prot · GT09132 · 2006-05-31 00:00:00 — Det är därför det gör mig så förvånad att våra borgerliga kamrater i utskottet är så negativa till det här förslaget. Riktlinjer som styrelsen även under vissa förutsättningar ska ha möjlighet att kunna avvika ifrån så står det i förslaget. Jag kommer så till den borgerliga reservationen, fru talman. I likhet med regeringen, och , som ju står bakom förslaget, bedömer ni i er borgerliga allians att det krävs åtgärder för att komma till rätta med problemen. Dock förlitar ni er som vanligt på att marknaden ska klara av allt detta själv och att näringslivets egenåtgärder är tillräckliga. En sund marknad ska tydligen inte störas av oss lagstiftare. Ni anser att det är kontraproduktivt att lägga fram ett förslag så länge svensk kod för bolagsstyrning inte fått verka . Koden för bolagsstyrning är bra. Näringslivets egna initiativ till självreglerande åtgärder är också mycket bra. Över huvud taget är alla konstruktiva initiativ från näringslivets sida vad gäller självsanering och självreglering mycket viktiga och välkomna från . Självreglering kan dock aldrig helt och fullt ersätta lag, särskilt som det inte blir några som helst konsekvenser för det bolag som faktiskt väljer att bryta mot koden. Enligt det lagförslag som vi har att ta ställning till är det till exempel revisorn som ska granska om de riktlinjer som stämman beslutat om har följts av styrelsen. Resultatet av granskningen ska redovisas i ett yttrande som aktieägarna kan ta del av. Detta är ändå en skillnad jämfört med vad som gäller för koden, en skillnad som jag anser innebär ett litet men dock steg mot en ökad demokratisering av storbolagen. Det råder väl ingen tvekan om att helt och fullt står bakom detta förslag. Jag tycker dock att det är märkligt, när vi nu har haft en grupp som tillsatts från samhället, att ändå i denna talarstol pratar om att vi behöver tillsätta en värdekommission. Vad var det den kommission som arbetade jobbade med egentligen? Nej, fru talman, jag yrkar bifall till propositionen och utskottets förslag och avslag på reservationen. 147 (): God kväll, fru talman och kammarkamrater! När jag växte upp fanns det fem socialgrupper. finns det två eliten och skiten. Så sade den äldre man som började tala med mig i kön till Systembolaget. Han kände igen mig och ville berätta om hur han som 15-åring packade resväskan och åkte från tryggheten i till . hade han pensionerat sig i efter ett långt och tämligen framgångsrikt liv. Jag gick aldrig i annan skola än livets hårda, men jag slutade som manager på , sade han. Som sådan hade han verkat före pensionen. Han hade rest världen över, och när han nu drog sig tillbaka gjorde han det med en god pension som det inte var värt att klaga på. Men det var till ett samhälle han inte kände igen. Respekten var borta. Tilliten var borta. Medkänslan var borta. Dagen innan hade han stått i en annan kö, den till . Framför honom stod en äldre dam som ville plocka ut sin medicin. Vid kassan hade hon upptäckt att hon fattades för att kunna betala. Snälla, hade hon sagt, det är mina sista pengar och pensionen kommer inte förrän . Expediten, som pensionären från kallade för snorvalpen han var säkert inte äldre än jag hade kallt svarat: Då får väl tant komma tillbaka högt nog för att alla skulle kunna höra. Detta är ett snapshot av en verklighet och ett samhälle som varken jag eller mannen på Systemet vill leva i. Det finns ingen respekt längre. Alla bara klättrar uppåt och trampar på dem som är under. Jag har jobbat internationellt. När jag kommer hem känner jag att jag inte är värd ett ruttet lingon. Det enda som betyder något är de däruppe. Det är bara de som syns. Det är bara de som hörs. Det är bara deras åsikter som räknas. Vi andra knegar på och drar vårt strå till stacken. Inflytande, det kan vi glömma. Det var faktiskt precis så han sade, mannen på Systembolaget. Det han gav uttryck för, trots sitt framgångsrika liv, var en känsla av maktlöshet och brist på delaktighet, en