten, till värn för samtal kulturer emellan och till värn för dialoger. Jag tillhör inte dem, fru talman, som tror att inskränkningar i yttrandefriheten skulle vara rätt väg att gå för att möta dem som tror på att vi ska karikera av varandra snarare än möta varandra. Jag har med ganska förvånad min lagt märke till att riksdagsledamöter som slogs med näbbar och klor för att hetslagstiftningen inte skulle inkludera homosexuella nu slåss med näbbar och klor för att man inte ska ha möjlighet att håna eller karikera religioner. Ska vi hamna i en situation där det är möjligt att håna och hetsa mot homosexuella men inte möjligt att tala om religioner? Det är en märklig utveckling. Jag tror inte på den typen av inskränkningar. Men, fru talman, jag tror på möten, jag tror på att man höjer sin röst och jag tror på att man sätter dialog före karikatyrer av andra. Med detta sagt: Låt mig orda något om de förslag som finns i utskottets betänkande. Vad är det, fru talman, som formar oss till människor? Vad är det som gjort talmannen till den människa talmannen är? Vad är det som gjort mig till den människa jag är? Vad är det som har gjort utskottskamraterna till de människor de är? Ja, vid sidan av erfarenheter, arv och miljö tror jag att intryck är det som formar oss allra mest intryck av sådant vi möter, sådant vi läser, sådant vi ser och sådant vi matas med. Just på grund av att intrycken formar oss så mycket och gör oss till de människor vi är och delvis bär ansvar för de handlingar vi utför, tror jag att vi måste diskutera vad som ryms i det offentliga rummet. I en reservation lyfter tillsammans med frågan om sexualiseringen och pornofieringen av det offentliga rummet, hur det offentliga rummet alltmer fylls av bilder och intryck som objektifierar kvinnokroppen. I reservation nr 1, som jag härmed yrkar bifall till, lyfter vi fram en del idéer, förslag och tankar på hur man kan komma åt sexualiseringen av offentliga rum. Vi efterlyster också, fru talman, en översyn av hur mycket den pornografiska sektorn omsätter, en insikt om hur det ser ut i den sektor som jag tror att vi gemensamt på olika sätt vill bekämpa. Avslutningsvis, fru talman, behandlar det här betänkandet frågor om meddelarskyddet för den privata sektorn och anställda där och frågor om presstödet. Jag har i reservationer utvecklat den gröna synen på detta. Jag står givetvis bakom dem, men för tids vinnande väljer jag att inte yrka bifall till dem. 10 () replik: Jag blir något konfunderad över utfall när det gäller hetslagstiftning och skulle gärna vilja ha ett förtydligande. Vilka var det som med näbbar och klor motsatte sig utvidgningen av hetslagen och som slåss för en trosfridsparagraf? 11 () replik: Om jag inte missminner mig var det inte en enighet i om den utvidgning som gjordes när vi behandlade frågan om hetslagstiftningen. 12 () replik: Du måste ju, , kunna exemplifiera när du gör den typen av utfall. 13 () replik: Om uppfattar att jag har gjort utfall från talarstol när jag hållit ett anförande får det stå för honom. Jag bara konstaterade att när vi hade diskussionen om huruvida homosexuella skulle inkluderas i hetslagstiftningen fanns ingen enighet om detta i kammaren. Jag har också konstaterat att vi har kolleger som slåss för trosfrihetsparagrafen. Jag har velat visa på det något inkonsekventa i en situation där det ska vara möjligt att hetsa mot homosexuella. är det möjligt att hetsa mot homosexuella inom religionens ram, inom kyrkans ram, med hänvisning till bibelcitat med mera. Däremot är det omöjligt att i den allmänna debatten diskutera problem kring olika religioner om det knyter an till något som skulle kunna störa den trosfridsparagraf som det talas om. 14 (): Kollegerna tar ut svängarna rejält när det gäller betänkandet Tryck- och yttrandefrihetsfrågor, m.m. Jag ska inte förlänga just den delen av debatten utan instämma i det mesta av det som sade beträffande hetslagstiftningen och synen på den muslimska världen. Jag tycker att på ett ganska klart sätt visar vad det faktiskt handlar om. Vi ser att det finns både tråkiga och i längden farliga strömningar i samhället, där den kristna västvärlden står mot den muslimska världen. Det vi faktiskt säger är att muslimerna i yttrandefrihetens namn får lov att tåla att vi uttalar oss kränkande om, eller trycker bilder av, i det här fallet . Jag tror inte att är medveten om det, men det speglar de spänningar som finns medvetet eller undermedvetet mellan den kristna och den muslimska världen. Jag kommer att tala om