prot · GU0947 · 2006-12-22 00:00:00 — En skolavslutning ska kunna äga rum i en kyrkobyggnad. I vilken byggnad skolavslutningen äger rum ska inte vara avgörande. Jag vill avslutningsvis hänvisa till ett viktigt avsnitt i läroplanerna, nämligen att alla föräldrar med samma förtroende ska kunna skicka sina barn till skolan förvissade om att de inte blir ensidigt påverkade till förmån för den ena eller andra åskådningen. Detta gäller även för skolavslutningar, som jag anser ska vara en fin och stämningsfull ceremoni som avslutar terminen. Ceremonin ska vara öppen för alla skolans elever i enlighet med läroplanens intentioner. 98 (): Jag tackar skolministern för svaret. Låt mig först få beskriva lite av bakgrunden till dagens debatt. Runtom i våra skolor har det nu hållits julavslutningar inför den stundande ledigheten. På många håll har dock agerande mot skolor som använder sig av kyrkliga lokaler lagt sordin på stämningen. Rädslan har spridit sig, och några skolledare har inte vågat hålla skolavslutningen i den lokala kyrkan. Andra har redan under terminen förbjudit sina elever att besöka julspel och göra adventsbesök i kyrkor på grund av DO agerande. I samband med den gångna sommarens skolavslutningar påstod att det fanns en mängd klagomål mot att avslutningarna hölls i kyrkan. I ett utspel skrämde DO upp skolledare, elever och lärare, och några vågade inte genomföra den traditionsenliga avslutningen i kyrkan. Intrycket blev att skolavslutningar i kyrkan är diskriminerande, att psalmer är kränkande och att prästens tal om de värderingar som ligger till grund för hela vårt samhälle är skadligt. Men när medierna började gräva i DO:s brevskörd fann man inte en enda anmälan under de gångna två åren. Däremot fanns det en anmälan som kom in efter att DO gått ut i medierna. DO menade då helt plötsligt att alla klagomål kommit via telefon och personliga möten. ökade brevströmmen till tre brev, och visserligen också sex klagomål på DO:s agerande. Dessa anmälningar gällde dels att elever sjungit Den blomstertid nu kommer, dels att en präst deltagit i en avslutning som hållits i en skola, dels att en präst deltagit i en avslutning som hållits i en kyrka. Det är alltså genom tre elever som känt sig olustiga till mods och anmält sina skolor ivrigt påhejade av DO som hela denna debatt har uppstått. För varje kränkt elev finns bortemot 500 000 elever som inte känt sig kränkta. Bakgrunden till DO:s agerande är att vi fick en ny lag för att motverka diskriminering i skolan. Vi var då många som trodde att denna skulle användas för att mer effektivt motverka mobbning, glåpord och sexuella trakasserier i landets skolor. DO valde i stället att lägga fokus på skolor som förlagt sina avslutningar till en kyrka och menade att det här kunde vara ett lagbrott. har DO:s agerande lett till att en skolchef i utfärdat ett förbud mot studiebesök av kyrklig karaktär. Varken det traditionsenliga julspelet i Smyrnakyrkan eller en domkyrka fick besökas denna adventstid. I , i mitt hemlän, fick lärare och elever i Västerängsskolan beskedet av sin rektor att de inte fick gå till för att fira första advent. Rektorn menade att detta var en kränkning av de barn som hade en annan religion. I går kom beskedet från DO att hon inte ska anmäla de skolor som sjungit Den blomstertid nu kommer för att de begått något olagligt. säger dock DO att skolavslutningarna i första hand bör hållas i neutrala, icke-konfessionella lokaler och inte innehålla religiösa inslag. Detta välkomnar jag, men jag ifrågasätter också den formliga skrämselpropaganda som DO ägnade sig åt . Vilket ansvar har hon för att läka de sår som hon har rivit upp? Även om nu skolministern, vilket jag välkomnar, säger ja till skolavslutningar i kyrkan uttrycks det i något stumma termer med tanke på den skada som har uppstått. Det finns inget hinder mot att en skola förlägger en skolavslutning till en kyrka, och detta anses vara försvarligt. , mot bakgrund av den aggressiva opinionsbildning som DO och den förra regeringen ägnade sig åt i den här frågan vore det inte bättre att uttrycka det i mer positiva termer; att skolavslutningen i en kyrka är en rättighet som skolledaren har, naturligtvis i samråd med lärare, elever och föräldrar? 