prot · GT0992 · 2006-03-22 00:00:00 — Beträffande EU:s grannskapspolitik och alla bilaterala avtal håller jag med om att vi, oavsett vilka staterna är, ska vara tydliga med vad vi vill åstadkomma. Men återigen: Vi måste alltid arbeta så att vi når framgång. Det är ingen poäng att ha ett arbetssätt som leder till att man inte når framgång. Det är trots allt målet vi vill uppnå. Jag har sedan i stort sett ingående följt Barcelonaprocessen och deltagit i alla de parlamentariska mötena och i många andra möten också. Därför vet jag att vi har fått i gång en mycket bra dialog, och kommer vi väl att befinna oss i en dialog då vi också kan börja ta upp de svåra frågorna. Vi har byggt upp ett sådant förtroende att vi även kan ta tag i de svåra frågorna. Hitintills har vi hunnit dit att syriska parlamentariker kan skälla ut israeliska parlamentariker, och att israeliska parlamentariker svarar med samma mynt. Det är en väldigt tydlig dialog som pågår mellan parterna, och jag tror att det är nödvändigt. Alla gör verkligen klart var de står. är det säkert dags för oss att lyfta fram kvinnors situation. Det gör vi redan. jobbar med det. Hon är med i det här sammanhanget. Men vi lyfter också fram andra frågeställningar. Vi har som är en frågeställning som är aktuell just . Vi ska egentligen granska respektive avtal med respektive land och därmed ha en chans att ta upp sådana frågor. 94 () replik: Det här var spännande, . Jag ser rubriken framför mig: slaktade EU:s nya grannskapspolitik. Det är precis det du har gjort. Det är märkligt att inte lyfta fram möjligheten till ett samarbete med de länder som faktiskt tar steg i processen mot respekt för mänskliga rättigheter och demokrati och att belöna det med bilaterala handelsavtal och annat. Men jag ser rubriken framför mig. Den andra frågan, som jag inte hann ta upp förra gången, handlar om detta med yttrandefriheten. Jag blir faktiskt väldigt upprörd när jag hör att du säger att befinner sig på ett sluttande plan därför att vi har värnat yttrandefriheten också när det gäller de vämjeliga, avskyvärda, fula, förkastliga, och så vidare, Muhammedkarikatyrerna. Vi har värnat yttrandefriheten. Det har liberaler gjort var ungt. Vi har slagit vakt om friheterna till religion, yttrande, demonstration och tryck. Vi gör det också , . Sedan är det upp till varje individ att välja bort de här avskyvärda bilderna, att välja bort magasinen och tidningarna och tidskrifterna som publicerar dem. Men det är inte upp till en regering att skicka ut sina tjänstemän för att släcka ned leverantörers hemsidor och annat. Eller var går gränsen? Jag tycker att Socialdemokraterna befinner sig på ett sluttande plan när man säger att det är okej. Ska vi nästa gång förbjuda att en tidning eller en publikation utges? Ska vi ställa till med bokbål om någon trycker en bok som inte faller oss i smaken för att bilderna är fula eller anskrämliga eller karikerar en religion? Här säger att har framställts med en bomb på huvudet. Ja, det är riktigt. Det är en avskyvärd bild, men jag har sett avskyvärda bilder av på korset med knivar i händerna. Det är ingen som har reagerat. Det är framför allt inga kristna som har tuttat eld på muslimska eller andra beskickningar runtom i världen eller tänt eld på flaggor eller vanhelgat nationella vapen. Det finns en anständighetsgräns någonstans, och den har definitivt passerat när han säger att befinner sig på ett sluttande plan i denna fråga. 