känsla av att man inte fick plats och att människor inte längre brydde sig om varandra, en känsla av att girigheten hade tagit över från dem däruppe till dem därnere, hela vägen ned till kassan på . Det, fru talman, är bakgrunden till dagens betänkande den utbredda känsla som finns i samhället av att det finns några däruppe som inte gör något annat än försöker roffa åt sig från oss andra. Det är den känslan vi måste bekämpa. Det måste vi genom att se till oss själva, prata om politikens villkor och hur folkvalda och väljare kan komma närmare varandra. Det har vi också gjort i många sammanhang. Men vi kan inte blunda för det bristande förtroende som folket har för näringslivets toppar. Också den diskussionen måste vi som folkets valda företrädare ta. Den diskussionen, fru talman, vilar på principiell grund. De vinster som kan tas ut inom det privata näringslivet och som når rekordnivåer liksom de bonusar som kan plockas ut av börsbolagens vd:ar eller styrelseordförande har ju vi varit med och bidragit till. Det är vi som med våra skattepengar har betalat för den infrastruktur, den skola, den utbildning, ja, det samhälle, som gör att företagen går bra. Hade vi inte gjort det, hade vi lämnat samhället vind för våg, hade människor vägrat betala in sina skatter ja, då hade inte heller företagen fungerat. Visst har vi alltså både rätt och skyldighet att titta till företagen när förtroendet för dem sviktar. Om vi kommer till en situation där folket i det här landet inte längre litar till att företagen använder de resurser de får på bästa sätt kommer det att vara svårt att som politiker vara ute och argumentera för att göra miljardsatsningar på företagsamhet och infrastruktur som mest kommer de stora företagen till del. Det är det principiella ställningstagande som vi i detta betänkande tillsammans med Socialdemokraterna och vilar våra slutsatser på. Det finns givetvis också en mer formell bakgrund till det här betänkandet. Den formella bakgrunden är att det har varit en process i samhället som kommit till just utifrån mätningar som visat på det bristande förtroendet för näringslivets toppar. Den processen slutade i en förtroendekommission, eller kanske tog sitt avstamp i en förtroendekommission, ledd av förre finansministern . kom med en rad förslag varav den diskuterade och här i debatten ofta refererade bolagskoden var ett. Ett annat förslag var en lagreglering i enlighet med vad som föreslås. När vissa i debatten försöker framställa en motsättning mellan denna lagreglering och den frivilliga koden ska man komma ihåg att just de båda förslagen lyftes fram av samma instans, nämligen denna förtroendekommission. Vari ligger alltså motsättningen? När man lyssnar på argumenten mot vårt förslag blir man lite förvånad. inledde som representant för det största borgerliga partiet och sade ungefär så här: Om vi nu kör över koden det var faktiskt det ord han använde finns det risk för att näringslivet inte alls bättrar sig eller arbetar utifrån de regler som sätts upp, utan de gör inte någonting alls och fortsätter inte utvecklas. Jag tror mer, fru talman, om svenskt näringsliv. Jag hoppas att det svenska näringslivet kan se behovet av de här regleringarna och kan fortsätta ett arbete med att bygga upp sitt förtroende alldeles oavsett vilket beslut kammaren fattar . Jag tror, precis som började med att tala om, att självreglering och möjligheten att komma framåt den vägen alltid är bra, alldeles oavsett vilket beslut kammaren fattar . Sedan, fru talman, var också uppe i debatten. frågade lite retoriskt: Vilket förtroende får svenska folket för lagstiftningen om man fattar beslut om lagar som egentligen inte behövs? Men, , om vi skulle gå ut och göra en opinionsundersökning på stan, om det behövs lagar för att komma till rätta med de stora bonusarna i näringslivet, hur många tror du då skulle svara ja på den frågan och hur många tror du skulle svara nej? Jag tror inte ens att vi behöver göra den opinionsundersökningen, för