prot · GT09136 · 2006-06-07 00:00:00 — Tillropen om hur mycket pengar som satsas är det möjligtvis bara justitieministern själv på hela jordklotet som tror på. Det är i regel bara en kompensation för otillräcklig pris- och löneomräkning och att det ska se bra ut när du lägger in statsbudgeten, att det ska se ut som att du har satsat. I får poliser också löneökning, precis som justitieministern får. Polisen måste kompenseras för detta, och då kallar justitieministern det en satsning. Effekten är att poliserna rullas tillbaka. Sedan lyfts ofta de lokala brottsförebyggande råden fram, och de är väl också intressanta till och från. Men när de ägnar sig åt att dela ut signalementsmallar till de äldre för att de ska kunna ge signalement på människor som kommer hem till dem, bryter deras integritet och förstör deras liv är det inte framför allt det som de vill ha. De vill att en polis ska komma och se till att brottet upp och att de som har begått brottet sätts bakom lås och bom. 148 Justitieminister (): Jag var lite orolig för att du hade varit och provat utrustning, , men det hade du inte. Jag ska bara säga, så att du får det helt klart för dig: Jag har inget intresse av att lägga ned en enda polisstation. Däremot träffade jag 21 länspolismästare , och de talade just om det förändrade polisarbetet, att de vill vara ute och hur viktigt det är att de får stöd i att vara ute på platser. Jag känner att även om jag är justitieminister vill jag inte frångå deras bedömning av hur de arbetar. Det vore ett misstroende mot alla de 21 länspolismästarna som verkligen vill driva på det arbetet. Jag är fullt medveten om att det finns andra åsikter, bland annat hos personer som sitter i polisstyrelsen, men så länge vi har den här modellen har jag respekt för att de olika länen fattar besluten. Jag är oerhört positiv till de initiativ som har tagits av i , inte bara i fråga om de polisstationer som är öppna jag tror att det blir 13 utan också i fråga om de mobila polisstationer som finns på Stureplan och . Jag följer det med stort intresse. Men det är inte säkert att det ska vara exakt samma modell i eller någonstans i . Jag träffar de här länspolismästarna, som sagt, och så länge vi har den här modellen följer jag det med intresse. Jag ser ingen anledning att överpröva det, särskilt inte som de unisont är så överens om hur polisutvecklingen ska vara . Det handlar framför allt om att poliser ska vara ute på gator och torg. Det överensstämmer helt med min uppfattning. Överläggningen var härmed avslutad. 29 § Svar på interpellationerna 2005/06:462 om insatser mot organiserad brottslighet och 464 om hotade vittnen 149 Justitieminister (): har frågat mig vilka reella resursförstärkningar jag avser att vidta för att kraftsamla mot den organiserade brottslighetens utbredning i och om jag avser att ta initiativ till ett nationellt underrättelsecentrum som samlar berörda myndigheters underrättelsearbete. Han har vidare frågat mig om jag är beredd att förändra straffvärdena när det gäller organiserad brottslighet och vilka åtgärder jag tänker vidta för att se till att nyrekryteringen av unga personer till de kriminella gängen upphör. har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förhindra att vittnen skräms till tystnad och om jag är beredd att verka för att anonyma vittnen ska tillåtas i svenska domstolar. Jag har valt att besvara interpellationerna i ett sammanhang då de hör nära samman. När det gäller resursförstärkningar vill jag hänvisa till att regeringen gjort kraftiga satsningar på polisen och höjt anslagen med samt aviserat tillskott med ca . Satsningen innebär bland annat att 4 000 nya poliser kommer att utbildas . Antalet poliser ökar , och finns det 1 500 fler poliser jämfört med . Det innebär ett betydande resurstillskott för polisen och skapar goda förutsättningar för polisen att bland annat kraftsamla mot den organiserade brottsligheten. Arbetet med att inrätta ett nationellt underrättelsecentrum pågår vid . Det kommer att stå