99 Statsrådet (): Jag tror att det framför allt är jag själv i svensk debatt som gång på gång har tagit debatten med . hade jag en infekterad debatt med henne. Jag delar inte den uppfattning som hon gav uttryck för , att det är fel att sjunga Den blomstertid nu kommer bara för att det är en psalm och att det är fel att ha skolavslutningen, då handlade det om sommaravslutningen, i kyrkan. Jag delar inte heller den uppfattning som en del ger uttryck för om att man inte ska få ha julavslutning i kyrkan. För mig handlar det om att detta får varje skola och rektor själv besluta om. På en del ställen har man ju traditioner som i många fall går ja, till och med århundraden tillbaka i tiden. Man får bestämma själv efter omdöme. Jag tänker inte heller stå här och säga att alla ska ha skolavslutning i kyrkan. Man får bestämma själv, lokalt. Jag vill dock definitivt ge ett råd, och det har jag gjort i det offentliga också, till rektorer och skoldirektörer: inte att man på något sätt skulle främja ökad tolerans genom att säga att vi ska slakta våra kulturella traditioner. Jag tror ju tvärtom, att det finns en stor risk i detta. Om effekten av att vi tar emot många nya svenskar till vårt land, många invandrare till , blir att de gamla svenskarna känner att vi tvingas utplåna våra egna traditioner, då kommer folk att vända sig emot invandring. Rasisterna i säger ju: Kommer det mycket invandrare utplånas ju vår svenska identitet. Om diskrimineringsombudsmän och andra säger: kommer det mycket invandrare, och därför måste vi spola våra traditioner, då spelar man rasisterna i händerna. Jag menar att det är mycket allvarligt. Vi måste både kunna vara ett land som är tolerant mot de människor som kommer hit och vårda vårt kulturella arv. 100 (): Jag tackar för det svaret. Det känns som att vi är väldigt överens om hur det här ska gå till . Jag vill då övergå till min andra fråga i interpellationen: Vad avser statsrådet att göra för att motverka situationen där majoriteten diskrimineras, det som ovan nämns om bakvänd diskriminering? Många som i den här debatten, som förts i medierna, har givit uttryck för denna form av inskränkthet spelar, precis som ministern sade, främlingsfientliga krafter i händerna och bidrar till att är på frammarsch i . DO har alltså genom sitt handlande motverkat det uppdrag hon har. Det vore i så fall väldigt allvarligt. Vi måste möjligen se det så att DO och skolledaren i som förbjöd besök på julspel orsakar en omvänd diskriminering hos kanske av eleverna, som inget hellre ville än att ta del av det uppskattade julspelet. I sitt svar säger skolminister att läroplanen pekar på att alla föräldrar med samma förtroende ska kunna skicka sina barn till skolan förvissade om att de inte ska bli ensidigt påverkade till förmån för den ena eller andra åskådningen. Detta gäller för skolavslutningar. Men enligt läroplanen har skolan i uppgift att förmedla och hos eleverna förankra de värden som vårt samhällsliv vilar på. Läroplanen säger att detta ska ske i överensstämmelse med den etik som förvaltats av tradition och västerländsk humanism. Jag frågar mig: Vad kan då vara bättre för en lärare än att besöka en kyrka med sina elever för att få hjälp med att stärka den gemensamma värdegrunden? Vi ska inte glömma bort att till exempel muslimska företrädare, som , ordförande i råd, har givit skolavslutningarna i kyrkan sitt stöd. Dessutom säger läroplanen att eleverna ska få delta i utformningen av undervisningen. De demokratiska principerna att kunna påverka, ta ansvar och vara delaktig skall omfatta alla elever. Elevernas kunskapsmässiga och sociala utveckling förutsätter att de tar ett allt större ansvar för det egna arbetet och för skolmiljön, samt att de får