prot · GT09108 · 2006-04-21 00:00:00 — Fortbildningen ja, jag tillhör dem som brukar säga att om vi menar allvar med att det här är det viktigaste området för framtiden för att behålla och utveckla välfärden och att denna yrkesgrupp som jag sade i mitt huvudanförande kanske är den viktigaste yrkesgruppen, då måste de som finns inom den få i jämförelse med andra oerhört mycket mer fortbildning. Det är ett kommunalt ansvar. Vi har en lärarutbildning där vi har ett verktyg som ger oss förutsättningar för att fortsatt bevaka det i dialog med kommunerna. Det är oerhört viktigt. 14 () replik: sade att han var rädd för att vingklippa strukturen i lärarutbildningen. För mig är det ett märkligt påstående därför att det nästan inte finns någon struktur i lärarutbildningen. Den utvärdering som kom från var bland den mest negativa någonsin har lämnat sedan de började med utvärderingar av en akademisk utbildning. De ifrågasatte till och med examensrättigheterna på ett stort antal lärarutbildningar. Det var låg studietakt, låg akademisk nivå. Det allmänna utbildningsområdet var en av de saker som man var mest kritisk till. Man ansåg bland annat att studenterna ägnade, jämfört med till exempel studenter på Tekniska högskolan, väldigt lite effektiv tid till studier. Det är just det allmänna utbildningsområdet som studenterna själva är väldigt kritiska till. En annan kritikpunkt var att det inte finns någon progression i utbildningen. Man plockar olika kurser här och där, och så sitter det blandat studenter som har förkunskaper i den kurs de går med andra som inte har några förkunskaper alls. Det är väldigt svårt. Jag ska ställa två väldigt konkreta frågor eftersom vi inte hinner med en allmän diskussion. En kritik som kom med gällde detta att lärare för de yngre barnen inte får lära sig någonting om läs- och skrivutveckling och att lärarstudenterna inte får någon kunskap om prov och betygssättning. Tycker att den lilla förändring som regeringen har gjort och det är min konkreta fråga är tillräcklig? Man har skrivit en liten mening om att lärare för de yngre barnen behöver kunskaper om läs- och skrivinlärning. Det säger ingenting om det räcker med en fempoängskurs i läs- och skrivinlärning eller om man verkligen ska bli specialist på det som lärare för de mindre barnen. Tycker att de små blygsamma formuleringarna är tillräckliga för att garantera att vi får lärare med rätt kunskaper för sitt stadium? 15 () replik: Jag skulle vilja börja med att påminna om att jag väldigt gärna skulle vilja ha ett svar på vad det är som ska tas bort i det allmänna utbildningsområdet. Jag ska inte förlänga frågeställningen kring det utan bara konstatera att jag väldigt gärna skulle vilja ha svar på det. frågade om de yngre barnen. Jag vill påminna om att satte sig mot, när vi antog reformen, att vi ökade på utbildningen när det gäller de lägre åldrarna. Det gällde sammantaget de lägre åldrarna i förskolan men också i . Jag lyfter fram det för att konstatera att vi såg betydelsen av att också stärka dem som jobbar i förskolan, inte minst med tanke på att behöva stödja och stimulera det som vi har diskuterat , läs- och skrivinlärning och så vidare. Därför gick vi upp till 140 poäng från tidigare 120. Det var ett sätt att stärka. Jag var oerhört förvånad över att sade nej till den förbättringen. Examensordningen anger nu tydligt, ännu tydligare, det som tog upp om läs- och skrivinlärning. Examensordningen ska följas. Sedan för vi en dialog kring detta. Det är ett märkligt sätt att referera , som säger att de här förändringarna har höjt kvaliteten. De säger att lärarutbildningens ställning har stärkts. De visar med tydlighet att reformen var nödvändig. Den har förbättrat lärarutbildningen i jämförelse med tidigare. Därför är det oerhört knepigt att påpeka att enskilda , som vi har rättat till, skulle göra att man kan inta en kritisk ställning och