klart och kommer då ytterligare att förbättra det redan goda samarbetet mellan främst polisen, , och . Utöver detta pågår ett gemensamt arbete mellan och för att ytterligare kraftsamla resurserna mot den grova organiserade brottsligheten. Stärkt nationell samordning och hos polisen särskilt avsatta medel på är några av de åtgärder som redan vidtagits. Jag får förstå fråga om förändrade straffvärden när det gäller organiserad brottslighet så att han i första hand avser straffskalor för de grova brotten. finns i möjligheter att tillämpa straffskärpningsgrunder när det gäller grov organiserad brottslighet. Jag vill också i sammanhanget peka på regeringens uppdrag till att kartlägga domstolarnas straffmätning och påföljdsval i mål om bland annat grova våldsbrott och grova rån. Det är ett exempel på åtgärder som regeringen vidtar för att ha bra underlag för att kunna bedöma behov av lagstiftningsåtgärder. Jag vill passa på att understryka vikten av att även när man talar om grov organiserad brottslighet beakta de mindre grova brotten. En viktig del i strategin för att bekämpa den grova organiserade brottsligheten är att ingripa mot de personer som ägnar sig åt organiserad brottslighet när de gör sig skyldiga till så kallade mängdbrott. ser jag det dock som mer angeläget att arbeta för att myndigheterna har en effektiv lagstiftning att arbeta med. Regeringen har i detta syfte vidtagit en rad lagstiftningsåtgärder. Exempel på detta är förslagen om att införa hemlig rumsavlyssning, buggning, och möjligheter att använda vissa tvångsmedel för att förhindra särskilt allvarliga brott. Översyn och skärpning av vapenlagstiftningen samt ny lagstiftning som innebär utökade möjligheter att ta och registrera dna-prov är ytterligare exempel. Jag vill också framhålla den proposition som regeringen lagt fram om förstärkt vittnesskydd som bland annat omfattar ett nationellt program om förstärkt personsäkerhet. Det är av grundläggande betydelse att medborgare som har upplysningar att lämna om ett brott till polis och åklagare vågar göra det så att brottet kan utredas och lagföras. Det förekommer dock, särskilt i samband med den grova organiserade brottsligheten, att de som lämnar uppgifter utsätts för våld eller hot om våld. Att skydda sådana hotade personer är en ytterst viktig uppgift och kan i vissa fall vara en förutsättning för att brottsbekämpningen ska kunna bedrivas effektivt. När det gäller fråga om anonyma vittnen i domstolarna är det en grundläggande rättsprincip att en part i ett mål ska ha fullständig insyn i de förhållanden som kan läggas till grund för en domstols avgörande. En part ska kunna bemöta alla uppgifter som domstolen grundar sitt avgörande på. Av rättssäkerhetsskäl är det därför väsentligt att en tilltalad vet vem vittnet är för att han eller hon ska kunna pröva om det finns anledning att ifrågasätta vittnets trovärdighet och vittnesuppgifternas tillförlitlighet. Att stoppa nyrekryteringen av unga människor till de kriminella gängen är en av våra viktigaste uppgifter som också kräver hela samhällets medverkan. En framgångsrik bekämpning av den redan etablerade brottsligheten utgör en viktig del i detta arbete. Ett bra exempel är det arbete som polisen i bedriver inom det så kallade . Den del i arbetet som är inriktat på att identifiera de ungdomar som håller på att etablera sig i de kriminella gängen är en viktig förutsättning för att effektiva åtgärder ska kunna vidtas. 