pornografifrågorna och min kollega om meddelarskyddet för anställda utanför den statliga sektorn samt om presstödet. Vår tryck- och yttrandefrihet är djupt rotad i vår svenska folksjäl. Det är både bra och nödvändigt att föra diskussioner och bryta åsikter om tryck- och yttrandefriheten. I de motioner som här behandlas finner jag en grundton som jag gärna vill lyfta fram. Det finns hos alla motionärer en respekt för och stolthet över den svenska tryck- och yttrandefriheten. Trots det vill många av motionärerna göra smärre justeringar i tryck- och yttrandefriheten, alltid med goda argument till förmån för just deras förslag. Många sådana småjusteringar, gjorda i all välvilja, kan dock leda fram till en sammantaget stor förändring och en delvis ny tryck- och yttrandefrihet där den enskildes rättigheter, som en följd av alla i och för sig vällovliga regleringar, minskat. Mot den bakgrunden är vi socialdemokrater mycket restriktiva till varje förändring av lagstiftningen på detta område. Alla förslag om förändringar ska prövas mycket noggrant och ur alla tänkbara synvinklar. Först då kan en rättvis vägning av den tryck- och yttrandefrihet som vi har göras gentemot förbättringar på andra områden som motionärerna vill åstadkomma. Jag ska också säga några ord om reservationen om pornografi. Jag är den förste att ställa mig bakom förslaget att vi ska motverka det sexuella tvånget. Vi ska motverka sexhandeln, och vi ska motverka prostitutionen. Vi ska också ha en stor debatt om att motverka förråande sex i massmedierna och i de så kallade dokusåporna, vilket jag tycker är oerhört förnedrande både för dem som deltar och även för dem som tittar. Men vi måste i debatten akta oss för en stigmatisering. Vi måste trots allt tillåta sex mellan fria vuxna människor och inse att detta kan te sig på många olika sätt. Det kan vara svårt med gränsdragningen mellan konst och pornografi och mellan förråande pornografi och erotik. Därför har jag svårt att se hur vi vid en sådan kartläggning som efterfrågas i reservationen och i motionerna ska kunna veta vad vi egentligen ska kartlägga. Vad är viktigast att debattera vad som ryms inom begreppet pornografi eller att vidta åtgärder mot den? I stället för att ägna tid och kraft åt åtgärder mot pornografin finns det en uppenbar risk att vi fastnar i debatter om ifall Hennes & julreklam, Vecko-Revyns sextips eller Big aktiviteter under täcket i tv är att betrakta som pornografi eller inte, alltmedan porrbranschens företrädare ler i mjugg och fortsätter sin människoförnedrande verksamhet. Det måste vara viktigare att satsa alla resurser vi kan på att hjälpa de enskilda och organisationer, som redan nu arbetar med att lösa problemet, än att låta tid och kraft gå till spillo på en officiell kartläggning. Vi vet att prostitution och så kallad trafficking med kvinnor och barn över våra gränser, inte minst i , är ett gigantiskt problem. Låt oss därför satsa samhällsresurserna på att direkt bekämpa detta och aktivt stödja dem som vill bidra till den kampen. I linje med detta resonemang fattade regeringen beslut om att bevilja sammanlagt till 15 olika föreningar och organisationer som arbetar mot sexualiseringen av det offentliga rummet. Jag yrkar avslag på reservation 2 liksom alla övriga reservationer och bifall till förslaget i utskottets betänkande. 15 () replik: Först skulle jag vilja be om ett förtydligande vad gäller det socialdemokratiska motståndet mot att titta närmare på hur man kunde förstärka yttrandefriheten, kanske i synnerhet meddelarfriheten, även inom den privata sektorn. Vi föreslår ju inte en skarp lagstiftning, utan vi skriver att en utredning bör därför ges i uppdrag att även utreda förutsättningarna för anställda i helt privat regi att få utöva sina grundlagsskyddade rättigheter. Vari ligger det orimliga i detta? Det skulle jag vilja ha ett förtydligande av. Sedan till frågan om pornografi. Det är sant att det finns en hel del gränsdragningsproblem kring begreppet pornografi, i synnerhet när den kommer till konkret uttryck i form av en bild, en film eller vad det nu kan vara. Det känner vi alla till. Det handlar inte heller bara om bildens innehåll eller utseende utan också om i vilket socialt sammanhang bilden förekommer. Det finns problem kring detta, helt klart, och det finns problem i förhållande till yttrandefriheten och tryckfriheten. Det känner vi alla till. Vårt förslag handlar om en kartläggning av det som brukar kallas för porrindustrin, och jag menar att den inte är särskilt svår att särskilja från andra uttryck som har med sexualitet att göra. Porrindustrin består till största delen av vanliga kapitalistiska företag, ofta väldigt stora, i en del fall börsnoterade. är kunskapen om denna industris omfattning och karaktär ganska bristfällig. Jag tror att det är fullt möjligt att göra en sådan undersökning. Den vore värdefull som faktagrund för den fortsatta och ofrånkomliga debatten om hur vi ska se på pornografi och hur den eventuellt kan begränsas. 