döma ut reformen. Det är inte så. 16 () replik: Jag talade så sent som för sedan med en lärarstudent som har tänkt sig att bli förskollärare. Hennes uppfattning om det allmänna utbildningsområdet var att det till handlade om sådant som inte hade med hennes tänkta framtid att göra. Det är naturligtvis så när man, mer eller mindre gemensamt, ska ägna tre terminer åt ämnen för lärare med helt olika inriktning. Framför allt vill jag återgå till . Det var inte deras sak att avgöra om hade fattat ett politiskt riktigt beslut eller inte. De skulle utvärdera den akademiska nivån, och den var så dålig att de övervägde att dra in examensrättigheter. De sade att de hade gjort det om inte hade haft ett så stort behov av lärare. Det var en väldigt stark kritik. Jag vill återgå till förändringen i examensordningen där det finns en mening om att det ska finnas kunskaper om läs- och skrivinlärning. Lärarna ska också få kunskaper om hur man sätter betyg och konstruerar prov. har det alltså inte funnits något som helst krav på detta, och det är rätt fantastiskt om vi tänker efter. har varit med om att genomföra en lärarutbildning där det inte finns något krav på att lärare som undervisar barn i lägre åldrar ska ha någon kunskap om läs- och skrivutveckling. har den här meningen kommit till, och det räcker alltså. För att tillfredsställa det skulle det räcka med en fjärdedels termins studier, 5 poäng, i läs- och skrivinlärning eller en fjärdedels termins kunskaper om hur man sätter betyg detta viktiga område. Min fråga blir därför igen: Tycker att det är tillräckligt starka krav på vad lärarna ska kunna om läs- och skrivutveckling och om betygssättning? 17 () replik: I portalparagrafen i examensordningen står det: För att få lärarexamen skall studenten ha de kunskaper och de färdigheter som behövs för att förverkliga förskolans, skolans och vuxenutbildningens mål. Detta är oerhört tydligt angivet. Sedan kan man läsa vad de säger. Men här framgår ju oerhört tydligt vad som gäller. Det var mycket skrivningar om detta i både utredningen och betänkandet . Svaret är alltså ja på din fråga, . Vi behöver inte dividera så mycket om vad den ene sagt och inte sagt och om hur de rapporter är som har kommit. Jag bara konstaterar att de lärarfackliga organisationerna nu i alla fall har sagt att av studenterna är nöjda med sin lärarutbildning och att det är en kraftig förbättring jämfört med tidigare. En av poängerna med en ny reform de första studenterna har knappt kommit ut är naturligtvis att det finns anledning att ändå avvakta och se hur reformen sätter sig och hur den mognar fram. Det tycker jag har skett, jämfört med tidigare, på ett alldeles strålande sätt. Det vore märkligt om det inte fanns brister i enskildheter som måste rättas till. finns det ett frågetecken, och detta är det allra märkligaste. Vi tycks ju inte få något svar på trolleritrickset att bara ta bort en del av det allmänna utbildningsområdet som är så oerhört centralt och viktigt för att lägga det på det som redan finns där och det som redan har förstärkts, det vill säga ämneskunskaperna. I stället beskär man det som kanske är läraryrkets allra viktigaste område. Jag beklagar det. 18 (): var jag med i ett klassrum årskurs 5. Det var inte bara jag utan vi var flera som besökte den lektionen. Det var ganska många skolbyråkrater och en mycket stolt lärarinna. Vi fick en demonstration av en oerhört väl intränad sammanträdesteknik. Barnen var mycket duktiga på att fördela ordet och på att prata var och en, i tur och ordning, och säga vad de tyckte. Men sedan skulle de läsa små lappar som de hade skickat till lärarinnan för att beskriva sina direkta svårigheter . Eleverna kunde inte läsa. Skolbyråkraterna och den stolta lärarinnan såg inte att barn i årskurs 5 fortfarande hade väldigt svårt att ta sig igenom en mycket enkel av barnen själva skriven text. För mig var den här