150 (): Jag träffade några åklagare som var väldigt oroade över den situation de hade. Det är personer som jobbar med grov organiserad brottslighet men också inte minst med unga personer som har hamnat i ganska svåra kriminella miljöer. Vi pratade om vilka verktyg som finns och hur man ska organisera kampen mot de här brotten jag tänkte återkomma till det lite kort. Vi pratade också om den ekonomiska situation som åklagare befinner sig i. Om man tar del av senaste budgetunderlag för ser man teckningar där på åklagare som håller på att drunkna. Det säger väl en del om hur oroade åklagarsidans samlade stabila jurister är för hur de ska klara av den utveckling de nu möter med alltmer av anmäld brottslighet, inte minst för att man kör åtgärder och har anställt arbetslösa akademiker för att bekämpa försäkringsfusk och anställt arbetslösa akademiker på skattesidan för att bekämpa skattebrott. Detta växer ju på åklagarhåll också. Det var man väldigt oroad över. I detta ligger också hur man formar kampen mot den grova organiserade brottsligheten. När det gäller ekonomi måste jag återkomma till det faktum att justitieministern dök upp på en presskonferens som gubben i lådan och lovade att här var det minsann obegränsade resurser i kampen mot den organiserade brottsligheten. Då var det inte bara jag som satte kaffet i vrångstrupen, utan man fick ju chockskador i polisledningen och åklagarledningen i det här landet. De undrade vad det var fråga om, om man hade vunnit på Bingolotto fria resurser eller något. Men så var inte fallet. Det var ju ett uttryck för justitieministerns önsketänkande att han ska få stöd av sina kolleger i regeringen för att rättsområdet och kampen mot den grova organiserade brottsligheten är viktig. För det handlar inte bara om verktyg. Där är vi överens. liberalerna, jag och justitieministern har varit överens om en hel del frågor. Vi tycker att man ska skydda vittnen, vi har pekat på buggningsförslaget och så vidare för att ta ett rejält grepp om de människor som systematiskt vill förstöra livet för andra. Men det handlar också om polisen och vad man gör. Den omorganisation man har gjort på och på centralt är säkert vettig på många sätt, men den visar på hur illa det har varit skött tidigare och på den bristande styrningen från regeringen av polisen. Det gäller inte minst riksrevisorernas kritik mot hur regeringen har styrt svensk polis . Vi går till val , och ska redovisa vad vi har gjort . Alla rapporter som har skrivits säger att ingen vet som styr svensk polis. Det är ju väldigt konstigt. Jag vet inte riktigt vad han ska svara väljarna när han har varit just den som ska styra. När det gäller den grova organiserade brottsligheten måste polisen delvis ha en annan organisation. Då svarar här nu att vi ska ha ett nationellt underrättelsecentrum. Då missförstår han min fråga med flit. Han vet ju om att jag vill ha ett samlat nationellt underrättelsecentrum som är mycket mer operativt, att generaldirektörerna och några underlydande chefer träffas då och då och går igenom hotbilder och hur det ser ut. Jag vill se det direkt operativt, se representanter för kriminalvården, ekobrotten, polismyndigheterna och sitta bredvid varandra, samla information och lägga raster för att se hur vi kan komma åt den grova organiserade brottsligheten. När det sedan gäller straffvärdena är det ju så att generellt tycker inte liberalerna att högre straff är någon lösning på brottslighet. Det är ju upptäcktsrisk och uppklaringsrisk som är det som minskar kriminaliteten. Det vet ju alla trodde jag. Men på några områden är det ändå helt orimliga straffvärden. Jag tycker att man måste se allvarligare på grov organiserad brottslighet än vad man gör , för det är skillnad på en människa som begår ett allvarligt brott och som är pressad, sjuk på något sätt eller vad det nu beror på sociala omständigheter eller om man är grovt organiserad, helt medvetet inte respekterar några regler och bara vill kränka andra människor. Där tycker jag att justitieministern borde fundera på om det inte är värt att justera upp straffen. Den möjlighet som finns i används ju inte. Det är därför som vi tidigare förde in ytterligare förtydliganden för våra domare i vår lag när det gäller till exempel våld mot barn. 151 (): Jag är lite förvånad över att jag inte har fått något svar av justitieministern på min interpellation. Jag hoppas att jag får det här . På frågan om justitieministern är beredd att verka för att anonyma vittnen ska tillåtas i svenska domstolar berättar han bara hur läget är , vilket inte är