vi vet ju redan svaret. Jag tror att förtroendet för svensk lagstiftning stärks om vi trycker på ja-knappen och faktiskt fattar beslut om en lag som äntligen kan rensa upp bland de ohemula ersättningarna till vissa, inte många men vissa, i de största bolagens ledningar. talade i stället om att vi skulle ha en värdekommission. Jag tycker att det är bra att vi fortsätter diskutera värderingsfrågor. Det är lite av det som varit bakgrunden till den förtroendekommission som har arbetat. Jag skulle tycka att vi kunde behöva en förtroendekommission för politiken också, för det ska erkännas att vi lider av lite samma problem som näringslivet, med sviktande förtroende. Men det är lite konstigt att avstyrka ett förslag som handlar om att rensa upp bland de högsta av ersättningarna med motiveringen att det i stället ska tillsättas en som ska ha en lös värderingsdebatt. Vad tror ni egentligen att de aktieägare som blivit snuvade på sin vinst genom att styrelseordförande och vd:ar plockat ut bonusar i mångmiljardklassen tycker när förslaget på hur vi ska lösa det här är: Vi tillsätter en grupp som diskuterar värderingsfrågor? Jag tror i alla fall inte att de blir speciellt nöjda. Det konstigaste argumentet mot det här förslaget, fru talman, har inte kommit , utan det kom i ett tv-inslag som vi presenterade förslaget på . I det tv-inslaget sade nämligen en av de borgerliga partiernas ekonomiska talesmän så här: Om nu inte aktieägarna vill ta sitt ansvar kan man väl inte tvinga dem att ta det. Men vad är ansvar om inte något man just kan tvinga folk att ta? I ansvarsbegreppet ligger ju att det måste tas. Jag för min del, fru talman, är övertygad om att väldigt många småsparare i det här landet, som har en aktie eller två eller ett par hundra, är väldigt glada för att vi nu fattar beslut om att de också får vara delaktiga i vilka ersättningar de ledande befattningshavarna ska ha, så att inte några mjölkar ur de vinster som vi gemensamt arbetar fram till de största företagen. Jag har talat om Socialdemokraternas, och arbete för att stärka förtroendet för det svenska näringslivet. Om man skulle prata om vår företagarpolitik kan jag säga att den innehåller många andra delar, bland annat en aktiebolagslag och förenklingar för småföretag, som tagits upp i andra debatter i lagutskottet. 148 () replik: Det är naturligtvis intressant när talar om hur vi tycker. Det tycker jag är intressant. Det vore ännu mer intressant om han berättade vad han själv tycker. Hela synsättet och de delade meningar vi har om betänkandet och idén om en lag är ju inte att vi har olika uppfattningar om vad vi vill åstadkomma i näringslivet. Vi tycker alla att det är lika fel med de jättehöga bonusarna. Vi tycker alla att de här skandalerna har varit förskräckliga för näringslivet. Vad vi inte är överens om är om vi ska låta dem själva få reda ut det. Ska vi låta dem själva få bygga upp förtroendet? Jag har haft en rad telefonsamtal just med olika intresseföreträdare för näringslivet, och de arbetar intensivt med koden och med andra sätt att bygga upp normsystemet. Där tycker jag att vi lagstiftare ska vara lite försiktiga. Det är väldigt enkelt att detaljstyra uppifrån. Men, fru talman, varken eller jag själv är ju expert på näringslivet. Det är lätt som lagstiftare att gå in i detaljer som svårligen löser problem, snarare hittar tomrum. Man kanske till och med vill söka dem i stället för att bygga upp den moral och etik som vi vill att varenda en ska vara bärare av. Det tror jag är på gång , att man blir intresserad av självransonering, om man säger så, och ser på hur man ska jobba tillsammans, hur man ska gå vidare. Det är där vi är oeniga, om vägen för att nå det mål som vi är överens om. 149 () replik: Jag hade förberett mig för ganska många motargument . Jag bemötte också några av dem i mitt anförande. Men ett jag inte hade förberett mig för var att vi skulle detaljstyra uppifrån. Vad det här betänkandet handlar om är ju att man ska styra underifrån. Hela