ett reellt inflytande på utbildningens utformning. Enligt skollagen åligger det alla som arbetar i skolan att verka för demokratiska arbetsformer. I ett av de uppmärksammade fallen det i gick skolledaren emot vad eleverna ville, och de fick inte göra detta besök för att se julspelet. , är inte också detta viktigt? DO har tonat ned sin aggressivitet, och vi har fått klart besked från skolministern. Frågor som skolan och DO i stället borde arbeta med är sådana som handlar om att okvädingsord och könsord far i luften på skolgården, att mobbning och trakasserier fortsätter och att sprit och narkotika langas och säljs till tonåringar, ibland i direkt anslutning till skolgårdarna. Som jag ser det kan vi inte ha en ombudsman som hetsar vårt lands kristna arv och traditioner och omyndigförklarar lärare, elever och brukare på lokal nivå. Vad vill statsrådet göra för att motverka en situation där majoriteten diskrimineras? Och är inte detta något som också bör sättas på pränt och bli något som klart går ut till skolledare, alltså att det är helt okej med skolavslutningar i kyrkliga lokaler? 101 Statsrådet (): Jag tror att den debatt som har varit i och som har pågått men som verkligen utlöstes med full kraft efter uttalanden , där hon motsatte sig skolavslutningar i kyrkan och var kritisk till att barnen sjöng Den blomstertid nu kommer därför att det är en psalm i den kristna psalmboken, har varit väldigt klargörande. Jag uppfattar att det finns ett väldigt starkt stöd i för den uppfattning som jag här redovisar, och jag uppfattar att och jag har samma syn på att man ska få ha skolavslutningar i kyrkan om man finner det lämpligt. Man kanske har haft en sådan tradition , och ska man inte avbryta den bara därför att någon ombudsman säger att det är olämpligt. Jag är medveten om att några rektorer och några skolchefer i var väldigt snabba med att lyda efter att hon pumpade ut sina synpunkter . Det tycker jag var beklagligt. Med det får de naturligtvis göra. Jag tror att den diskussion som har uppstått har varit väldigt fruktbar eftersom det finns ett starkt stöd i för att man ska bevara dessa traditioner och detta kulturarv. Jag upplevde att i sitt andra inlägg försökte skruva detta ett snäpp till, nämligen att jag ska stå här och säga att man inte bara får vara i kyrkan utan att man helst borde vara i kyrkan. Jag säger: Man får bestämma själv. Det finns inga begränsningar, och det finns inga hinder. Man ska få vara i kyrkan om man vill. Jag tänker inte heller stå och säga att alla ska vara i kyrkan, utan det får man avgöra lokalt. Men jag tror att detta räcker eftersom det kommer att betyda att många känner att de nu kan vidmakthålla de traditioner som de har haft och som de vill vidmakthålla utan rädsla för att bli utskällda av någon central ombudsman. Jag vill påminna inför hans sista inlägg om vad som gäller här i kammaren. Under debatt i kammaren äger talare inte rätt att framföra kritik av domstols och myndighets avgörande handläggning i ett enskilt fall. Och detta har tangerats här i fråga om DO. Jag vädjar till att han inte upprepar detta i sitt sista inlägg. 103 (): Det är ganska svårt att inte komma in på DO och hennes agerande med tanke på det ämne som vi har debatterat. Men jag välkomnar svaret och den debatt som vi har haft. Jag hoppas nu att vi kan dra ett streck över den debatt som DO har förorsakat och den skrämselpropaganda som har varit. Men jag tror ändå att det skulle vara bra om skolministern tittar på om det inte på något sätt borde sättas på pränt, kanske till och med i lagstiftningen, att det är okej att ha skolavslutningar i kyrkan och att detta är någonting som vi har varit överens om har varit en mångårig tradition. Lärare ska inte tvingas att ha skolavslutningen i en kyrka, men den självklara möjligheten ska finnas. Det är det som är så viktigt. Och jag har i denna debatt velat få detta klargjort. Jag är väldigt glad för det klargörande svar som jag har fått från skolminister , och