lektionen den perfekta demonstrationen av den blindhet som drabbar både socialdemokrater och vänsterpartister när det gäller kunskaper. Man hade alltså tränat barnen i sammanträdesteknik. Men sedan spelade det ingen roll att dessa barn i årskurs 5 hade svårt att läsa en enkel text. Varifrån den kunskapsteoretiska syn som har inspirerat den attityden kommer är en lång historia och en historia om ideologi. I socialismens utveckling jag upprepar det finns det två inriktningar när det gäller kunskap. Den ena inriktningen säger att var och en har rätt till det bästa. brukade tala om kaviar åt folket. Vidare har det funnits, och finns tyvärr fortfarande, i en inriktning som säger att vi måste göra om kunskapen så att den passar alla. Det betyder att man ska pressa ned, blanda ihop, ostrukturera och egentligen förstöra kunskapen. Det är vad som har hänt. Jag har en dröm, fru talman! Jag drömmer nämligen om en valkampanj som är avslappnad och värdig och som saknar prestigefixering och aggressivitet. Jag vet att det nästan är en omöjlighet. Men tänk er vad som skulle kunna hända om den röda delen av den svenska färgskalan i politiken erkände sina misstag! I praktiken har de börjat göra det. De förändrar men erkänner inte de principiella misstag som de har gjort. Jag ska tala direkt till genom er, fru talman. Att tala om livet icke delat i kunskapsområden är väldigt konstigt i när kunskapen växer lavinartat i vardagen och när gentekniken blir någonting som vi kan diskutera vid frukostbordet i vilket hem som helst eftersom medicinerna till farfar eller mormor kommer att förändras. Men då måste man veta vad genteknik är. Man måste ha en mycket stark kunskapsbas för att gå in i detta. Hur kan man säga att livet och ämneskunskapen står i motsats till varandra när till exempel kunskap och statistik är absolut nödvändiga i det val som kommer? Att kunna tolka statistik är viktigt för varje invånare i det här landet. Men är man dålig i matematik kan man låta sig luras av vissa påståenden om statistiken som det är mycket lätt att kritisera och avfärda. När vi talar om ämneskunskap sätter vi inte den i motsats till värme, pedagogik och djup kunskap om sociala relationer i klassrummet och runtomkring skolan tvärtom! Vi ser den enorma förlust som som kunskapsland har gått igenom när det som var den starkaste kraften i utveckling passionen för naturvetenskapen och tekniken förlorar mer och mer och mer i vardagen och när så få unga människor upptäcker glädjen, den passionerade nyfikenheten och den lycka som finns i naturvetenskap och teknik. Det var den starkaste delen av det svenska kulturarvet. Det har gått förlorat. Vi vill hämta in det. Därför vill vi jobba mycket bättre med ämneskunskaper. Vi säger som : Kaviar åt folket. Den mesta och bäst utvecklade kunskapen till alla människor. Skillnaden mellan oss och dem som har inspirerat till de katastrofala förändringarna av lärarutbildningen ligger just i att vi inte betraktar matematik, grammatik, filosofi och biologi som farliga ämnen för barn som kommer från miljöer utan tradition på det här området. Vi vill tvärtom öppna de här ämnena för alla. Då måste alla få den intellektuella träning som behövs för det. När det gäller simning kastar ni inte barnen i bassängen utan att de har tränat och lärt sig vad de ska göra där. När det gäller de teoretiska ämnena vill ni att barnen själva ska söka kunskap. Det är fel. De kan inte göra det. De behöver träning. Något som mycket tydligt visar detta är det som har hänt med kunskapen i språk främmande språk, men också svenska i . Den har blivit allt lägre. har vi en enorm debatt om varför invandrarbarn inte lär sig tillräckligt bra svenska. Svenska barn lär sig bara en del svenska. Man tränar för lite skrivspråk, man tränar för lite på arbete med avancerad text. Grammatik och stavning är väldigt oviktiga saker. Allt som leder till utveckling av ett vårdat språk betraktas som sekundärt. Det ger en försvagning av modersmålet i det här landet. Det är en tragedi. 