poängen i betänkandet är att vi inte går in och detaljstyr uppifrån utan att de som faktiskt äger bolagen, aktieägarna, ska få styra ersättningar till de ledande befattningshavarna. Det vi vill komma ifrån med det här är att man styr uppifrån till varandra, att man styr i styrelsen hur mycket man själv ska få ut, att man styr i styrelsen vad ens kompis på vd-platsen ska få ut. Det är de skandalerna vi vill undvika. Det är de ohemula ersättningar som är resultatet av en sådan ordning som vi vill komma ifrån genom att man styr underifrån, från bolagsstämman, där alla aktieägare får vara representerade. Vi har hört det innan sade det alldeles lysande i sitt anförande tidigare, och säger det nu också att vi alla är bestörta över skandalerna och över att ersättningarna varit så höga. Det är jag helt övertygad om att vi alla är. Jag är helt övertygad om att alla riksdagsledamöter blir förbannade när de öppnar tidningen och läser om detta, vi med våra ynkliga löner på . Det är klart att de ersättningar som har förekommit är helt oresonliga och helt oförståeliga. Skillnaden ligger i om man ska göra något åt det eller om man ska lita på att de som har sett till att den här ordningen blivit sådan, de storföretag som inte kunnat ta tag i det här utan låtit ersättningarna växa, ska göra det själva. Jag tycker att vi ska göra någonting åt det. Det vi kan göra åt det är att stärka ägarnas makt så att de åtminstone vet vart deras pengar går. 150 () replik: Det är här vårt synsätt går isär. Först och främst handlar all lagstiftning, enligt mitt förmenande, om att man styr uppifrån. Det är inte inifrånstyrt eller underifrånstyrt om det kommer lagstiftningsvägen. Man kan däremot via en uppifrånstyrning naturligtvis mobilisera och fånga upp krafter underifrån. Men det är ju det man själv vill göra. Inifrånstyrning, deltagande styrning eller vad man nu vill är ju koden i så fall. Det är ju där folket självt, aktieägarna och de som har ledande befattningar kommer överens om hur man ska jobba tillsammans. Går jag till vår relation hemma skulle jag bli galen om man skulle försöka styra den utifrån. Det är ju vi som står som olika parter som ska komma överens om hur vi ska ha det. Det är där jag tycker att lagen är onödig, åtminstone , för koden har inte fått verka så . gav två exempel på hur man skulle gå till väga, knappast att man skulle göra bådeoch. Det innebär att den ena kommer att få underprioriterad betydelse i förhållande till den andra. Det tycker jag är olyckligt. Lagstiftningen ska man ha respekt för. Den ska styra när det är nödvändigt, men inte när vi har andra vägar att tillgå. Här finns en stark kraft inom organisationerna själva att göra något. Varför ska inte vi ha tilltro till det? Vi har väl så mycket att styra över där man inte gör någonting, så varför ska vi gå in och plottra där man tar tag i frågorna själv? Det tycker jag skulle vara ett problem för en ung människa som , fru talman, att vilja gå in och styra uppifrån och utifrån i stället för att förvänta sig att människor själva har kraft och att det finns kraft inom organisationerna. 151 () replik: Jag tror att det finns en väldig massa kraft och att vi kommer att få se den manifesterad på många bolagsstämmor framöver. Det är alltid svårt när någon har gjort en liknelse i debatten att göra en fortsättning på liknelsen, för den haltar alltid lite i första skedet och ännu mer när man drar den lite längre. Men låt mig ändå försöka, för jag delar inte riktigt den princip som förde fram, att all lagstiftning är att styra ovanför. Låt mig då exemplifiera på samma sätt som . Hon sade ungefär: I min relation där hemma skulle jag inte vilja att någon annan kom och bestämde hur vi skulle ha det. Men i många relationer är det ju några fler än bara man själv och en till. Man kanske har några barn. Då har vi faktiskt stiftat ett antal lagar i den här kammaren för att skydda barnen lagar mot att föräldrarna inte får bestämma hur de vill över barnen eller göra vad de vill