16 () replik: Först måste jag nämna att jag inte tog upp något om meddelarskyddet i mitt anförande, utan det kommer min kollega att tala om. Jag får be återkomma med den frågan. När det gäller porrindustrin och reklamen för den blir min retoriska fråga: Vad är det som ska kartläggas och vad är det som är pornografi? Utan att alltför mycket fördjupa oss i det, jag ska inte be redogöra för det , anser jag att just det är problemet. Som jag också sade i mitt anförande måste vi tillåta erotiska bilder. Vi måste tillåta pornografi mellan vuxna, fria människor. Jag håller med om att mycket av den råa pornografi som produceras är gränsöverskridande och också besläktad med brottslighet av annan karaktär. Därför tycker jag att det är bättre att samhället försöker slå undan benen på porrindustrin till exempel genom att förhindra trafficking med kvinnor över gränserna. Det är ofta just dessa kvinnor som används i den förråande pornografin. Jag förmodar att de flesta inte är med av egen fri vilja utan andra faktorer styr kvinnorna, och även männen, att delta i filmerna. Därför är det bättre att försöka slå undan benen på porrindustrin och i stället använda mer resurser på exempelvis polis och tull. 17 () replik: är vi inne på en annan diskussion som handlar om hur man ska kunna bekämpa porrindustrin eller hur som helst dess negativa uttryck. Vi är helt ense om att det finns många åtgärder som inte rör yttrandefrihet eller tryckfrihet och som är både effektivare och viktigare på många sätt. Kamp mot trafficking är en sådan sak. Det finns också åtgärder för att minska vinstmöjligheterna inom porrsektorn. Det har prövats i en del länder, och man borde titta närmare på vad som kan göras när det gäller det. Jag tror att en stor del av porrindustrin skulle upphöra om inte vinstintresset finns där. Sådant här material produceras ju inte av ideella eller konstnärliga intressen. Vi är helt överens om att det finns många sådana åtgärder som ligger utanför yttrandefrihetens område som är värda att se närmare på. Men reservationen handlar om steget innan vi kommer dit, nämligen om att ta fram ett faktaunderlag. Definitionsfrågan tror jag knappast är något reellt problem. Man har sagt att det är oerhört svårt att definiera vad som är en elefant, men så fort man ser en så vet man att det är en elefant som man ser. Jag tror att det är lite grann på det sättet när det gäller porrindustrin också. 18 () replik: Jag får i ett annat sammanhang be att tala om hur vi ska kunna slå undan vinstintresset. Som jag sade är ju detta något som är kopplat till brottslighet, och om vi kommer att jaga dem ännu mer tror jag att den svarta marknaden kommer att öka rejält. Då ökar vinstintresset också. Vi är ute på ett sluttande plan där. Jag vet fortfarande inte riktigt vad det är vi ska kartlägga, för gränsdragningen blir svår. Det är bättre att vi har en fri och öppen debatt om detta. Det finns många frivilligorganisationer som arbetar mot den förråande porren. Det finns också etiska nämnder inom reklambranschen och inom medierna som ständigt omprövar annonser och sådant som de själva producerar. Jag tycker att det är bättre att vi lyfter fram debatten i ljuset, så att vi får en ständig diskussion om detta. Synen på porr förändras ju också över tiden. I början på var så kallade franska vykort det värsta man kunde ha. är det ingenting i jämförelse med det som visas på tv, till exempel. Det är en ganska flytande gräns. En kartläggning blir i så fall ingen engångsföreteelse utan något som ständigt måste göras. Vi har redan möjligheter till det i samhället . 