19 () replik: Eftersom nämnde mig vid namn vill jag klargöra vad jag sade. Jag sade inte att livet ska vara befriat från kunskap. Jag sade tvärtom att livet knappast går att indela i traditionella avgränsade skolämnen. Om man ska hantera livet fordras kanske en annan typ av kunskap. när jag lyssnar på och andra folkpartister verkar det som om ni var kemiskt befriade från att ha tagit del av vad modern pedagogisk forskning säger om lärande. 20 () replik: Vi talar inte om skolämnen. Vi talar om kunskapsgrenar. De har sin struktur. De kräver en progressivitet i inlärningen som enligt saknas i lärarutbildningen. Det var huvudpunkten i deras kritik: icke struktur, icke progressivitet. Kemiskt fria från modern pedagogisk forskning, sade . Ni glömmer alltid alla pedagogiska skrifter och undersökningar som inte passar in i er ideologi. Jag har aldrig hört en socialdemokrat eller vänsterpartist tala om böcker om skolan. Jag har aldrig hört någon av er tala om till exempel den mycket höga akademiska utbildning som finländska lärare får, vilket direkt avspeglas i resultatet i den finska skolan. Pedagogik står inte i motsats till djupa kunskaper i olika kunskapsgrenar. Tvärvetenskap kan inte existera innan det existerar en grundlig elementär bas av kunskaper i varje ämne. Sedan kommer tvärvetenskapen. 21 () replik: Om vi inte har ägnat tillräckligt mycket tid åt det finska skolsystemet må det väl vara oss förlåtet. Vi verkar ju här i och det är den svenska skolan som vi oftast sysslar med och bör ägna oss åt. har varit motståndare till i stort sett alla stora reformer inom skolans område . Ni vill stanna kvar i det som har varit och i den tid som för länge sedan är försvunnen. Det är ungefär ett halvt sekel sedan såg ut på det sätt som den skola ni förespråkar skulle passa i. Vi är absolut inte något kunskapsfientligt parti. Större delen av mitt förra anförande handlade just om vikten av att få en rejäl forskningsanknytning i lärarutbildningen. Det är för oss oerhört viktigt. har en, enligt min mening, mycket elitistisk kunskapssyn. Det är en annan sak. 22 () replik: Vi har en elitistisk syn på kunskap och skola. Vi vill att alla ska kunna bli en del av detta lands elit. Vi vill ha kaviar för folket. Den högsta kunskapen, den djupaste kunskapen för alla är vår elitism. Vi är stolta över det. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 5 § Redogörelse för regelförbättringsarbetet Föredrogs näringsutskottets betänkande 2005/06:NU10 Redogörelse för regelförbättringsarbetet (skr. 2005/06:49). 23 (): Återigen diskuterar vi här i kammaren regelförenklingar. Det är ett ämne som kanske inte låter särskilt upphetsande. I grund och botten handlar det om jobb. Det måste inte bara löna sig för människor att arbeta, det måste också vara lätt och lönsamt att anställa människor. Regelförenklingsarbetet är oerhört viktigt för företagen. Det har drivits av alliansens partier . lyckades man till slut få ett uttalande här i där man ålade regeringen ett antal uppgifter. Inte då alliansens partier fick stöd av vilket hedrar dem lyckades tvinga igenom ett beslut som regeringen har haft att leverera. Visst är det så, fru talman, att när fattar ett beslut har regeringen att rätta sig efter det och se till att beslutet blir genomfört. Varför är det så viktigt att prata om dessa regelförenklingar? Det regelverk och den ibland onödiga administration som finns den nödvändiga administrationen och det nödvändiga regelverket ska vi naturligtvis ha kvar kostar oerhörda summor pengar. Det är resurser som företagen hade kunnat använda för att anställa människor eller göra nödvändiga investeringar för att många av de 1,6 miljoner människor som skulle vilja jobba eller jobba mer skulle ha fått ett jobb. Vad kostar det? Det finns