med barnen. Det tydligaste exemplet på det är väl agalagen som gör att man inte får slå sina barn. Jag tycker inte att agalagen är ett sätt att komma in och bestämma ovanifrån, utan det är en lag som vi stiftat för att hjälpa den svagare parten i samhället. Jag instämmer i att parallellen haltar, men det finns ändå en poäng med detta. En liten aktieägare i ett företag som har ett vanligt jobb att gå till, som jobbar 40 eller kanske fler timmar , som har några aktier på banken för att någon rådgivare sade att man skulle ha det eller för att man kanske lyssnade för mycket på eller vad det nu var, är ju en svagare part i ett företag än styrelseledamöterna som jobbar och är proffs på det här och vd:n som är heltidsarvoderad. När det då kommer till en sådan svår fråga som hur mycket ersättning de ledande befattningshavarna ska ha kan en lag där vi faktiskt säger att den svagare parten ska ha vissa rättigheter och åtminstone ska få vara med och bestämma på bolagsstämman just vara en sådan skyddslag som skyddar den svagare parten och ser till att makten ligger där den hör hemma, hos dem som direkt berörs av besluten, hos dem som är med och äger företagen, så att inte makten hamnar i toppen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 19 § Skydd för barn genom registrering av förmyndare i vägtrafikregistret, m.m. Föredrogs lagutskottets betänkande 2005/06:LU34 Skydd för barn genom registrering av förmyndare i vägtrafikregistret, m.m. (prop. 2005/06:117). 152 (): Vi ska nu gå över till betänkande LU34 som behandlar regeringens proposition om skydd för barn genom registrering av förmyndare i vägtrafikregistret med mera. I detta ärende har två motioner väckts med anledning av propositionen. Ändringarna som föreslås är bland annat i lagen om vägtrafikregistret, som innebär att när ett barn uppges äga ett fordon ska barnets förmyndare i stället för barnet självt registreras i registret. Undantag ska gälla för fordon som barnet självt har behörighet att framföra. Lagändringen medför att betalningsskyldighet som vilar på den registrerade ägaren, till exempel för felparkeringsavgift och fordonsskatt, belastar förmyndaren och inte barnet. Propositionen innehåller vidare vissa förslag till ändringar i som berör den enskildes ansvar för ersättning till förordnad ställföreträdare och samverkan mellan kommuner i överförmyndarfrågor. Lagändringarna är avsedda att träda i kraft , utom ändringarna i vägtrafiklagstiftningen som föreslås träda i kraft . I betänkandet finns tre reservationer. Utskottet föreslår att antar regeringens lagförslag och avslår samtliga motioner. 153 (): finns det knappt 4 300 barn som är registrerade hos kronofogden för skulder. Den totala skulden är , 22 miljoner till privata fordringsägare och 13 miljoner till staten. Man kan urskilja två kategorier, dels barn som själva har åsamkat sig skulden, dels barn som genom andra, i de allra flesta fall vårdnadshavaren, gjorts betalningsansvariga. Till den första kategorin hör barn som genom eget handlande ådömts böter, avgift till Brottsofferfonden eller skadestånd. För den andra kategorin handlar det främst om fordonsrelaterade skulder, och det är dessa barn som dagens betänkande handlar om. Jag yrkar bifall till reservation nr 1. Jag står också bakom reservation nr 3. Jag lämnar nu talarstolen. kommer på ett utförligare sätt att motivera varför vi inom alliansen gör dessa ställningstaganden. 