obekant för mig. Redan när jag i interpellationen tar upp frågan om att avge vittnesmål under sekretessbelagd identitet säger jag att detta inte går i . Ett samhällsprogram i P 1 belyste den här problematiken. Bland annat ringde man upp alla chefsåklagare i våra tre största städer , och för att utröna hur de såg på möjligheten att vittna anonymt, alltså att avlägga vittnesmål under sekretessbelagd identitet. Vittnet skulle inte vara anonymt för domstolen utan endast för den eller dem som begått den brottsliga gärningen. Chefsåklagarna var långt ifrån främmande för tanken. Bara var fjärde sade nej. Av sammanlagt 26 chefsåklagare i de tre städerna gick 3 inte att nå. Av de 23 som svarade sade 5 att de absolut ville införa möjligheten att vittna anonymt i . 11 tvekade men lutade åt att idén borde prövas. 6 åklagare svarade nej, medan 1 inte ville ta ställning. Onekligen är det intressant att den för svensk rättskultur helt främmande tanken på anonyma vittnen hade ett överraskande starkt fäste bland åklagarna . Som jag nämner i interpellationen ändrades lagen i och i för att göra det möjligt att vittna utan att identiteten röjdes. I debatter när det gällt tvångsmedel har justitieministern pratat om våra nordiska grannländer som ligger före oss. Här har vi ytterligare ett exempel där de är före oss. I förarbetena till de nya bestämmelserna om anonyma vittnesmål i straffeprosessloven i den norska lagen redogörs för såväl den faktiska som den rättsliga bakgrunden till införandet av de nya reglerna. Sammantaget ansåg man kriminellas allt grövre hot om repressalier vara ett allvarligt hot mot rättssamhället, och man var bekymrad över vad för slags konsekvenser denna typ av våld och hot skulle få för straffrättsapparatens effektivitet. Det uppfattades som särskilt negativt att ju mer hänsynslös en person var, desto svårare var det att få honom fälld. I norsk rätt fanns det före lagändringen inga möjligheter att hemlighålla vare sig polisers eller andra vittnens identiteter i brottmål. Det blev uttryckligen fastslaget av Høyesterett det är väl vår att man inte hade stöd i lagen för sådana vittnesmål. Rätten fann det ohållbart att basera sig på inskränkande tolkningar av andra bestämmelser i en sådan viktig fråga som denna, bland annat på grund av de krav som följer av konventionen om mänskliga rättigheter. Man gjorde klart att det var nödvändigt med en lagändring för att anonyma vittnesmål skulle kunna genomföras. På grund av detta önskade regeringen att införa ett regelverk som dels skulle göra det enklare att åtala kriminella, dels skulle ta hänsyn till vittnen och andra aktörer i straffprocessen på ett mer tillfredsställande sätt. Det blev preciserat att villkoren skulle vara stränga och att det var avsett för allvarliga tillfällen. Systematiskt är reglerna om anonymt vittnesmål att anse som undantag från huvudregeln i straffeprosessloven. Bestämmelser slår fast att det är en plikt för vittnen att uppge namn, födelsedatum, civilstånd, hemvist och förhållande till misstänkt och målsägande. Reglerna om anonyma vittnesmål finns nu i ett tillägg till straffeprosessloven. Fyra materiella huvudvillkor samt ett processuellt villkor måste vara uppfyllda för att rätten ska kunna bestämma om anonyma vittnesmål. Jag nöjer mig med detta. I ett senare anförande tänker jag lite grann ta upp de olika villkor som ska vara uppfyllda. Jag räknar med att justitieministern noga betänker detta. Det är väldigt allvarligt när vittnen hotas och inte vågar vittna. 