prot · GT0961 · 2006-01-25 00:00:00 — Jag kan instämma i mycket av det som har föredragit. Vi har en gemensam reservation, nr 4, om det som pratade om nu senast, Kreditsäkerheter i byggnader på annans mark. Där har vi precis samma åsikt som . Jag förstår inte varför utskottet inte kunde gå på den linjen, så att man kan se över frågan och införa en möjlighet att pantsätta byggnader på annans mark. Detsamma gäller felreglerna. Vi har inte en gemensam reservation där, eftersom det är en liten fråga som skiljer oss åt, men annars har vi anslutit oss till . Vi tycker att det är rimligt att man ska ha det här skyddet, som vi tar upp i reservation nr 2, Felreglerna i jordabalken. En fråga som kanske har legat på bord under handlar om friköp av historiska arrenden, som tas upp i reservation nr 3 från . Jag tycker att det är tråkigt att är det enda parti som reserverar sig till förmån för det här. Vi hade förväntat oss att vi skulle få en lagstiftning på bord som vi kunde besluta om. Än 2006, fru talman, finns det människor i inte många, men de finns som känner sig livegna. De känner sig livegna just av den anledningen att de har levt och brukat jord i generation efter generation på någon annans mark och man har kommit fram till att man inte vill låta de människor som vill få friköpsrätt till den här marken. Jag har sagt det, att det är resterna som finns kvar av vårt gamla feodalsamhälle. Skulle det inte vara skönt att äntligen kunna rensa ut de delarna? Jag är rätt besviken på regeringen för att man inte har förmått bereda färdigt ärendet. Jag skulle vilja fråga socialdemokraterna här i om inte de har tagit ställning till att frågan om historiska arrenden en gång för alla måste avgöras. Vi vet att det inte handlar om många personer, och vi vet att det inte skulle bli en så extremt stor lagstiftning. Men frågan är väldigt viktig principiellt, framför allt för oss partier på vänstersidan, som tycker att människor som befinner sig i underläge och genom tiderna har varit styrda ska få en frihet. Det är det den här frågan handlar om. Den handlar om människors frihet och möjlighet att friköpa det ställe där generation efter generation har både växt upp och brukat jorden. fortsätter att ställa det här kravet. Vi förväntar oss också att regeringen lägger fram ett förslag, vilket den inte har gjort . Med anledning av det vill jag yrka bifall både till reservation 3 och till reservation 4. 67 REZENE TESFAZION (s): Jag vill börja med att yrka avslag på de motioner som behandlas i betänkande LU6, Fastighetsrättsliga frågor. Jag vill börja med att säga något om motionerna kring jordabalkens felregler. I ett par motioner begärs ett tillkännagivande av en översyn av jordabalkens felregler, och det sägs i motionerna att gällande rätt ålägger köparen en omfattande undersökningsplikt som säljaren inte har en motsvarande upplysningsplikt. En fastighet säljs i befintligt skick. Det innebär att köparen måste undersöka fastigheten. Fel som köparen har upptäckt eller borde ha märkt vid undersökningen kan inte åberopas. Det framgår av 4 kap. 19 § jordabalken. Paragrafen ger också köparen rätt att göra prisavdrag eller häva köpet om fastigheten inte stämmer överens med vad som följer av avtalet eller om den annars avviker från vad köparen hade kunnat förutsätta vid köpet. Detta innebär förstås inte att säljaren inte skulle behöva ge några upplysningar som är av betydelse för köparen. Tvärtom gäller ju att säljaren ansvarar för vad han uttryckligen har lovat, både muntligen och skriftligen. Säljaren ansvarar också för att fastigheten är sådan som köparen har rätt att räkna med på grund av vad som har hänt under köpeförhandlingarna. Slutligen ansvarar säljaren också för brister som gäller så kallade dolda fel, det vill säga brister som köparen inte upptäckt och inte heller borde ha upptäckt vid undersökningen. Säljaren kan inte heller svära sig fri från sitt ansvar med en allmänt hållen friskrivning i köpekontraktet. Utskottets majoritet har gjort