prot · GT09135 · 2006-06-05 00:00:00 — Det lilla hopp man kan ha om att Hamas rör sig i den riktningen bör kanske näras. Det hindrar inte att vi ska vara stenhårda när det gäller att inte ha politiska kontakter och ställa de här kraven. Men vi ska, som sagt, inte låsa dörren fullständigt för att få träffa andra människor än olika extrema grupper i och den islamiska världen. När det gäller frågan om vad vi ska göra om vi får en ny fråga kan jag säga att vi redan har sagt nej till en lokalpolitiker, tror jag att det var, från Hamas som skulle ha kommit till . Vi fick en invändning från ett EU-land och genomförde därför inte den viseringen. Vi prövar varje visering för sig. Om det inte blir några invändningar för Schengenvisering finns möjligheten att ge så kallad nationell visering. Där har statsministern gjort klart att om man kommer i ett läge där man inte har någon invändning för en Schengenvisering och gör en framställning om en nationell visering är det väldigt hårda krav. Vi anser då inte att det finns anledning att ge nationell visering. Det krävs nämligen bärande humanitära skäl eller ett nationellt intresse. Det sade statsministern också under en del av den här debatten. Till vill jag säga att skillnaden var att det i det ena fallet var träning med transportflyg och i det andra fallet stridsflyg. Den bedömning som gjordes, inte minst från försvarshåll, var att den skillnaden var relevant. Till kan jag säga att vi ska fortsätta diskussionen om militärt samarbete senare i samband med en annan interpellation. Jag tror att jag i mitt interpellationssvar tydligt angav de krav som det finns anledning att ställa på och som har att göra med rörelsefrihet och palestiniernas rörelsefrihet och levnadsvillkor. Det ska också framföras på ett väldigt tydligt sätt. 12 (): säger att han på intet sätt har uppfattat att det har påverkat roll eller agerande inom EU. Det är möjligt. Men det vi diskuterar här är den agerande. Jag vill bara påminna om att förbundskansler vid en pressträff efter ett regeringsmöte har sagt att hon har sett Tysklandsbesöket, som möjliggjordes genom den svenska viseringen, som förargligt och landets socialdemokratiska utrikesminister talade om en otrevlig händelse. Jag tycker inte att ska ploga för otrevliga händelser och förargligt beteende i sådana här sammanhang. Vi ska ta strider då och då och inte bara följa , men i det här fallet tycker jag att det var synnerligen olyckligt och olämpligt att göra detta. Det blev inte glasklart för mig vad agerande skulle vara om man söker visum igen. Vad skulle svara? Jag förstår att utrikesministern vill citera statsministern, han är ändå regeringschef, men det blev inte något riktigt tydligt svar på den raka enkla frågan: Om han söker visum igen, kommer han eller kommer han inte att beviljas det? talade om isolering. Jag tror att det i det här fallet, liksom i andra fall, blir en kombination av morot och piska. Vi hade i vecka sedan uppe fallet med de . Det måste vara så. Om Europeiska unionen eller omvärlden sätter upp krav och säger att om det ena eller andra kravet det kan vara att införa demokrati eller att delta i en fredsprocess inte uppfylls kommer organisationen att terroriststämplas eller tillgångarna att frysas måste man ju också genomföra de åtgärderna. Som jag ser på den internationella politiken är både påtryckningar och löften om bistånd ett ur vår synpunkt eftersträvansvärt beteende. 