95 () replik: Jag brukar inte använda mig av slagordspolitik eller rubrikpolitik, men du har börjat ditt anförande, , med att hävda att du ser rubriken framför dig. Och jag kan gärna se rubriken framför mig om att befinner sig på ett sluttande plan. Det kommer att sluta med ett elände om man fortsätter på det sättet. Du sade i ditt anförande att man skulle vara väldigt kritisk om det kunde få våldsamma effekter. Om man placerar en bomb på huvud borde du, med den religiösa kunskap som jag vet att du besitter, kunna läsa den bilden, se vad den talar om, nämligen att muslimer är terrorister. De kan skjutas, och dem kan man begå våld på. Bilden är ingenting annat än en tydlig våldsam betraktelse. Den som inte begriper det försöker försvara yttrandefriheten på ett sätt där man överskrider gränser. Det är klart att man ska försvara yttrandefriheten, men man måste faktiskt ha rätt att säga att det med den också följer ett ansvar. Jag tror att är naivt om man inte inser att det med rättigheter också följer skyldigheter och i det här fallet ett ansvar. Där har vi helt olika syn. Så är det. 96 (): högtidlighöll vi på olika sätt minnet av de fruktansvärda bombningarna av den kurdiska staden i norra där 5 000 människor gasades ihjäl av den irakiska regimen, av . Jag gjorde det . Och ett av de stora högtidlighållandena i arrangerades av . Det visar att det sker förändringar. är i en av arrangörerna för att högtidlighålla minnet av Halabjabombningarna, ett av regims fruktansvärda brott mot mänskligheten. Men är skört. invaderade och deras allierade. En majoritet i den här kammaren är överens om att det var en olaglig invasion, en folkrättsvidrig invasion med ockupation som följd. Ockupationen är över, men det var fel att invadera. Det var fel att ockupera. Det begås fortfarande grova kränkningar av mänskliga rättigheter i . Säkerheten är svag. Det är väl ett för svagt uttryck, men det är ett fruktansvärt dåligt säkerhetsläge i . Det är också väldigt svårt att införa demokrati uppifrån, kanske framför allt med bomber uppifrån. FN måste in i . FN har ett ansvar. Världssamfundet har ett ansvar. Men har fortfarande ett ansvar. De invaderade och ockuperade folkrättsvidrigt. Då har man också enligt folkrätten ansvar för att säkra och stabilisera det land som man har ockuperat. kan inte vända ryggen och lämna. måste lämna, men man har också ansvar för säkerheten, och FN måste komma in. bistår på många sätt arbetet för att säkra situationen i . Vi gör det med bistånd, minröjning, infrastruktur och ett arbete för mänskliga rättigheter och demokrati. Vi gör det också på ett mänskligt plan. I har en stor del av befolkningen rötter i . De tvingades på flykt från och har fått en i . bidrar de till dialogen. De bidrar till att bygga upp sitt forna hemland. Men de är också jätteviktiga i dialogbygget. De har rötter både i , till stora delar i de kurdiska delarna, och i den svenska traditionen. Det är ett viktigt redskap som vi kan använda i relationer, i dialoger och i demokratibyggande. Jag skrev i mina anteckningar: är på väg. Jag vågade inte skriva rätt väg. Diktatorn är störtad. Man har genomfört val, hyfsat bra val. Men jag vågar ändå inte skriva på rätt väg för säkerhetsläget är så otroligt instabilt. Och det är jätteviktigt. Utvecklingen i är jätteviktig. Går det åt rätt håll? Värnas de mänskliga rättigheterna? Får FN ett större inflytande? Då kan vara ett föredöme och en viktig del i utvecklingen i hela . Men går det i fel riktning med ökade konflikter, med mer vapen i omlopp, med splittringar mellan regioner och religioner och med uppslitande konflikter kan det också påverka hela regionen och vår relation till regionen. Jag ser ändå positivt på det. Det har genomförts val, och parlamentet börjar arbeta. Det regionala parlamentet i norra , det kurdiska parlamentet, är ett föredöme. De delarna av är också lugnare, stabilare och säkrare. Stabiliteten i är viktig i sig, men den är också viktig för relationen och dialogen. Om den inte uppkommer är det ett hinder för vår relation med den muslimska världen, precis som . 