jag önskar honom en riktigt god jul. 104 Statsrådet (): Tack för julönskningen. Jag önskar detsamma till . Alla firar jul i skolan. Man har julstjärnor som hänger i fönstren. Och oavsett om man går till kyrkan eller inte så sitter barnen och klipper till tomtar på lektionerna i skolan. Till påsk är det samma sak. På min sons förskola satt man och gjorde påskkycklingar. Men man måste säga att både jul och påsk är väldigt kristna traditioner. De är en del av vårt kulturarv och måste få vara det. Och jag tror ingen av oss vill avskaffa det. vill jag säga att det inte får vara så att någon tvingas in i ett slags religionsutövning, och det är vi naturligtvis också överens om. Gränsen går där. Man får inte tvinga någon att delta i en trosbekännelse eller att delta i en bön. Men man kan vara i kyrkan och ha en kyrklig inramning och en präst som berättar om varför vi firar julen och hur den firas. Men det är väldigt grannlaga hur man lägger upp en sådan ceremoni så att alla känner sig välkomna. Och måste det finnas en möjlighet för den som känner sig obekväm att välja att avstå, även om jag tror att väldigt få gör det om man lägger upp det på ett omdömesgillt sätt. Den debatt som har varit på grund av uttalande har varit jobbig för en del, men jag tror att den har varit bra på ett sådant sätt att det nog har klarlagts att de flesta i vill bevara våra traditioner, och det känner jag att jag också vill göra. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2006/07:103 om slopad skattereduktion 105 Finansminister (): har frågat mig vad som är min avsikt med att ta bort skattereduktionerna för fackföreningsavgift och avgift till a-kassa. Alliansen gick till val på att skapa flera jobb och flera företag för att säkra välfärden. Ett av förslagen i valmanifestet var att göra det mer lönsamt att arbeta. Det handlar om en stor inkomstskattereform för att minska tröskel- och marginaleffekterna för låg- och medelinkomsttagare. Inom ramen för denna reform har regeringen föreslagit en mycket kraftig sänkning av inkomstskatten för låg- och medelinkomsttagare, det så kallade jobbskatteavdraget. Det är rimligt att som en del i finansieringen av denna satsning slopa skattereduktionen för fackföreningsavgift och avgift till a-kassa. Genom den kraftiga inkomstskattesänkningen skapas utrymme att betala fackföreningsavgift och avgift till a-kassa utan skattereduktion. hävdar att arbetsgivarnas kostnader för att vara med i en arbetsgivarorganisation är avdragsgilla. Detta är inte helt riktigt. Arbetsgivare får bara dra av den del av medlemsavgiften som avser medel för konfliktändamål. Arbetstagarna får visserligen inte dra av fackföreningsavgiften, men å andra sidan är konfliktersättningen skattefri. Även andra tjänster som fackföreningarna tillhandahåller, till exempel hjälp vid förhandlingar, är skattefria för arbetstagarna. Avgiften till a-kassan är inte avdragsgill, vilket i och för sig är en skillnad jämfört med vad som gäller för arbetsgivarna. Med hänsyn till de skattesänkningar som regeringen genomför anser jag dock att arbetstagarna kompenseras för denna skillnad. Min avsikt med att slopa skattereduktionen för fackföreningsavgift och a-kassa är sammanfattningsvis i första hand att möjliggöra de stora skattesänkningar som regeringen föreslår för att göra det mer lönsamt att arbeta. 106 (): Vi får hoppas att talmannen inte för statistik över närvaron i kammaren denna dag. Det blir i så fall ett bottennapp. Men det kanske är så . Det kanske är svårt att finna den där riktiga debattinspirationen, om jag ska vara riktigt ärlig. Bortsett från detta ber jag att få tacka finansministern för svaret. I och för sig är allt som står i det rätt, såvitt jag kan se. Men jag tycker ändå att svaret är lite krystat med anledning av min interpellation om vad som är skälet till att man tar bort skattereduktionen. Det är vällovligt att den moderatledda regeringen vill skaffa flera jobb. Det har jag naturligtvis ingenting emot. behöver flera