13 Utrikesminister (): Jag skulle nog utsätta mig för konstitutionella problem om jag som minister vid detta stadium från talarstol skulle uttala mig om vilket beslut vi kommer att fatta vid en viseringsprövning. Vi måste pröva det på de grunder som gäller för viseringar. Vi har fått reaktioner från övriga vid senare förfrågningar i ett fall ett Schengenland. Vi får se vilken reaktion vi får om en sådan ansökan skulle komma igen och sedan naturligtvis fatta ett eget beslut. Vi får se det från fall till fall. Att döma av den senaste reaktionen kommer det naturligtvis från något enskilt land ofta reaktioner på Schengeninviteringar. Men vi ska akta oss noga för att gå för snabbt fram därför att Schengen också omfattar länder utanför EU, det är och andra. Så det är en ganska komplicerad fråga. Man tittade på denna fråga i en kommitté i EU. Men jag tror inte att man rör sig i riktning mot att ändra de regler som redan gäller. Och det har, som sagt, varit en positiv diskussion som inte på något sätt har varit skadlig för svenska intressen. Jag vill också till säga att det inte finns någon splittring i denna fråga. Regeringen är helt samlad, och vi kan försäkra er att grundlinjerna i svensk Mellanösternpolitik ligger fast. Och politiken styrs i hög grad från, hoppas jag, landets stats- och utrikesministrar. Men det finns respekt för riksdagsledamöters möjligheter att agera. Och den respekten vill även jag visa. Jag vill avslutningsvis säga att jag tycker att den här debatten visar att det finns en känslighet i kontakter med Hamas. Därmed har EU bestämt sig för att ha en avvisande hållning till direktkontakter. Dilemmat är hur vi i ett internationellt politiskt perspektiv ska främja att denna rörelse rör sig i riktning mot moderation och samarbete med omvärlden. Det blir en senare stor utmaning för EU och för världssamfundet. Den akuta fråga som vi nu har att hantera är den eventuella humanitära kris som kommer och som kan leda till en radikalisering i Hamas, och den kan bli ännu farligare. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2005/06:404 om ambassad i 14 Utrikesminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att ambassaden i ska kunna öppna igen. Låt mig mot bakgrund av inledning i frågan först säga att diplomatiska förbindelser länder emellan självklart inte bryts när en ambassad stänger. har en Stockholmsbaserad ambassadör för . har regelbunden kontakt med i där en chargé-daffaires leder verksamheten. De diplomatiska kontakterna mellan och är frekventa och relationerna goda. Vår ambassad i var en av de myndigheter som stängdes av budgetskäl . finns emellertid åter en svensk diplomat på plats i , placerad på den finska ambassaden, med uppgift att främja svenska intressen. Det innebär bland annat att vår utsände stöder svenska företag på plats och bevakar den ekonomiska utvecklingen i . En ytterligare uppgradering av den svenska diplomatiska närvaron i är, med hänsyn till rådande budgetläge, inte aktuell, beklagligtvis, vill jag tillägga. 15 Tredje vice talman (): Jag ber att få tacka utrikesministern för svaret. På min fråga vad han tänker göra för att vår ambassad i ska kunna öppna igen svarar han ganska kort och koncist att en uppgradering av vår diplomatiska närvaro i inte är aktuell. Men jag tror att han gjorde tillägget: beklagligtvis, som inte fanns i det skriftliga svaret. Så det är väl ingen som blir förvånad om jag säger att jag är besviken över svaret. Jag hade för sedan förmånen att leda en delegation från till just . Då gav företrädare för både och dess regering uttryck för sin besvikelse över att 2001 beslöt att stänga sin ambassad. Jag kunde själv se hur frånvaron av en ambassad och en ambassadör på plats försvårar arbetet för vår ambassadör. Det är väl självklart att de diplomatiska förbindelserna försvagas när man stänger en ambassad, oavsett om det görs av budgetskäl eller inte. Sedan ambassaden stängdes har till exempel de svenska ministerbesöken och andra politiska högnivåbesök i det närmaste upphört, och den politiska dialogen har minskat såväl i frågor där vi har kritik, till exempel i fråga om MR-frågor, som i frågor där vi står på samma sida, och de är inte så få de heller, till exempel i internationella sammanhang. Som utrikesministern säkert vet har utrikesutskottet arbetat med ett betänkande om vår relation till den muslimska världen i EU:s grannskapsområde. Betänkandet var klart , och där skriver ett enigt utskott att den svenska diplomatiska representationen bör stärkas i den muslimska världen. Jag utgår från att utrikesministern delar den bedömning som