3,7 miljoner flyktingar har bott i flyktingläger i generationer, . av befolkningen på lever under fattigdomsgränsen. bidrar med utvecklingsbistånd och humanitärt bistånd till och med ganska mycket pengar, , och till Unrwa med . Jag var första gången i de palestinska områdena för . Känslan att gå in i ett flyktingläger och möta människor som lever som om det var och det är det ju deras riktiga hem var stark. De lever i flyktingläger, de lever i en flyktingsituation, och de har gjort det i generationer. Jag passerade en gränsövergång som också gav en väldigt stark bild. Unga israeliska soldater satt i en vaktpostering med stora vapen i knäet jag vet inte vad det var för sort. De dinglade med benen, såg lite trötta ut och hade säkert gjort någonting roligare. Vi går över gränsposteringen med taggtråd runt sidorna, det är mörkt och lampor som rör sig över hela området. Det gav en väldigt stark bild hos mig av hur det är att leva i ett ockuperat land. är gränsen hårdare. Den består av en mur. Den så kallade säkerhetsbarriären, en mur med elektrifierade stängsel som har byggt runt är hemsk. Den är hemsk av två skäl. Ett är humanitärt naturligtvis. Det är svårt att få mat och att komma till arbetet. Det förhindrar människor att få utbildning. Den stänger in enklaver. Det är en förnedring att stå och köa för att bli granskad av en israelisk soldat för att få komma till arbetet. Det är samma sak när man ska hem. Och den tar tullar. Den omöjliggör en ekonomisk infrastruktur som fungerar. Den är också hemsk som symbol. Den blir en symbol för hur hög och stark konflikten mellan och är. Det är inte en slump att många palestinier kallar den för apartheidmur. På ockuperad mark strider muren mot folkrätten. Det är vi överens om i den här kammaren. Men det finns trots detta öppningar i muren. Vi i utskottet välkomnar tillbakadragande från , dock med en viktig bisats att vi förutsätter att detta är ett första steg i ett helt tillbakadragande från de ockuperade områdena. Det genomförs fria och rättvisa val på de palestinska områdena. Utskottet menar att vägen till fred och lösning är förhandling via den färdplan för fred som är upprättad och att båda parter ska komma tillbaka till förhandlingsbordet utan villkor. Lösningen av är viktig för hela regionen. Den är viktig för samarbetsklimatet. Den är viktig för att underlätta en utveckling av demokrati, stabilitet och ekonomisk tillväxt i hela regionen. Genom en förhandlingslösning och en fredlig lösning i och kan man också se möjligheter i andra delar av regionen. Jag vill citera ett litet stycke ur utskottets betänkande och övervägandena, där vi säger: Auktoritära regimer i använder som ursäkt för att inte genomföra de reformer som är nödvändiga för demokrati och för att tillgodose de mänskliga rättigheterna. En lösning av konflikten skulle beröva regimerna denna möjlighet. Det tycker jag är ett viktigt skäl. Konflikten i sig är viktig att lösa men också att auktoritära regimer runtom i regionen använder den som slagträ. Så länge konflikten pågår säger sig ha rätten att använda undantagslagar och döma journalister till fängelse i en krigsrätt, vilket är fullständigt oacceptabelt. De använder ockupationen av 1967 som argument. Stabilitet och demokrati i , ett fritt och fred mellan och är viktigt i sig, men utskottet anser också att det skulle underlätta demokrati i regionen och förbättra för att använda utskottets rubrik vår relation till den muslimska världen i EU:s grannskapsområde. Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkande UU8 och avslag på samtliga reservationer. 97 () replik: Jag inser att tiden rinner iväg här så jag ska försöka hålla det väldigt kort. Jag kan instämma i väldigt mycket av det sade i sitt anförande. Men eftersom jag har en annan syn på , anser att är ockuperat och att det är ett folkrättsbrott vill jag ställa en fråga till . Du nämnde att inte kan lämna utan att man som ockupationsmakt på ett ockuperat område enligt folkrätten har ett ansvar för att stabilisera. Anser du då att är ockupant, eftersom man har de skyldigheterna enligt folkrätten? Eller är det inte ockuperat? Det är den första frågan. Den andra frågan är om verkligen tror att det går att stabilisera situationen i så länge finns kvar. Där måste man också ha med sig historien. ockuperade inte för att man ville införa demokrati. Det var fråga om massförstörelsevapen som inte fanns. stödde han förde ett krig mot . stödde med den regimen och med de brott mot mänskliga rättigheter som begicks då. har också emellan bombat emellanåt eftersom man har haft sina zoner. Det har också drabbat civila. Det är för mig tydligt att det är omöjligt så länge finns kvar att stabilisera och påbörja en demokratisk utveckling. Hur ser på den frågan? 