bedömningen att nuvarande lagstiftning utgör en rimlig avvägning mellan säljarens och köparens villkor. Problemen som finns är heller inte av den omfattningen att det skulle vara aktuellt med översyn av jordabalkens felregler. Jag instämmer i denna uppfattning. När det gäller motion om att förlänga byggarens ansvar från två till så gäller att näringsidkares felansvar består , varför önskemålen i motionen redan genom dagens lagstiftning är tillgodosedda. Utgångspunkten är att näringsidkaren har ett ansvar för fel som visar sig utan att beställaren behöver bevisa att felen förelegat då arbetena avslutades. Det är en mycket förmånlig regel för konsumenten, eftersom det kan vara så att konsumenten själv har orsakat felet. Men byggarens ansvar finns även efter tvåårsgränsen. Det enda som skiljer är att konsumenten då har bevisbördan för att felet förelegat redan vid slutbesiktningen eller då arbetena avslutades. Men av § 61 i konsumenttjänstlagen framgår att näringsidkarens felansvar sträcker sig upp till . Jag vill också säga något om historiska arrenden. Med historiska arrenden avses mark som arrenderats av samma släkt i flera generationer. Både , socialdemokrat, och , , har motionerat i ärendet, och jag förstår deras utgångspunkt. Motionsyrkanden med liknande inriktning har behandlats av utskottet vid tidigare tillfällen. Sedan det i utredningen arrenden föreslagits ett friköp av historiska arrenden har egendomsrättigheterna i grundlagen förstärkts. Frågan är dock fortfarande under beredning i , och det finns ingen anledning att föregripa denna beredning här i kammaren. Avslutningsvis vill jag också ta upp frågan om kreditsäkerhet i byggnader på annans mark. Innehavare av byggnader på ofri grund har sämre möjligheter än vanliga fastighetsägare att utnyttja sin egendom som säkerhet vid lån. Frågan har utretts av . Den socialdemokratiska regeringen har vägt fördelarna mot nackdelarna och funnit att riskerna överväger. Förslaget skulle kunna innebära en risk för en ökad privat jorddelning, vilket kan leda till markpolitiska problem, och en panträtt i registrerad nyttjanderätt skulle under alla förhållanden inte få samma säkerhetsmässiga valör som panträtt i fast egendom eller tomträtt. Det finns därför knappast anledning att anta att byggnadernas ägare normalt skulle kunna minska sina lånekostnader i någon mera betydande mån genom att upplåta panträtt i registrerad nyttjanderätt. Regeringen skriver också att det inte går att vara säker på att statens initialkostnader för ett nytt system över huvud taget kommer att kunna finansieras. 68 () replik: Jag vill ställa en fråga med utgångspunkt från det exempel som jag väldigt kort redovisade i mitt anförande med det äldre paret som har bott i sin villa , mannen avlider och änkan säljer huset. Med nuvarande regler följer ett ansvar för fel, speciellt dolda fel, . Det finns många möjligheter att ersätta detta med en försäkringslösning, och det är den jag pläderar för. Min fråga är då: Kan inte Socialdemokraterna se att det skulle vara en fördel för denna änka att kunna komma ifrån ansvaret med en försäkringslösning som dessutom skulle kunna vara till fördel för köparen? 69 REZENE TESFAZION (s) replik: tycker vi socialdemokrater att de regler som finns är tillämpliga och rätt. Det är klart att det kan finnas undantag, men allmänt sett är de regler som finns tillräckliga. 70 () replik: Vi är naturligtvis inte alls överens på den punkten. Jag är ute ganska mycket i våra domstolar i det här landet. Jag har alltid tagit upp en fråga med domare: typ av tvistemål är det vanligaste i svenska domstolar? Det vanligaste målet är en tvist mellan köpare och säljare, en tvist mellan en köpare och en mäklare eller en tvist mellan en köpare och en besiktningsman som har varit anlitad i samband med ett fastighetsköp. Vi har oerhört många tvister vid våra domstolar. Tycker inte Socialdemokraterna att man ska göra något åt en situation när man kan konstatera att den leder till så många tvister i våra domstolar? 