jobb. Det tror jag att vi i allra högsta grad kan vara politiskt överens om. Däremot tror jag att vi har skilda åsikter om vägen dit vilka som ska vara med och från vilka pengar ska tas i fråga om de olika prioriteringar som regeringen har gjort. Jag har ju sett att finansministern har gjort en prioritering som bland annat innebär att fackföreningsmedlemmar får vara med och betala här genom att den skattereduktion de haft inte får finnas kvar; den tas bort. Att orsaken, som antyds i svaret, skulle vara att det här är ett led i finansieringen tror jag egentligen inte ligger bakom det som här kommer från den moderatledda regeringen. Jag har länge följt utvecklingen. Den här möjligheten fanns före regeringsskiftet men togs bort vid det tillfället för att senare återinföras. Det har varit en ideologisk inriktning inte minst från att inte vilja ha den här möjligheten därför att detta som jag uppfattat många interna debatter gynnar fackföreningsrörelsen och medlemskapet och stärker arbetstagarnas organisationer på arbetsmarknaden. Jag ser det hela som ett tydligt led i sammanhanget. Jag har tidigare, fru talman, här i kammaren ställt samma fråga till finansministern. Det här ger en obalans. Man pratar mycket från regeringens sida om att man vill att arbetsmarknadens parter ska vara starka. De ska sköta avtal. Vidare gäller det rätten beträffande kollektivavtal och så vidare. Men de här samlade åtgärderna bland annat skattereduktionen tillsammans med en försämrad a-kassa, inte minst genom en högre avgift, gör att den ena parten på arbetsmarknaden utsätts för ett väldigt hårt tryck. Jag är mycket rädd för att vi i det läge som är får en obalans, att vi får svagare fackföreningar medan arbetsgivarsidan går helt skadeslös ur den här processen. Det talar ju också finansministern om i sitt svar. Bland annat gäller det a-kasseavgiften. Det här gör att den ena parten blir svagare. Vilka konsekvenser det får på arbetsmarknaden vet jag inte. Om det innebär att organisationsgraden sjunker kan väl den som inte gillar fackföreningar jag vet inte om finansministern hör dit glädjas över det. Men den stora oron gäller att det skapar en turbulens och en obalans. Det gör att det kan vara svårare att driva lönerörelser. Vi är i allra högsta grad betjänta av väl balanserade lönerörelser med löneuttag som är sådana att man också långsiktigt kan hålla en god ekonomi och låg inflation i landet. Därför tycker jag nog att regeringen, när man vidtar de här åtgärderna och ensidigt missgynnar den ena parten på arbetsmarknaden, lite grann leker med elden när det gäller någonting som är oerhört viktigt som en ordentlig substans för att ha en bra stabilitet i svensk ekonomi. Därför tycker jag att det som regeringen just i den här delen lagt fram är en missriktad åtgärd. 107 Finansminister (): Låt mig börja med att tacka för det tydliga ställningstagandet för att parterna de fackliga organisationerna, arbetsgivarparterna och andra har ett stort ansvar för att vi får en samhällsekonomiskt ansvarsfull avtalsrörelse. Jag tror att det är en stor tillgång för att vi har fackföreningar och arbetsgivarparter samt en arbetsmarknad och ett lönesättningssystem som gett samhällsekonomisk stabilitet. Jag tror inte att någon av oss vill tillbaka till de politiserade avtalsförhandlingarna och till den inkomstpolitik och de inflationslöner som vi hade . Där har, vill jag säga, den tidigare socialdemokratiska regeringen gjort viktiga insatser. Det är naturligtvis vår uppfattning att vi ska försöka fortsätta att bidra till det. Men i övrigt tänker jag inte ha några synpunkter kring avtalsrörelsen, för det är parternas ansvar. Naturligtvis har vi en gemensam ambition att göra någonting åt sysselsättningen och arbetslösheten. Skillnaden är väl lite grann att det, om man tar hela den socialdemokratiska kritiken på allvar, inte finns mycket utrymme för att göra någonting. Vi är överens om att vi ska ha starka statsfinanser. Det är centralt. Jag vet att i