98 () replik: Det var möjligt att jag uttryckte mig slarvigt. Jag anser att det inte är en ockupation. Men genom det sätt man invaderade och ockuperade landet har man fortsatt ett folkrättsligt ansvar att säkra och stabilisera. Jag tycker att det är respektlöst mot de irakier som och jättelänge har fått gå till valurnorna och genomfört fria val att inte erkänna det, att fortfarande kalla det för ockupation. Det var möjligt att jag uttryckte mig slarvigt. Kan stabiliseras så länge finns kvar? Det är en knivig fråga, skulle man kunna säga. Vi säger i betänkandet att ett av problemen är att invasionen av förstärkte en bild av att västvärlden vill införa demokrati uppifrån och med bomber. Det tror inte utskottet är rätt väg. Därför tror vi att världssamfundet behövs starkare. Men vi tycker att har ett ansvar. Vi kritiserar ganska starkt den amerikanska politiken i , men vi tycker fortfarande att de har ett ansvar. 99 () replik: Den här diskussionen kommer vi säkert att fortsätta. Anledningen till att vi från Vänstern också tycker att det är så oerhört viktigt att fortfarande säga att det är en ockupation är inte att vi saknar respekt för människor som gick och röstade och hade ett val. Om man tittar på opinionsundersökningar finns det en majoritet i bland befolkningen som säger att man vill att ska lämna för att man själv ser det som en ockupation. är det som är den militära stormakten. Vad är det som förhindrar att man gör det här en gång till mot FN? Man går in, man ockuperar området och man ser till att det tillsätts en regering. Man kan ha synpunkter på hur pass legitim regeringen är. Man får sedan en fråga från regeringen och blir ombedd att stanna kvar. Då säger omvärlden att nu har ockupationen upphört. Vi kan tänka oss att detta skulle ha varit som fanns och om återigen skulle bli en militär stormakt. Tänk om skulle gå in i länder mot FN, utan FN-mandat befinna sig på marken med stark militär kraft och se till att en regering tillsattes och sedan bli ombett att stanna kvar för att hjälpa till att rensa upp bland de terrorister som finns kvar! Skulle omvärlden acceptera det? Det tror jag inte. Och det med all rätt, för det är en farlig väg som man är inne på. Detta beror alltså inte på att vi inte har någon respekt för irakierna som trots allt gick och röstade, utan på utvecklingen av krigspolitik. Vi ser att det är en oerhört stor risk som man tar när man i efterhand godkänner de attacker som har gjort även utan FN-mandat. 100 () replik: Det är riktigt som säger. FN-mandatet är definitionsmässigt, men det finns en inbjudan, och finns på den inbjudan med någon form av FN-mandat. Vi vill att världssamfundet samlat tar ett större ansvar för , men vi tycker inte att bara kan gå in och ockupera ett land, vända det ryggen och gå därifrån. Sedan får alla vi andra ta hand om effekterna av det. Det är inte sjyst. Det finns jättemycket våld i , och det begås fruktansvärda brott mot de mänskliga rättigheterna. De begås till stor del av och dess allierade. Det är klart att vi vänder oss mot det. Det står tydligt i betänkandet. frågar hur utvecklingen kommer att fortsätta och hur man kan hindra en sådan här utveckling. Mitt enkla, tråkiga svar är: Genom att stärka FN. FN har en massa brister och problem, men det är det enda samfund vi har där alla världens regeringar kan samlas. Det är den enda garanten mot att ännu mer får vara världens egen polis. Ett starkt FN är den enda garanten mot att någon makt tar sig mer utrymme än vad världssamfundet tycker är rimligt. Ett stärkt FN är alltså vad vi behöver. 