utrikesutskottet gör. Men mot bakgrund av det svar som jag har fått på min interpellation måste jag ändå fråga utrikesministern vilka slutsatser som han drar av ställningstagande i detta betänkande. var ett av de första länderna som gav sitt fulla stöd till efter självständigheten , och var ett av Sidas första programländer. Biståndet har sedan efterhand ersatts med ett bredare samarbete, och handel med utvecklades länge positivt. av framgångsrikt svensk-tunisiskt utvecklingssamarbete har också självklart gett upphov till ett omfattande nätverk och goodwill för . Och vi har kunnat använda vår nära relation till att lyfta fram till exempel bristerna i tunisisk MR-politik. Jag tycker att det är beklagligt att vi i , i stället för att än mer aktivt utnyttja de tillfällen som finns att främja förståelse och bygga broar med den muslimska världen i vår närmaste omvärld, har stängt ambassaden i , ett land som vi har haft långa och goda relationer med. 16 Utrikesminister (): Jag vill tacka för denna utmärkta plädering för förstärkta relationer med den islamiska världen, med och med . Jag känner djup sympati med grundbehovet och den inriktning som frågan ger. Vi har en traditionell vänskap med . behöver just nu kontakter med omvärlden, och vi behöver kontakter med dem. När jag arbetade med tog vi initiativ till som visade sig vara väldigt välbetänkt redan på den tiden. Men det visade sig ännu mer angeläget . Det är knapphetens stjärna här och budgetläget som tvingar oss till denna typ av beslut. Vi har haft hårda budgetbehandlingar om ambassader. Och det har varit med vånda och plåga som vi har gett oss in i dessa diskussioner. Som kabinettssekreterare fick jag genomleva detta , och 2001 tog vi beslut om att stänga ambassaderna i , , , och . Det var plågsamt och är plågsamt och påverkar naturligtvis relationer, även om jag vill hävda att vi gör vårt yttersta för att hålla kontakterna vid liv. Vi har en ambassadör ackrediterad som reser dit regelbundet, och vi har tillsatt denna tjänsteman som är placerad på den finska ambassaden och som jag hoppas kan göra en god insats. Jag hoppas att budgetläget kan bli sådant att vi kan få till stånd den förändring som är önskvärd och som jag är glad över att riksdag visar så tydligt. Och jag vill uttrycka min tacksamhet över ledning av detta delegationsbesök och över att hon väcker en även för mig som utrikesminister angelägen fråga om hur vi ska få de resurser som är nödvändiga för att vara representerade på det sätt som riksdag önskar. 17 Tredje vice talman (): Jag tackar utrikesministern för detta debattinlägg. Det känns som om vi ändå har samma grundsyn när det gäller vikten av en ambassad och betydelsen av en permanent närvaro i så många länder som möjligt, men inte minst i ett land som . Men det är knapphetens stjärna jag tror att utrikesministern använde det uttrycket som har lett till denna situation. Som jag sade i mitt förra inlägg utvecklades handel med väldigt länge positivt. Men sedan ambassaden stängdes har den trenden brutits, och är den trenden i stället nedåtgående. Som exempel vill jag nämna export till som enligt SCB har sjunkit från nästan 1,3 miljarder till mindre än 700 miljoner och det på en marknad som växer . Exporten borde ha kunnat fortsätta att öka. Ambassaden i stängdes av budgetskäl, men jag skulle vilja påstå att det egentligen inneburit en ekonomisk förlust för som helhet. Precis som utrikesministern säger har vi ett kontor för att främja näringslivsutbyte i . Jag hoppas också att detta ska bidra till att utveckla det svensk-tunisiska ekonomiska samarbetet. Jag skulle också vilja lyfta in den så kallade Barcelonaprocessen i debatten. Den har som mål att skapa ett område runt med fred och stabilitet, delat välstånd och förstärkt samarbete i sociala och kulturella frågor. I samarbetet deltar förutom EU:s medlemsländer också tio Medelhavspartner, däribland . Det här samarbetet är unikt genom sin betoning på gemensamma värderingar, såsom demokrati och mänskliga rättigheter. har