beräkningar som visar att ett företag med färre än 20 anställda har en kostnad för skatter, arbetsmarknads- och miljöregler på per anställd och år. Gamla siffror säger att företagen har direkta administrativa kostnader för regelverket på . Riktigt hur utvecklingen har gått vet vi inte, men det finns ett antal negativa indikationer just . Vad beslutade 2002, och vad har hänt? beslutade att hela det regelverk som rör företagande ska gås igenom så att onödiga och krångliga regler tas bort. Har regeringen levererat? Svaret är nej. Man har inte gått igenom hela regelverket. Det är beklagligt. Mandatperioden är strax över. Vad beslutade i övrigt? Jo, att det ska sättas upp ett kvantitativt mål för att redan under den här mandatperioden påtagligt minska företagens kostnader för administration av regelverket. Det här hade kunnat vara genomfört om och majoriteten, faktiskt också, hade bifallit alliansens förslag om en generell sänkning av företagens kostnader . Lite har hänt , men något har ändå hänt. Två delmål är nu uppsatta. Men beslut har inte regeringen levt upp till. Vad regeringen har levt upp till, och det ska man väl hedra, är att den har lämnat in en ansökan till , vilket var beslut, om att granska vårt regelförenklingsarbete. Men det kanske var den lätta delen. Man har också börjat försöka sätta upp tidsgränser för hur det ska ta för myndigheterna att besvara och handlägga ett ärende. Men det här arbetet går de facto väldigt långsamt. Hur går det nu? Det finns något som kallas för . Deras senaste rapport, som har ungefär på nacken, kunde visa att utvecklingen faktiskt går åt fel håll. de har mätt visar det sig att mängden regler som gjorde det svårare och som ökade kostnaderna blev större. Det var en 58-procentig ökning. För lättnaderna var det en 16-procentig minskning. Det märkliga med det är att trots de beslut som hade fattat steg takten av regler som ökade kostnaden. Vi har alltså haft en negativ utveckling trots beslut. mätte Statskontoret mängden blanketter som skulle användas. Det var då 75 myndigheter som nyttjade dessa. Vad har hänt ? Man hade kunnat förvänta sig att regeringen skulle följa upp det. Det har man inte gjort, så nu har själv gjort det. De gjorde det 2005. Hur positiv har då utvecklingen varit ? Hur positiv har utvecklingen varit sedan fattade sitt beslut? Jo, i praktiken har antalet blanketter ökat med nästan en tredjedel. Det är nu 94 miljoner blanketter som företagen ska fylla i. hade ökat sin andel från 2 300 blanketter och är uppe i 108 000. står för den dramatiska ökningen. Det är bara att konstatera. säger myndigheterna själva att man skulle kunna samordna sitt insamlande av uppgifter. Men det är bara en tredjedel av dem som säger att de gör det. Varför går arbetet så sakta? Varför går det så långsamt? Det finns naturligtvis ett politiskt skäl. Vi har tvingat Socialdemokraterna att genomföra det här riksdagsbeslutet. Man tycker inte om det. Därför går arbetet väldigt långsamt. Det pratas väldigt mycket, och förra årets slogs det på stora trumman, om 291 förslag på regelförenklingar som skulle genomföras. Det visade sig att 70 handlade om hemsidor. Det pratas också väldigt mycket om det här med företagsportaler. Det är något som ska underlättas, framför allt via nätet. Vad har hänt där då? Jo, de undersökningar som har gjorts med 1 001 företag visar att företagen inte är nöjda. De tycker att det är svårt. Det finns liten kännedom om dessa webbplatser. De är dåligt anpassade till att man ska kunna hämta och lämna uppgifter. Det är svårt att ha en dialog med myndigheterna. De fungerar kort sagt inte som det var tänkt. Återigen: Arbetet går väldigt långsamt. Från alliansens sida vill vi ha ett övergripande mål, och vi vill ha det , på . Vi tycker att det är viktigt att angripa det befintliga regelverket, men det är lika viktigt att se till att inte nya regelverk tränger sig in och ökar