101 () replik: Jag tycker att det är intressant att höra och för en gång skull tydligt uttrycka att det är viktigt med det svenska demokratibiståndet till . Det tycker jag har varit alldeles för svagt uttalat från regeringens håll. Även om det tydligt har funnits där så har man inte velat tala högt om det. ifrågasätter om är på rätt väg, eller frågar sig på vilken väg. Jag ska ta upp en karikatyr så här i karikatyrernas dagar från . Jag beskriver hur den ser ut. Det är tre ormar i en ring som äter på varandra i ändarna. Innanför ringen finns Bush och Blair, och de säger: is not falling apart, its coming together. Vi behöver också finnas inuti den här ringen så länge de här ser ut som ormar. Däremot behöver vi finnas inuti ringen mycket mer utan vapen. Hon kallar den för muren och säger att den är hemsk av två skäl. Jag tycker att det finns ytterligare ett skäl, som saknas. Det är ett viktigt skäl, nämligen att barriären förhindrar terrordåd mot . Det nämns inte. Jag blir ganska skrämd när jag hör att parterna måste komma till förhandlingsbordet utan villkor. Ska förhandla med en terrororganisation som vill utrota existens? Jag skulle vilja se den svenska regering, eller någon regering över huvud taget i en demokrati, som skulle vilja sitta mitt emot någon som inte erkänner ens existens och som dessutom vill döda en. Det är självklart att man måste sätta upp villkor för Hamas, också . 102 () replik: För att börja med muren så brukar borgerligheten hävda att man i har sagt att den är olaglig. Ja, det är riktigt. i har sagt att den är olaglig. Ja, det är riktigt. Men de facto står muren där på ockuperat territorium. Om man bygger en mur runt sitt eget land så får man göra det. Det är helt okej det får var och en göra. Även om det inte är så himla trevligt mot grannarna så får man väl bygga en mur om man tycker att det är bra. De facto står den där. Ganska snabbt efter det att muren byggdes upp byggdes det upp en infrastruktur runtomkring den som gör att man får känslan av att den nog kommer att stå där . Åtminstone som murens sträckning är nu och som man bygger så skär man av från resten av . Det är klart att det är ett problem i och med det som vi och kvartetten säger är en tvåstadslösning med östra som huvudstad i en palestinsk stat. Dessutom finns det nya bosättningar med en stark infrastruktur innanför muren. Muren säkerhetsbarriären är ett av de stora problemen. Den har hindrat terrordåd, men det hade den gjort även om den inte hade funnits inne på ockuperat område. När det gäller villkoren säger vi och det står tydligt i utskottets betänkande att parterna ska komma till förhandling utan villkor eftersom förhandlingen i sig är viktig. Det står också att utskottet menar att Hamas måste öppna för ett erkännande av existens och upphöra med vålds- och terrorhandlingar samt att en ny regering måste respektera ingångna avtal. Det är ganska tydligt, tycker jag. Det viktiga för mig är att det är det palestinska folket som har valt Hamas. Fria och rättvisa val har genomförts, och vi kan tycka vad vi vill om det men folket har valt sina företrädare. De företrädarna måste motparten respektera. 103 () replik: Det är självklart att motparten måste respektera dem. Vi måste alla respektera de demokratiska valen i och att Hamas har vunnit där. Det vi kan säga som är positivt är att det var ett väldigt demokratiskt val deltagande. Men vi måste fortfarande ha rätten att ställa krav på Hamas. Jag skulle vilja titta lite bakåt. har gett långvarigt bistånd, som mycket tydligt säger, till att stötta de palestinska områdena . Vi har stöttat och hans korrupta regim under jag vet inte hur . Men det intressanta är att har stöttat och hans korrupta regim utan krav på reformer. När det gäller allt annat bistånd som utgår från Sida ställs det alltid krav på reformer för ett land. Det ska uppfylla vissa villkor. Det handlar om mänskliga rättigheter, det handlar om noll korruption, det handlar om transparenta rättssystem och så vidare. Men i fallet är det ett undantag. Det är någonting här som jag inte riktigt blir på det klara med när det gäller Socialdemokraterna. Det är en långvarig