154 (): Jag har ett tio sidor långt anförande, och detta kommer att dra ut . Jag hoppas att alla begär replik på mitt anförande så att jag får tala riktigt länge om denna oerhört viktiga fråga. Det här betänkandet handlar i huvudsak om att barn skuldsätts som fordonsinnehavare. Men reservation nr 3 är faktiskt mer generell och rör även skuldsättningar av barn i en vidare bemärkelse. Bakom reservation nr 3 står, förutom , också , . Först och främst ska vi ha klart för oss att när barn skuldsätts sker det oftast i en för familjen väldigt pressad ekonomisk situation. Barnen lever ofta i en redan tungt skuldsatt miljö, vilket innebär att föräldrarna lånar födelsedagspengar med hjälp av kniven i spargrisen, att semestrarna tillbringas på en betongbakgård och att julklapparna är få, om ens några alls. Många av barnen blir vid vuxen ålder så trötta på den här situationen att de blir extra noga med att inte låna, inte ta krediter, inte skuldsätta sig och inte ha skulder till någon . Det blir oerhört viktigt för de här barnen att ta sig ur detta ekorrhjul som de har befunnit sig i under hela sin uppväxt. Att då komma ut i livet som redan skuldsatt blir ett slag under bältet ett slag som kan få ned den unga människan för räkning, kanske . Det är alltså jätteviktigt att vi så långt möjligt får bort möjligheten att barn blir skuldsatta före myndighetsåldern. Detta gäller inte bara fordon, bilar, utan även skolfotografier, telefonabonnemang, mobiltelefoner, böcker med mera. I betänkandet framgår att en proposition som tar upp barns skuldsättning utlovas . Detta löfte är något komiskt eftersom det är den sittande regeringen som utlovar hur det ska se ut efter valet. Frågan är då lite tävlingsmässigt om verkligen sitter så tryggt vid makten. Är det verkligen så att han sitter så ensam på sin pinne efter valet? Enligt reservation nr 3, som jag yrkar bifall till , kommer de här frågorna högt i prioritet, oavsett om det är en borgerlig regering, en socialdemokratisk, vänsterpartistisk, miljöpartistisk eller folkpartistisk regering. Det innebär också att vi ska utreda och fokusera på barns skuldsättning i generellare bemärkelse. Inga barn ska behöva bli skuldsatta och komma skuldsatta ut i livet. Det betyder att vi alltså över alla partigränser är överens om att skyddet för barnen måste bli mer vattentätt. läcker det som ett såll, och att det läcker är det ingen som önskar. När det gäller betänkandet i övrigt kan jag bara konstatera att även om utskottet hävdar att man delar vårt synsätt i reservation nr 2 som och står bakom att de redan befintliga fordonsrelaterade skulderna borde avskrivas, vill regeringen ändå inte uppmana kronofogdemyndigheten att avföra fordonsskulder som saknar rättsligt bindande grund. Det handlade om . Det är alltså som enligt de nya reglerna aldrig skulle kunna uppstå. Men även enligt äldre bestämmelser borde dessa skulder i praktiken aldrig ha uppstått eftersom det enligt inte går att genom till exempel gåva överföra något som medför ett ekonomiskt risktagande. Den ekonomiska risken, som vi nu i efterhand kan konstatera blev , fanns redan vid gåvotillfället. Och fortfarande var 2 580 barn registrerade i vägtrafikregistret. Det finns alltså ytterligare uppenbara ekonomiska risker för dessa barn. Det mest anständiga vore alltså att avskriva dessa . Och det är synd att vi inte fick med oss utskottsmajoriteten på detta. Slutligen ska jag säga något om reservation 1. Vi ser denna lag som en tillfällig lösning på ett problem som borde lösas på ett annat sätt. Vi menar att det faktiskt finns tillfällen då barn bör kunna stå som ägare till ett fordon, till exempel i en arvssituation där fordonet går i arv till dottern eller sonen. Då borde barnet kunna vara ägare även om fordonet är avställt. Men det ekonomiska ansvaret skulle bäras av en brukare i det fall att fordonet brukas. Med andra ord skulle vi hellre ha sett ett brukar- och ägarregister, så att barnen skulle kunna äga sina fordon utan att ta några ekonomiska risker. Återigen yrkar jag bifall till reservation 3. Vi står förstås bakom även våra andra reservationer. 155 (): Jag tänker inte använda min anmälda talartid . har uttryckt alliansens synpunkter på ett väldigt bra sätt. Jag ska därför försöka förkorta mitt anförande lite grann. I det här aktuella betänkandet föreslår utskottet, i enlighet med regeringens proposition, att vad som sägs om ett fordons ägare i lagen om vägtrafikregister ska tillämpas på en förmyndare till ett barn om barnet uppges äga ett fordon. Förmyndaren ska alltså registreras i vägtrafikregistret.