71 REZENE TESFAZION (s) replik: Mina kunskaper är inte att det är så många tvister. Därför tycker jag fortfarande vi har olika meningar i det här fallet att lagarna är berättigade just för . Det är en diskussion om att det finns många tvistefrågor när det gäller köparen och säljaren. Det är klart att det kan finnas, men , som sagt, är de här lagarna rättvisande och ger rätt till både säljaren och köparen i det här sammanhanget. 72 () replik: Jag var inte riktigt nöjd med inlägget vad gäller friköpande av de historiska arrendena. Jag är faktiskt lite förvånad, minst sagt, för det har gått vi debatterade den här frågan sist. har den ju debatterats . Ännu längre än min ålder, höll jag på att säga. Därför undrar jag om ni i Socialdemokraterna här i verkligen inte har tagit någon ställning i den här frågan. Ni kan ju inte bara hänvisa till regeringen eller till att äganderätten har förstärkts. Det tycker jag inte räcker. Jag vill faktiskt ha en förklaring av er socialdemokrater om vad ni tycker i den här frågan. Tycker ni att folk ska kunna få friköpa de historiska arrendena? Det är ju inte så många. Det känner Rezene Tesfazion till. Regeringen har ju inte kommit fram med något förslag, men jag kunde väl i alla fall förvänta mig att Socialdemokraterna skulle säga att de minsann tycker precis som . 73 REZENE TESFAZION (s) replik: Nej, det gör vi inte, , inte just angående den här frågan. Jag har i mitt anförande försökt hänvisa till frågor och även friköpsfrågan. Det är som du sade inte många som har problem i de här frågorna, utan det är ett fåtal. Vi vet att det finns institutioner som till exempel kyrkan, universitet och även staten som äger de här frågorna, men det finns inte krav i de här frågorna när det gäller friköp. Det är klart att det finns tvister och att det finns vissa människor som frågar efter det här. Äganderätten är en principfråga för mig. Vi hänvisar till den feodala historiska strukturen som vi har haft i det här landet för länge sedan. Men jag tror att de här frågorna som vi hänvisar till den feodala strukturen är överspelade när det gäller äganderätten och marknadsekonomin. 74 () replik: Jag hade hoppats att Rezene inte skulle fortsätta att trycka på äganderätten. Det är ju frågan hur man ska se på det här historiskt. Jag trodde att ett vänsterperspektiv måste vara att ta ställning för dem som har brukat marken och levt där i generation efter generation framför godsägarna som lever i extrem rikedom i många fall. Rezene tog upp det själv. Det finns institutioner som kyrkan, universiteten, staten och så vidare som har gått med på att försälja egendomen. I många fall har man gått med på att arrendatorerna har fått köpa marken. De som stenhårt går emot detta är ju stora godsägare, framför allt i . Jag är tydlig med att tar parti för de oftast små lantbrukarna arrendatorerna som befinner sig i ett väldigt grovt underläge. Det är inte särskilt sjyst att prata om äganderätten. I deras fall har det handlat om att få äga det som de har brukat och skött i generation efter generation. 75 REZENE TESFAZION (s) replik: Visst finns det aktörer som har kommit överens i de här fallen. Det är bra. De här gårdsärendena är fortfarande under beredning. Även om det har tagit är det berättigat att ge chansen även till det fåtal människor som kräver friköp. Det är fortfarande berättigat att bereda frågan. Jag är överens med regeringens förslag och inställning till detta. Det gäller ett fåtal människor. Den principfråga som jag citerade är äganderätten och den är viktig i det här sammanhanget. 