19 (): Det känns nästan lite futtigt att diskutera det lilla betänkande som vi har med tanke på de internationella och globala utblickar som har gjorts från talarstolen tidigare. Jag håller med de föregående talarna om att det som händer ute i världen inte har så mycket med yttrandefrihet att göra eller med mediernas rätt att skriva vad man vill eller visa de bilder man vill, utan det har med andra, mer problematiska frågor, att göra. Jag tror inte att relation till på något sätt försämras av att vi i försöker inta en vidare attityd till det som händer, i stället för att bara låta det handla om några bilder. Men, fru talman, låt mig återgå till betänkandet. Att yttrandefriheten är en frihet som vi alla oavsett partifärg hårt värnar om är ingen överraskning. Det är i lika självklart som att vi tycker att det är viktigt med fria val. Jag tänker uppehålla mig vid två områden där jag tycker att yttrandefriheten behöver stärkas och utvecklas: dels meddelarskyddet för anställda, dels rätten att yttra sig med det fria ordet, vilket vi vill säkerställa och stödja med ett väl utvecklat presstöd. Fria, objektiva och välinformerade medier är en hörnsten i vårt demokratiska samhälle. För dessa fria medier är just meddelarskyddet en viktig tillgång. Alla anställda i våra offentliga myndigheter har ett mycket starkt meddelarskydd. Deras straffrättsliga ansvar är begränsat, och de kan skydda sig både med hjälp av anonymiteten och med hjälp av förbudet mot efterforskning. Den kommitté som fick i uppdrag att granska offentlighets- och sekretessfrågorna, Osek, hade som en del i sitt uppdrag att granska om det vore lämpligt med en enhetlig syn på offentlighetsprincipens tillämpning i kommunala respektive statliga bolag. I sitt slutbetänkande, Insyn och sekretess, konstaterar man att meddelarfrihetens innebörd i de kommunala företagen var lite oklar. Kommittén påpekar också att syftet aldrig har varit att på något sätt inskränka meddelarfriheten även om den kommunala verksamheten har övergått till ett privaträttsligt objekt, utan man har genom olika regleringar försökt förhindra att någon försvagning av den offentliga insynen ska ske. Men eftersom det trots detta råder en oklarhet förordar kommittén att meddelarfriheten i kommunala företag ska förtydligas. Jag vill också säga några ord om presstödet. Det har alltid funnits delade meningar om hur mycket och på vilket sätt man ska stödja våra olika medier. Som jag sade tidigare värnar de fria medierna om sin obundenhet. Men ett demokratiskt samhälle förutsätter också att det finns många röster som för fram sina åsikter och att så många som möjligt kan ta del av åsikterna och informationen. Vi tycker därför att presstödet är oerhört viktigt. Tack vare detta stöd har människor över hela landet tillgång till i stort sett samma utbud eller kan välja sina egna informationskanaler. Vi anser dock att ett presstöd bör vara generellt utformat. Syftet med presstöd är att garantera en mångfald av allmänna nyhetstidningar för att säkerställa en bred debatt och ett brett informationsflöde. Tidskrifter med olika kulturella och språkliga inriktningar kan därför komplettera det generella presstödet med stöd från och . En mångfald av detta slag är mycket viktig i ett mångkulturellt samhälle. I takt med att mediesamhället utvecklas och förändras är det naturligt att vi ser över formerna för presstödet. Därför tillsattes 2004. Utredningen har just sammanställt sitt betänkande Mångfald och räckvidd, och är det regeringens sak att bereda förslagen. Sammanfattningsvis, fru talman, vill jag säga att vi kanske kan vänta oss en proposition om förstärkt meddelarskydd för anställda i kommunala företag, och betänkande kommer även det att resultera i en proposition. Vi ser ingen anledning att föregripa någon av propositionerna genom tillkännagivanden just . Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag i betänkandet KU14 och avslag på alla motioner i betänkandet. 20 () replik: Det stämmer, och det står också i betänkandet, att den närmare innebörden av meddelarfriheten i kommunala bolag har utretts och att en proposition är aviserad. Det är alldeles utmärkt, och jag tror mig också veta att det är en alldeles utmärkt proposition som kommer att läggas på kammarens bord . Men det är ett väldigt litet steg, måste man säga. Under de gångna fyra åren har vi haft ingående diskussioner i olika sammanhang, bland annat mellan , och regeringen, i de här frågorna. Det har funnits ett betydande motstånd mot att gå längre på det här området, och det beklagar jag. Jag har försökt att få lite klarhet i vari detta motstånd egentligen består. Man hänvisar till mer lagtekniska eller principiella svårigheter. Sådant brukar inte avskräcka tjänstemännen på , så jag har svårt att tro att det är huvudskälet. Det som kryper fram är i stället att det finns ett kompakt motstånd från dem som skulle förlora på en utvidgning av yttrandefriheten i detta avseende, nämligen det privata näringslivet. Frågan är ju: Är vi beredda att, i någon liten mån, utmana dessa intressen? Jag tycker att vi måste göra det. Jag frågar , liksom jag har frågat : Vari ligger det rimliga i att man för en verksamhet som överförs i privat regi, upphandlas på entreprenad men har samma anställda, samma verksamhet och samma finansiering, försvagar yttrandefriheten? Är det rimligt att det ska vara på det sättet? 