152 Justitieminister (): Först vill jag vända mig till , som talade om att träffa åklagare. Hälsa dessa åklagare att det kommer att nyanställas 6570 åklagare. Från riksåklagaren säger man att det aldrig någonsin har anställts så många åklagare i som , tack vare regeringens satsningar. Hälsa dem det, så behöver de inte vara oroliga längre. Det andra jag vill säga är: Ja, vi tog det tredje steget när det gällde den nationella samlingen och de särskilda pengar som är avsatta för denna. Och det är som vi har sagt: Om det behövs ytterligare medel kommer det att tillföras. Detta är tredje gången, vad jag känner till, som det öronmärks pengar i . Det är också den i särklass största satsningen. Och det behövs, för även om inte brottsligheten ökar i totalt är vi alltmer oroliga över den organiserade internationella brottsligheten, i liksom i andra länder. Steg 2 var ju brottsverktygen. Där har vi, som säger, haft ett bra samarbete, och där ligger vi nära varandra. Möjligtvis får övertyga om att det var onödigt att ge ett friår till när det gäller till exempel buggning. Vi får glädja oss åt att detta kommer att genomföras i stället. När det gäller anonyma vittnen är inte det en ny fråga. Jag har faktiskt själv varit med i ett mål där man prövade anonyma vittnen. Det var ett av mina sista mål, där man hade det i en häktningsförhandling. Man godkände det i tingsrätten men avslog det i hovrätten därför att det strider mot och praxis. Det är alltså ingen ny fråga. Jag har själv sett detta när jag var advokat. Det handlar egentligen inte om att vilja eller inte vilja utan om att man måste göra undantag från . Jag ska gärna studera det norska förslaget närmare. Vi ska dock inte blanda ihop det med det som vi har infört, nämligen skyddad identitet för poliser och andra som arbetar under cover. Det är ju inte vanliga vittnen. Men jag har faktiskt en saklig invändning också. Det kanske också är bra för debatten om man inte bara lutar sig mot och svenska domstolars praxis. Jag tror nämligen att det vore olyckligt om ett vittne skulle få vara anonymt. Vi vet att ett anonymt vittne inte på något sätt är värt lika mycket som ett vittne man har möjlighet att ställa kontrollfrågor till och bemöta. Som tidigare advokat kan jag säga att det skulle vara mycket lättare att bemöta åklagarens påståenden om vittnena var anonyma. Skulle denna möjlighet att vittna anonymt finnas skulle jag bli förvånad om det var särskilt många vittnen som ville vittna öppet. Det finns alltså både formella och sakliga invändningar mot att införa anonyma vittnen. Däremot kan jag känna förståelse för hela problematiken och tycka att vi på olika sätt måste bekämpa den grova organiserade brottsligheten. Det gör vi också genom att göra den satsning på polis, på åklagare, på olika verktyg och på organisationen som har presenterats. Men det gäller också polisens arbete i stort. Då kan jag passa på att ställa frågan, när vi nu har båda herrarna här: Ska vi ha en nationell polis, eller ska vi ha 290 polismyndigheter med polis? Jag ställer frågan till er båda två och väntar på svaret. 153 (): Jag åker inte bara runt och träffar åklagare så där spontant och pratar med dem. Jag träffar också riksåklagaren, och han överlämnade till justitieutskottet samma papper som han överlämnade till regeringen för att visa hur situationen ser ut. Det är klart att han då har valt en bild där en människa håller på att drunkna. Han har inte valt en människa som flyter omkring på en luftmadrass och solar och har hur mycket resurser som helst. Att riksåklagaren begär 85 nya tjänster beror ju på att han känner att det inte går att klara av situationen. Hans duktiga åklagare, de duktiga åklagarna i , går ju på knäna. Då blir det svårt att leverera det som alla här i önskar, det vill säga att man ska kunna väcka åtal mot de personer som ägnar sig åt grov organiserad brottslighet. Vi kan väl åka ut på ett gemensamt studiebesök så får vi se vad de säger, om de har för mycket att göra eller för lite att göra. Jag måste ändå återkomma till frågan om det förebyggande. Det är egentligen alltid det absolut viktigaste: Vad gör vi för de unga människor som finns i miljöer som är väldigt ohälsosamma? Regeringen har tillsammans med vänsterkartellen levererat en proposition som är väldigt mycket ord och väldigt lite handling. Man ska samarbeta lite bättre, och helt plötsligt ska alla personer ha en kontaktperson på i stället för tre. Det blir säkert jättemycket bättre, men de får ju inga nya verktyg att