76 (): Jag vill börja med att göra ett tillrättaläggande. Jag vill från sida bifalla reservation nr 1. Vi ansluter oss till reservation. Det gör vi eftersom vi själva har en motion, L280, och innehållet i den överensstämmer med de krav och önskemål som har framfört. Vi har däremot inte yrkat bifall i utskottet till den motionen. Vi tycker att det finns starka skäl att göra en översyn av jordabalken 4 kap. 19 §. Vi är säkert många som får ta del av vad det innebär med de oklara reglerna. Det är en katastrof för ett ungt par som köper sitt första hus och sedan upptäcker dolda fel som ingen vill stå till svars för. Det kan vara dolda fel som det har varit svårt att upptäcka och det kan vara svårt att jämföra vad värdet på huset skulle vara i förhållande till en annan fastighet. Det finns alla skäl att verkligen göra en översyn av detta också för att undvika belastning på domstolarna. Det är både kostsamt och tidsödande och tär på krafterna hos dem som drabbas av detta. Det handlar ju om väldigt stora pengar. Fastighetsköp är för många den största affär man gör. Jag yrkar bifall till reservation nr 1. 77 (): Ja, nu står jag här i talarstolen igen för att tala om vikten av att vi äntligen ska ha modet att fullfölja det beslut som riksdag tog . Jag pratar om friköp av historiska arrenden. är ett av världens mest utvecklade länder när det gäller demokrati, jämställdhet, offentlig insyn och andra saker som vi förknippar med ett modernt samhälle. Jag tycker därför att det är lika häpnadsväckande som oförståeligt att vi fortfarande har kvar rester av det gamla feodalsamhället rester som är direkt odemokratiska. Det handlar om rätten, eller snarare avsaknaden av rätten, för jordbruksarrendatorer att friköpa de gårdar som man i genrationer har bebyggt, bebott och brukat under adligt förmyndarskap. Det kan inte vara rätt att generationer brukare av självständiga gårdar som hamnat under fideikommiss med flera historiskt betingade ägarkategorier ska vara fråntagna rätten att på fri grund kunna utveckla sina jordbruk. Arrendatorerna har själva fått svara för samtliga investeringar. De har fått svara för och därmed bära den totala företagsekonomiska risken för växtodling och djurhållning. Det värde som arrendegårdarna representerar för jordägarna har ju skapats genom det arbete som arrendatorerna och deras släkt har utfört och genom de ekonomiska uppoffringar som de gjort. Inget annat land i har sedan demokratin infördes tillåtit en fortsatt osjälvständighet för en jordbruksbefolkning under ett feodalt grundat ägarsystem. I och andra nordiska länder har man gjort något åt detta och infört en laglig rätt till friköp av historiska arrenden. I gjorde man detta . Detta är något som vi inte kan vara stolta över, men det är inte för sent att göra något åt det. Det har gjorts vissa frivilliga överenskommelser där arrendatorer av stat och kyrka har getts rätten att köpa loss det land som man har brukat . Men kartläggningar visar att förhållandet är tvärtom för adel och storgods. De medger i princip inga friköp . Däremot har jordägare på flera håll chockhöjt arrendeavgifter. Krav på både 50- och 100-procentiga höjningar av avgifterna har förekommit. har det också förekommit rena indragningar av till storgods från arrendeställen, även med välrustade ekonomibyggnader, i det uppenbara syftet att komma i åtnjutande av EU-bidrag. Denna fråga har stötts och blötts här i , men vi har tyvärr inte lyckats komma till skott, trots att det med stor majoritet togs ett beslut om att avskaffa denna kvarleva. Det var ett beslut som väckte förhoppning, inte minst hos den yngre generationen arrendatorer. Många unga vägrar att ta över jord för att stå under adligt förmyndarskap så som deras föräldrar har gjort. De känner olust att gå in i ett system som de anser hör det förgångna till. arrendekommitté följde upp beslut genom att enhälligt förorda en friköpslag som skulle omfatta bönder under adeln, Kyrkan, och universiteten. Det känns både tungt och trist att konstatera att vi nu fortfarande inte har infört friköp av historiska arrenden. Det senaste som har hänt i frågan är att gav i uppdrag att frågan om historiska arrenden skulle utredas på nytt. Det är en utredning som har varit föremål för beredning i . Det som är oroväckande är om man väljer att lägga locket på i detta ärende och om man i så fall bygger sitt ställningstagande på slutsatsen i den här utredningen. Utredningen slog fast