varit mycket aktivt i Barcelonaprocessen och var den första av EU:s Medelhavspartner att ingå ett associeringsavtal med EU. Och har tillsammans med , och tagit initiativ till ett möte i för att visa på sin avsikt att arbeta för en frihandelszon för de arabiska . Det är något som naturligtvis inte bara skulle gynna den ekonomiska utvecklingen i regionen, utan en sådan process skulle också bidra till att underlätta lösningen av de konflikter som finns i området. Och jag vill igen hänvisa till utrikesutskottet. De skriver i sitt betänkande att Barcelonaprocessen redan nu bidrar till att ge gynnsamma förutsättningar för ekonomisk och demokratisk utveckling bland staterna i södra och östra . Utskottet betonar till exempel vikten av att de nordliga parlamenten prioriterar EMPA, alltså EuropaMedelhavs-partnerskapets speciella parlamentariska församling. Det är något som naturligtvis måste ta till sig, men det här visar också på betoning av att de nordiska länderna deltar i Barcelonaprocessen. Ett aktivt deltagande i Barcelonaprocessen från vår sida kräver också bilaterala kontakter och en förtroendefull dialog. Och här är jag tillbaka vid vikten av en väl utvecklad diplomatisk närvaro i . Jag är tacksam för utrikesministerns principiella hållning men hade ändå hoppats att han här skulle kunna uttala en mer tydlig ambition för en full diplomatisk närvaro i . Jag delar nämligen inte utrikesministerns slutsats att det är en ekonomisk besparing. 18 Utrikesminister (): Jag är tacksam för det här debattinlägget därför att det är den typ av argumentering som jag tycker att vi borde ha lite oftare. Man ser besparingen ur synpunkten att det gäller förvaltningsanslaget på UD. Det är det som vi har att göra med, och det är det vi har att använda. Det argument som förs fram om att det kan leda till ett antal andra effekter som får effekter för vår handel är tyvärr inte så ofta förekommande i diskussionerna. En ökad diskussion om det här sambandet har jag inget alls emot. Jag ser att det är väldigt besvärligt att lägga ned ambassader. De är hjärtat i relationer. Jag har gått igenom många traumatiska ögonblick i kontakter med omvärlden i den här frågan. Därför har vi försökt lägga ned, när vi har behövt lägga ned, framför allt på konsulatsidan. Där är det betydligt fler nedläggningar som vi har gjort därför att de går inte in i relationernas hjärta på det sätt som ambassader gör. Men jag är tacksam för att vi för den här diskussionen om de mer vittgående effekterna och till och med ser det ur ett nationalekonomiskt perspektiv. Det tycker jag är önskvärt. Sedan vill jag säga att vi har sett den här nedgången i handeln. Jag tror inte att den beror på denna faktor. Det kan hända att det här har haft en marginell betydelse. Men vi har också nu sett att Afrikanska har flyttat till , och det var ett av skälen till att vi placerade denna tjänsteman vid finska ambassaden i . Det är ett bra exempel, för övrigt, på nordiskt samarbete i vår ambassadnärvaro. Vi hoppas naturligtvis inte bara att knapphetens stjärna inte ska lysa så starkt som den har gjort utan också att man kan göra en bredare ekonomisk analys av vad ambassadnedläggningar innebär, och jag är tacksam för de bidrag som riksdag kan ge härvidlag. 19 Tredje vice talman (): Det verkar ändå som att vi har samma principiella syn på vikten av diplomatisk närvaro. Det är självklart så som utrikesministern antyder, att vi också har det nordiska samarbetet. EU-samarbetet och så vidare gör ju att vi måste reformera och utveckla ett sådant här samarbete och ha en regional närvaro. Jag vet att det har funnits andra sätt med regionala ambassader och annat. Jag hoppas att utrikesministern, som ännu är ganska ny på sin post, kan se över de här besluten om att stänga ambassaden. Det uppfattas ändå som väldigt negativt och försvårar det diplomatiska arbetet för våra ambassadörer, både rent praktiskt med alla resor och sådant som det innebär och statusmässigt. Att vi inte har en ambassad på plats kräver sin förklaring, och det kräver att man motiverar. Då är budgetskäl ett ganska svagt motiv i ett land som , som jag har varit inne på i mina två tidigare inlägg, där det finns så mycket att vinna på förstärkta diplomatiska förbindelser. Jag hoppas, utrikesministern, att det inte bara stannar vid vackra ord och ambitioner utan att vi också kan sätta spaden i jorden för det här arbetet. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2005/06:407 om och EU:s agerande för minskat kärnvapenhot och ökad nedrustning 20 Utrikesminister (): har frågat mig vilka initiativ jag kan tänka mig att ta i frågor som rör och EU:s agerande för minskat kärnvapenhot och ökad nedrustning. interpellation tar upp en central utrikes- och säkerhetspolitisk fråga, kärnvapenhotet och hållbarheten i det system som det internationella samfundet skapat och förlitat sig på. Detta är en av ödesfrågorna i världen . Regeringen lägger mycket stor vikt vid dessa frågor. Förhandlingarna om icke-spridningsfördraget, NPT, , skedde mot bakgrund av den då pågående kärnvapenkapprustningen mellan supermakterna och risken för att ett större antal länder var på väg eller aktivt övervägde att skaffa kärnvapen. Fyra decennier senare kan vi konstatera att NPT varit framgångsrikt i så måtto att världen har färre kärnvapenstater än vad prognoserna tydde på vid fördragets tillkomst. Tyvärr är, som framhåller, dagens trend emellertid oroväckande. Nedrustnings- och icke-spridningssystemet är utsatt för de allvarligaste påfrestningarna sedan NPT:s tillkomst. Vi kan vara på väg in i en ond spiral, där och Nordostasien följer i spår och fler länder skaffar kärnvapen. Avgörande blir utvecklingen kring kärntekniska program. Mardrömsscenariot att terroristorganisationer kommer över kärnvapen kan inte heller uteslutas. Kärnvapenstaternas ovilja att nedrusta och genomföra egna åtaganden bidrar till att underminera systemets trovärdighet. Till detta ska läggas att flera av kärnvapenstaterna gett kärnvapen en mer central roll i sina doktriner och indikerat nya användningsområden. fyra frågor återspeglar de svåra problemen och utmaningarna. Den första frågan, som gäller vad bland annat genom EU och framför allt EU:s gemensamma utrikespolitik kan göra för att blåsa liv i icke-spridningsfördraget, och den fjärde om nedrustning hänger nära samman. Först: Vad kan EU göra? års översynskonferens om NPT antog EU en gemensam ståndpunkt med ett antal ambitiösa förslag syftande till att förhindra spridning av kärnvapen. Den innehöll också konstruktiva förslag på nedrustningsområdet. Själva blev dock ett misslyckande. Det berodde i stor utsträckning på bristande politisk vilja hos centrala aktörer. EU:s roll blev förhållandevis begränsad vid det tillfället. Jag menar dock att EU borde ha goda förutsättningar att spela en roll som brobyggare inom NPT och bidra till att lägga grunden för konsensus i hela det internationella samfundet. Detta förutsätter emellertid att EU:s två kärnvapenstater är beredda att ta sin del av ansvaret. När det gäller EU vill jag också nämna dess strategi mot massförstörelsevapen, som tog initiativ till . Genom denna bidrar unionen på ett konkret sätt till arbetet mot spridning av massförstörelsevapen. kanske viktigaste uppgift blir att på bästa sätt driva flera av de konstruktiva förslag som lades fram av och verka för att dessa får maximalt genomslag. Vissa av förslagen ligger väl i linje med EU:s politik och lämpar sig att drivas av unionen. Två exempel är 1.ikraftträdandet av provstoppsavtalet (CTBT) och 2.ett verifierbart avtal om förbud mot produktion av klyvbart material, alltså plutonium, höganrikat uran, för vapenändamål. En förutsättning för att vi ska kunna överbrygga de starka internationella motsättningar som finns på kärnvapenområdet är att framsteg görs när det gäller både icke-spridning och nedrustning. Vi kan inte utgå från att EU med två kärnvapenstater på ett effektivt sätt ska kunna argumentera för kärnvapennedrustning. måste därför fortsatt agera också i andra