jobba med. Det är ju inte så att man blir mindre kriminell av att det ska gå att byta ut åtal mot medling. Det är en sak som i alla fall de åklagare jag har träffat är väldigt skeptiska till. Det innebär snarare att problemen förvärras. När jag besöker runtom i är det ganska entydiga budskapet att de också skulle vilja kunna agera tidigare och tydligare inte hårdare nödvändigtvis. Men för dem som är och begår allvarliga brott i ett gäng och är underhuggare och hangaround till en massa människor som utnyttjar dem är det väldigt viktigt att det blir en koppling mellan handling och konsekvens. För dessa unga människor är detta viktigt så att de kan bryta sitt beteende detta genom att får nya medel för att kunna meddela tvångsåtgärder, genom att brott i större utsträckning ska kunna prövas i domstol och, vilket jag tycker är viktigt, genom att polisen ska utreda alla brott som begåtts också av den som är . Det är klart att det också där finns en gräns. Det är bara att vi ser till att man vänder på huvudregeln att får brott utredas, men man kan göra undantag. Huvudsaken är att man inte ska göra det. Vänd på det och säg att brott ska utredas! Jag håller med när det gäller det exempel som justitieministern hade uppe och som gällde två sexåringar. Det tycker också jag låter lite grovt. Det borde kunna av på annat håll, genom skolan. Men då får man vända sig till regeringens skolminister för att tala om vad som ska göras för att få lite ordning och reda i skolan. Regeringen och vänsterkartellen har total beröringsångest när det gäller att vidta tidiga och tydliga åtgärder mot unga lagöverträdare. Det kan jag inte tolka som annat än en väldigt missriktad välvilja. Det är ju inte så att någon i vänsterkartellen med dess ledare vill att ungdomarna ska hamna i kriminalitet. Det är klart att ni inte vill det. Också ni är ju snälla människor. Men i verkligheten är den här missriktade välviljan, alltså att inte tidigt vilja markera att det på en handling följer en konsekvens om det är ett allvarligt brott, på lång sikt förfärlig. Ni pratar ibland i debatten om att man inte ska peka ut unga människor. Jag har träffat väldigt många människor på våra fängelser och på våra ungdomshem och människor som jobbar i föräldraföreningar mot narkotika och som jobbar i Kriminellas revansch i samhället, men aldrig någonsin har någon enda sagt till mig: Jag blev grovt kriminell därför att samhället ingrep för tidigt och för tydligt. Snarare är det tvärtom, säger alla. Här tycker jag att det finns väldigt mycket mer att önska. Det är, tycker jag, en väldigt god anledning till att måste ha en ny regering . 154 (): Ja, , jag inser också att ett vittnesmål från ett icke anonymt vittne säkerligen kan värderas högre än ett vittnesmål från ett anonymt vittne. Frågan är bara vad som värderas högst inget vittnesmål alls eller ett vittnesmål från ett anonymt vittne. Det är det man får tänka på. Jag nämnde i mitt förra inlägg att jag skulle ta upp de fyra huvudvillkor, de processuella villkor, som ska vara uppfyllda enligt den norska lagen. Det är alltså fyra huvudvillkor materiella villkor. Ett villkor är måltypen. Möjligheterna att besluta om anonyma vittnesmål begränsas av vad för slags omständigheter i målet man har att göra med. Det är bara i vissa brottmål knutna till överträdelser av bestämda och positivt angivna straffbestämmelser som det över huvud taget finns anledning för rätten att besluta om anonyma vittnesmål. De aktuella bestämmelserna räknas upp i straffeprosessloven. Samtliga av dessa brott finns i den norska straffeloven. Ett annat villkor är farosituationen. För att kunna besluta om anonymt vittnesmål ska vad man kort sagt kan kalla för en farosituation föreligga. Villkoret är uppfyllt i fall där det kan vara risk för allvarlig brottslighet som kränker liv, hälsa eller frihet för vittnet eller någon närstående om vittnets identitet röjs. Allvarlig brottslighet kan exempelvis vara dråp, grov misshandel, sexualbrott, frihetsberövande och mordbrand.