att det inte fanns tillräcklig anledning till att lagstiftningsfrågan ska utredas på nytt. Och det är ingen tvekan om att vi alla kan instämma i detta. Frågan har faktiskt blivit ordentligt utredd, och den har som sagt var redan stötts och blötts här i under en . Däremot kan jag inte instämma i utredningens slutsats när man hänvisar till att de som drabbas är så få att man inte behöver göra någonting. Det är oerhört tveksamt att resonera på det sättet. Och jag undrar vad vi skulle få för samhälle om vi skulle föra samma resonemang så fort det handlar om minoritetsgrupper. Det har också förekommit nya alarmerande saker efter det att den här utredningen kom. Något som bekymrar arrendatorerna är en häpnadsväckande dom mot dem. Det var några arrendatorer som hade haft sin gård i fyra generationer, och den femte generationen var beredd att ta över. Sonen i familjen hade hela livet varit inställd på just detta. Av någon anledning motsatte sig greven detta. Och trots att verksamheten bedrivs på nästan och att man hade börjat ta flera nya grepp kom man fram till att verksamheten inte var utvecklingsbar. Om inte närmare räknas som utvecklingsbart faller av alla arrendatorerna på detta. Detta är en otroligt allvarlig dom för i princip de flesta arrendatorer. Ett annat problem som har dykt upp och som också är alarmerande är att jordägare försöker komma åt kontrollen av de stödrätter som tillhör brukarna. Det är för brukarna och absolut inte för jordägarna. Men här har det också dykt upp ett problem. En tredje sak som man också har börjat märka av är att banker har börjat kräva större säkerhet för kredit. Det är något som också har drabbat flera arrendatorer som inte äger sin egen fastighet. Denna aggressiva attityd som man har börjat märka hos adeln och storgodsägarna gör mig och inte minst arrendatorerna djupt oroade. Detta gör inte att de blir mer benägna att självmant bevilja friköp, utan det ger snarare signalen att de inte ens godkänner att släktingar tar över. Jag tycker att det är dags att vi vaknar och börjar reagera och faktiskt tar till oss vad som håller på att ske eftersom tiden definitivt håller på att rinna ifrån oss. Ska det finnas några kvar att rädda över huvud taget när det gäller enskilt ägande är det hög tid att slutligen beslutar om friköp av historiska arrenden. Denna fråga kan tyckas liten, och vi har, som sagt, tidigare hört att detta inte berör så många. Men för dem som det berör har det en enorm betydelse. Avslutningsvis skulle jag vilja vädja till lagutskottets ledamöter: inte denna fråga sopas under mattan och framför allt inte med motiveringen att detta berör bara ett fåtal eller att ägarrätten skulle vara ett jätteproblem. Här är man nämligen inte överens inom juridiken. Det får vi inte glömma. Jag tycker att det är dags att vi i faktiskt inför något som man i gjorde , det vill säga en laglig rätt till friköp av historiska arrenden. I detta anförande instämde (). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 8 § Förmynderskap och föräldraskap Föredrogs lagutskottets betänkande 2005/06:LU9 Förmynderskap och föräldraskap. 78 (): I lagutskottets betänkande 9 behandlas 40 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . frågor är mycket viktiga i människors vardag, och civilrätten kommer alltmer i fokus. Detta betänkande handlar om viktiga frågor som förmyndare, god man, ensamkommande barn, adoption, föräldraskap, könsneutrala författningar, assisterad befruktning med mera. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden med hänvisning till tidigare ställningstaganden från sida. I betänkandet finns 14 reservationer och 2 särskilda yttranden. 