känsla av att får göra lite som man själv vill utan reformer därför att vi måste stötta dem i alla fall. Så tycks Socialdemokraterna tänka. Kan vi då inte se att det här inte blev riktigt bra? Det blev katastrof, för att tala klartext. Det blev en korrupt regim med alla våra biståndsmiljoner. Ska vi då fortsätta på samma sätt igen när vi nu ser ett nytt parti? Folket tycker själva inte om . Folket har självt i demokratiska val röstat bort . I stället får vi Hamas. Ska vi då fortsätta på samma inslagna väg utan att lära oss någonting av historien? Jag tycker att det är helt otroligt. Ser inte ni den farliga utvecklingen? 104 () replik: Det är inte så, , att Sida har något annat mandat på de palestinska områdena än man har på andra ställen där vi har utvecklingsbistånd. Det är inte sant. Sida har precis samma regleringsbrev som man följer oavsett var man ger utvecklingsbistånd. Det gäller även det humanitära katastrofbiståndet. Naturligtvis arbetar vi mot korruption; det är jätteviktigt. Jag är ganska övertygad om att korruption var ett av skälen till att Hamas vann valen i . Det fanns säkert massor av skäl, men jag tror att det var ett av dem. Jag tycker att det är jätteviktigt att vi fortsätter ett utvecklingssamarbete med de palestinska myndigheterna. Men det ska vara med de palestinska myndigheterna, och inte med Hamas. Vi har ett utvecklingssamarbete med de palestinska myndigheterna. Det handlar om förvaltningsuppbyggande, om antikorruptionsarbete och möjligheten att bygga upp en stat. Det är jätteviktigt. Problemet är att man inte tillåts möjligheten att skapa en egen stat. Grundproblemet är inte, som de borgerliga skriver i sin reservation, territoriella anspråk, utan grundproblemet är ockupation. Man behöver världssamfundets stöd, man behöver bistånd och man behöver stöd för att bygga upp en säker demokrati. Så länge av befolkningen på lever under fattigdomsgränsen har jag svårt att tänka mig att inte ska ge både utvecklingsbistånd och katastrofbistånd. 105 (): Det är med stor glädje jag deltar i denna debatt som svensk och socialdemokrat. Det är en debatt, en diskussion, som är högst nödvändig i ett ämne som är så viktigt för oss alla. Det handlar ytterst om en ömsesidig respekt och en tolerans för universella värden som vi alla gemensamt bör sträva efter att upprätthålla. Det handlar om en ökad förståelse och kunskap folk emellan. Det råder en islamofobi i västvärlden. Den breder ut sig. I likhet med rasism och antisemitism är detta ett allvarligt samhällsproblem som kraftfullt måste bekämpas. Elfte september, bombdåden i Sharm-el-Sheikh, , , och är datum och orter som gör oss påminda om den terror som har skadat vår värld. Det är terror som har begåtts och begås i islams namn. Det är terror som dödar och skadar många och lämnar ännu fler efter sig med sorg och saknad. Ur terrorn har det skapats en rädsla och ett hat från västvärlden gentemot de muslimska delarna av världen. Det är ett hat som har orsakat stor skada i den muslimska världen och även för muslimer i väst. En stor majoritet av den muslimska världen på en och en halv miljard människor tar avstånd från terror och våld. Men blir man drabbad är det svårt att se vad som är vad. Det har jag full förståelse för. Därför krävs att vi tillsammans tar avstånd från och bekämpar våldet med alla krafter, oavsett nation eller religion. I kampen står vi alla enade mot all terror. Vi anser att det är lika avskyvärt och grymt oavsett vem som drabbas, om den begås av enskilda grupper, stater eller vad syftet är. För att dessa två världar ska närma sig varandra krävs dialog och plats för många möten människor emellan. Jag delar utskottets mening om att nedsättande och fördomsfulla beskrivningar och demoniseringar av muslimer respektive människor i väst starkt försvårar en konstruktiv dialog för att relationen ska förbättras och utvecklas. Det gäller att båda parter ändrar inställning till varandra, att inte båda parter har lika många felaktiga fördomar om varandra.