sin roll som statsråd också har arbetat för att vi ska ha ordning i de offentliga finanserna. Men när jag står här och debatterar med säger han: Varför sänker ni inte skatterna mer för företagen? Varför är det inte stora ofinansierade skattesänkningar för företagen? Åtminstone får man det intrycket när han angriper oss för att vi tar bort nedsättningen av arbetsgivaravgifterna. Å andra sidan ska man inte heller spara på några ersättningsnivåer. Man ska inte minska Amsåtgärderna. Man ska sannolikt inte heller föreställer jag mig dra ned på kommunerna, även om det socialdemokratiska regeringsinnehavet ibland gav ett intryck av att det var kommunerna som var skattkällan. Men då finns det inte mycket utrymme för att göra någonting. Om ingenting ska förändras kommer det att gå som det gått. Då kommer vi att behålla en hög arbetslöshet och en låg sysselsättning. Låt mig vara tydlig med vår syn på fackliga organisationer. Jag vill ha starka arbetsgivare. Jag vill också ha starka fackliga organisationer, men inte därför att de ska vara mäktiga och ansvarslösa. Det som har fungerat väl i den svenska modellen är att just breda fackföreningar har tvingats ta ett samhällsekonomiskt ansvar. Samordningen avseende avtalsrörelsen har tvingat de fackliga organisationerna att ta ansvar. Man kan ha starka fackliga organisationer så är det i många europeiska länder som beter sig på ett helt annat sätt när det gäller ansvarstagande. Det är ett allas krig mot alla där olika förbund ställs mot varandra och det gäller att komma undan med den största löneökningen. Därmed får man en negativ spiral där det hela slutar med inflation och obalans och i slutändan med en högre arbetslöshet. Våra breda fackliga organisationer är en fördel. Det är därför vi vill behålla dem. Det är bland annat därför som vi också sagt att vi vill göra arbetslöshetsförsäkringen obligatorisk. Vi är naturligtvis beredda att diskutera med de fackliga organisationerna hur det bäst ska ske så att en bred anslutning till de fackliga organisationerna upprätthålls. Därmed är det inte sagt att vi är nöjda med alla åtgärder och uppfattningar som fackliga organisationer eller arbetsgivare har. Vi har en rätt omfattande och hård diskussion med arbetsgivarparten, som anser att det är absolut nödvändigt att avreglera arbetsrätten därför att vi har för mäktiga fackliga organisationer och att vi går de fackliga organisationernas ärenden när vi inte gör detta. Det är kanske rimligt att ha en diskussion med de fackliga organisationerna och en diskussion med arbetsgivarna. Då har man, tycker jag, funnit en rimlig balans i detta. Men de fackliga organisationerna måste också ha korrekta ekonomiska incitament. När man begär löneökningar och när man förhandlar om avtalsvillkor måste ett stort ansvar tas så att vi klarar sysselsättningen och arbetslösheten. På den punkten har lönebildningen inte fungerat så väl som den har gjort när det gäller prisstabiliteten. Att vi sänker skatterna, förändrar arbetslöshetsförsäkringen och gör finansieringen mer försäkringsmässig är ett viktigt steg för att få en lägre arbetslöshet och en högre sysselsättning. 108 (): Jag ska inte ge mig in i den stora diskussionen om a-kassan och eventuellt flera jobb genom en sänkning av ersättningen från denna. Den diskussionen hade vi i , så jag ska inte ta upp det där igen. När det gäller det som är kopplat till just de här delarna är skattereduktionen en del. Jag sade att höjd a-kasseavgift gör att man får en höjning med kanske upp till i vissa förbund. Det gör att påfrestningen på den enskilde medlemmen blir väldigt hård. Det är klart att det när pengarna i skiktet däremellan inte vill räcka till utgifterna pågår en diskussion vid olika köksbord kring om man orkar med den nya a-kasseavgiften och att vara med i ett fackligt förbund. Om dessutom, ovanpå det, den skattereduktion som funnits här tas bort ökar ju kostnaderna. En motivation ska vara jobbavdraget som regeringen har sagt är det stora svaret.