79 (): Jag får säga som min kollega : Även detta betänkande är en favorit i repris. Betänkandet är tudelat. Det handlar dels om förmyndare och gode män, dels om föräldraskapets olika aspekter. När det gäller förmyndare och gode män kan man tycka att vi antingen skulle ha kunnat lägga denna debatt bakom oss eller i vart fall ha kunnat diskutera detta med utgångspunkt i en proposition. Utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare överlämnade sitt betänkande. Betänkandet har remissbehandlats, och regeringen har meddelat att man först avser att avlämna en proposition i ämnet. Jag anser det inte vara försvarligt att man ska behöva vänta innan regeringen lägger fram förslag till förbättringar av lagstiftningen när det gäller sådana viktiga frågor. När regeringen uppfattar att frågan har mer medial bäring går det att handlägga lagändringar betydligt fortare. lade fram sitt betänkande , och regeringen har aviserat att en proposition kommer att läggas fram . Det går om man bara vill. Vi moderater står bakom det mesta i betänkandet, men jag anser att det är viktigt att gode män för ensamkommande barn förordnas . Det är viktigt att vi som lagstiftare är tydliga när vi slår vakt om dessa barn. Det är bättre att bestämma gränsen och öppna för undantag om synnerliga skäl föreligger än att som låta det vara ett tolkningsutrymme när det gäller vad som är skyndsamt. För den saktmodige är skyndsamt , medan det för andra kan vara just . Ett tydligt tidskrav tvingar också kommunerna att ha en viss beredskap. De rapporter som vi får om ensamkommande barn inger oro. Ett allt större antal barn försvinner vidare ut i världen utan att vi i vet till vilken tillvaro. En snabb kontakt med en ansvarig företrädare kan därför vara av yttersta vikt för dessa barn. Det kan också vara så att de vill avbryta sin resa och verkligen stanna i . Jag ska nu övergå till betänkandets andra del som gäller föräldraskapet. Den moderna tekniken har utvecklat våra möjligheter att positivt fastställa föräldraskap. Det innebär att vi inte som tidigare bara kan utesluta eller i bästa fall uppnå en viss grad av sannolikhet för att en viss person är förälder till ett barn. Ofta gällde det fadern. Med modern kan vi med en mycket hög grad av säkerhet fastställa att en person är förälder till ett barn. Denna nya kunskap väcker naturligtvis nya frågor. När tekniken var osäker och oprecis var det naturligt att man begränsade antalet personer som hade rätt att föra talan om faderskap. Med modern teknik som ger positiva utfall är det naturligt att vi utvidgar kretsen för vilka som kan väcka talan. Vi anser att det är viktigt att ingen felaktigt förklaras vara far till ett barn. När det gäller faderskap som följer av faderskapspresumtionen i samband med äktenskap har lagstiftare gjort en avvägning vad gäller talerätten för den avlidna mannens maka och arvingar mellan de olika intressen som gör sig gällande. När det gäller faderskap som är en följd av en faderskapsbekräftelse har inte motsvarande avvägning gjorts av talerätten för mannens änka och arvingar. När det gäller faderskap som fastställts genom dom måste rättsläget anses vara osäkert. Vi vill därför att regeringen tillsätter en utredning som genomlyser de olika aspekterna i denna fråga. När jag läste juridik i lärde jag mig ett fåtal latinska sentenser, bland annat att mater serta est, som ska uttydas: modern aldrig är i tvivelsmål. Denna historiska sanning är inte i denna föränderliga värld lika entydig. Vi anser därför att det finns skäl för en revision av reglerna för hävande och fastställande av föräldraskap. Vidare finns det behov av att i större utsträckning kunna använda blodundersökningar för att fastställa föräldraskapet. Det måste dock lagregleras, varför vi anser att regeringen bör återkomma till med lagförslag i frågan. Vi kan konstatera att regeringen har aviserat att man ska komma med ett sådant förslag . Vi tycker att det är bra. Vi vill avvakta och se vad det handlar om. Slutligen anser vi att adoptionslagstiftningen bör ses över. Ett antal ändringar bör komma till stånd, bland annat bör 25-årsgränsen för att bli prövad som adoptivförälder ses över. Jag yrkar bifall till reservation 3 under punkten 2. 80 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 5 i lagutskottets betänkande nr 9, som rör förmynderskap och föräldraskap.