konstellationer än i EU. har under verkat tillsammans med en grupp länder , , , , och i den så kallade koalitionen för en ny agenda, NAC. kan också ses som ett alternativt sätt att arbeta och påverka debatten. Så till frågan om kärnvapenkapplöpning mellan och . Jag delar i hög grad oro för den kärnvapenupprustning som pågår i och . De båda länderna fortsätter att tillverka kärnvapen och producera klyvbart material för vapenändamål. Varken eller har anslutit sig till provstoppsavtalet. Det amerikansk-indiska initiativet, som nämner, skulle även fortsättningsvis ge fria händer att behålla och bygga ut sitt kärnvapenprogram. Det är viktigt att ytterligare upprustning förhindras genom att och upphör med att producera klyvbart material för kärnvapen. I avvaktan på ett multilateralt avtal om produktionsförbud kan förslaget från om att samtliga länder med kärnvapenkapacitet bland annat då , och gemensamt inför ett moratorium vara en framkomlig väg. Därigenom skulle dessa tre länder också inlemmas i vad som skulle kunna bli början till ett regionalt arrangemang. I nästa steg borde de tre ansluta sig till provstoppsavtalet. frågan om kärntekniska program och EU:s roll. Som jag framhöll när Iranfrågan diskuterades här i kammaren pågår ett kontinuerligt samråd inom EU om hur unionen ska kunna påverka . Den så kallade EU-3-gruppen , och med stöd av EU:s höge representant har gått i spetsen för EU:s och det internationella samfundets ansträngningar . och övriga EU-länder är engagerade genom täta och regelbundna diskussioner och samordning i frågan. Hela EU står bakom detta arbete och de nu aktuella försöken att påverka genom en kombination av incitament och säkerhetsrådets möjlighet att besluta om sanktioner. För att komma till rätta med sitt trovärdighetsproblem måste förmås ta de steg som omvärlden bedömer nödvändiga. Det är mycket positivt att nu är berett att delta i direkta samtal med . Detta kräver att fryser sin verksamhet för anrikning av uran. Det är min förhoppning att utnyttjar denna möjlighet att föra oss närmare en diplomatisk lösning. Till slut är det regeringens uppfattning att EU bör fortsätta att hålla ihop sin position och därmed bidra till att det sätts bred internationell press på att agera konstruktivt. verkar för detta inom EU. Iranfrågan är svår att lösa, men EU-3 och har arbetat engagerat och målmedvetet. Det finns all anledning att fortsätta de pågående ansträngningarna. 21 (): Tack, utrikesministern, för svaret. Som utrikesministern sade är detta en central fråga, och den kommer att finnas med . Det gör det desto mera angeläget enligt min mening att ha en ganska bestämd och genomtänkt långsiktig strategi för hur man ska agera beträffande nedrustnings- och icke-spridningsfrågorna. En av mina utgångspunkter är att är medlem av den europeiska unionen. Vi var tillskyndare av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Vi har upptäckt och erfarit att den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken är bra för , för svenska värderingar och egenintressen på ett sätt som jag tror inte alls var uppenbart när vi blev medlem i Europeiska unionen. De farhågor om bundenhet och inskränkt handlingsfrihet i utrikespolitiken som fanns före medlemskapet har i praktiken visat sig vara överdrivna. Kraven på ständiga ställningstaganden i mycket fler frågor än förr när vi inte var medlem underskattades. Därmed underskattades också inflytande i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Däremot menar jag att risken för en förlorad profil i utrikespolitiken, kanske under bördan av att behöva ta ställning i så många frågor i flödet av frågor i utrikespolitiken inom EU, har visat sig mera berättigad. Därför menar jag att inom den europeiska unionen ska försöka exploatera den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken som en hävstång för vissa intressen och värderingar. Jag menar att just det här ämnesområdet jag vill inte säga att det lämpar sig särskilt väl för det är så angeläget att vi bör göra detta.