21 () replik: är inte riktigt rättvis när han säger att intresset inte har funnits. Hos oss har det funnits ett stort intresse av att utöka meddelarfriheten, så att den sträcker sig längre än den gör just . Vi har i ett antal utredningar, både , och Yttrandefrihet för privatanställda, konstaterat att vi tycker att meddelarskyddet borde förstärkas. Man ser att vi har ett stort intresse av den frågan. Sedan finns det problem i detta som vi alla är medvetna om. Det är att den privata sfären har lite andra regler att rätta sig efter än den offentliga sfären. Det har varit ett problem för oss som vi ändå måste ta hänsyn till. Offentlighetsprincipen är kopplad till meddelarskyddet, och offentlighetsprincipen gäller inte lika fullt ut för de privata sfärerna. Vi vill från vårt håll utsträcka de rättigheterna. Det första steget som vi tar i betänkandet är ett första steg mot att utöka meddelarfriheten att gälla för mer. Vi måste naturligtvis börja med våra egna kommunala bolag och offentliga sfärer innan vi fullt ut kan nå ut på den andra sidan. Vi är absolut på rätt väg. 22 () replik: Jag noterar med tillfredsställelse det som här säger. Jag kan bara konstatera att intresset för förstärkning av yttrandefriheten är kanske inte helt likformigt fördelat i och regeringspartiet. Men jag noterar detta. Jag tror också att det självfallet finns ett betydande intresse även i regeringspartiet för att vi ska komma framåt. Men jag tror också att det behövs krafter både inom och utom som är pådrivande i debatten och i frågan. Åtminstone från sida lovar jag att fortsätta att vara pådrivande i denna sak. 23 () replik: Det finns ett uttalande också från där man talar om att man kanske vill utöka skyddet för anställda överlag. Men man kan inte bortse från att det kan blir problem med hur man ska göra med reglerna och tillämpningen av dem. Jag vet också att man har sagt från deras håll att man kommer att titta på detta ytterligare, så frågan är inte död. 24 () replik: Låt mig till den debatt som precis var understryka att jag tror att de offentliga verksamheterna som berörs och samhället i stort tjänar på att människor som arbetar i den offentliga verksamheten känner en trygghet i att de kan gå till medierna utan att bli efterforskade och utstå repressalier om det finns missförhållanden. På samma sätt skulle det privata näringslivet tjäna på att ha samma skydd för sina medarbetare. Både samhället och de privata företagen skulle tjäna på att ha det som i den internationella debatten brukar kallas för whistle , personer som kan meddela medierna och andra om det försiggår felaktigheter eller om de anställda blir behandlade på ett dåligt sätt. Jag begärde replik på inlägg därför att jag ville tala något om presstödsfrågan. Jag noterar med gillande att understryker att förutom presstödet och yttrandefriheten måste det också finnas rimliga möjligheter att nå ut med sitt budskap. Därför har vi länge krävt att man ser över distributionskanalerna för framför allt tidskrifter. finns det i praktiken ett monopol för distributionen av tidskrifter vilket gör det svårt för små tidskrifter som inte hör till de stora ägarkoncernerna att komma ut med sitt budskap, sina produkter och sina tidskrifter. Därför skulle vi vilja att regeringen i det arbete man nu har med att titta på förslag också beaktar hur det statliga distributionsstödet till dagstidningar skulle kunna utvidgas för distribution av tidskrifter. Eftersom inte i sitt inlägg berörde just den här frågan specifikt vill jag ge henne möjlighet att säga om hon tror att regeringen kommer att göra det. 25 () replik: har helt rätt i att distributionen är ett problem för tidskrifter och just för kulturtidskrifter och kanske smalare tidskrifter som inte har så brett ekonomiskt underlag. I det här läget har de att vända sig till som vill hjälpa tidningarna med både drift och distribution. Det står i att man har uppmärksammat frågan att det blir en sorts monopol på distributionen och bevakar den. Det finns en annan sak som kommer . Medierna utvecklas och också de kanaler man kan använda. Internetanvändandet har till exempel utökats väldigt mycket.