kostnaderna. Ett exempel är förslaget nu om heltidsanställningar, där ingen konsekvensanalys har gjorts av vad det innebär. Det visar sig att bara det förslaget, som är nytt, kommer att kosta företagen nästan . Mellan företagen handlar det om en kostnad på per anställd, i snitt . Att sedan förslaget i sin tur sannolikt tyvärr kommer att drabba både turistnäring och vintertestverksamhet för bilar i norra är en annan sak. Det innebär dessutom den här enorma regelbördan. Vi vill från alliansen få enklare redovisningsregler för små företag. Det är nu dags att mycket snabbt se över och . Det är dags att stoppa förslaget om torghandelslag och förslaget om heltider. Det handlar om att förenkla informationsavlämnandet. Vi måste lära oss av och att faktiskt ha ett enklare regelverk när det gäller de beslut som fattas på EU-nivå, för vi utnyttjar inte de möjligheter som vi har. Jag tycker att det är synd att majoriteten nöjer sig med att säga att arbetet är ambitiöst. Det är bara att konstatera att majoritetstexten också säger att arbetet är en ständigt pågående process. Det är väl ett sätt att skyla över att så lite görs. Processen ska aldrig ta slut. Vi förstår också att det är en pågående process, men en process som kan gå i olika hastighet. går det för långsamt. Apropå regler, innan jag yrkar bifall till reservation 1, vet jag inte om reglerna tillåter att man vinkar härifrån talarstolen, men jag har haft min pojke, som är , här hela veckan. Han sitter på läktaren. Så: Hej, ! Jag yrkar bifall till reservation 1. 24 (): Varför är regelförenklingar viktiga? Spelar det egentligen någon roll? Är det inte bara oppositionen som bråkar och skriker i onödan och faktiskt inte vet sin plats att sitta still och vara tyst? Nej, så enkelt är inte livet. Vi har flera oberoende granskare som har riktat skarp kritik mot regeringens arbete på det här området. Det är till exempel , , och Statskontoret för att inte tala om de viktigaste granskarna av alla: företagarna själva, som underkänner hela detta arbete. Det är en allvarlig kritik. Arbetet går långsamt. Det ned- eller bortprioriteras och riktas in på delvis alldeles fel saker. Simplexgruppen har misslyckats. Cheferna har avgått i ren desperation för att ingenting hände. Vi vet, fru talman, att är ett administrativt moget land ja, rent av övermoget. En företagare ska rätta sig efter väldigt mycket olika regler. Det finns 20 000 sidor med företagsregler. 75 olika myndigheter samlar in information. Uppgifterna samlas in på 1 150 olika blankettyper. Antalet blanketter som skickades in var , som vi hört, 73 miljoner. Det har stigit till 94 miljoner enligt en kartläggning av Statskontoret . Regeringen håller på att förvandla våra duktiga företagare till byråkrater. Vi har inte bara många regler som styr företagandet i . Reglerna är dessutom oerhört krångliga. Det finns gott om exempel på regelverk där företagarna helt enkelt inte själva kan reda ut hur de ska göra för att vara laglydiga. Då vänder man sig till revisorn. Denne förmår inte heller reda ut situationen. Då går man gemensamt till skattemyndigheten, där man inte heller med sina medarbetare, duktiga medarbetare, helt lyckas reda ut frågan. Alltså: För att vara företagare i ska man inte vara entreprenör. Man ska vara byråkrat. har uppskattat vad det här offentliga regelverket egentligen kostar våra svenska företag. Man har kommit fram till att det kostar dem . En uppskattning av visar att kostnaderna snarare ligger runt . Men den totala kostnaden för att följa alla regler är ännu värre än så. Vi måste lägga till de indirekta kostnaderna, som ett negativt företagarklimat, att man inte startar nya företag. De företag man har expanderar inte. Man gör inte tilltänkta miljöinvesteringar. Man investerar i andra länder så att det inte blir några jobb i . Så får man en samhällelig kostnad i form av förlorade företag och uteblivna arbetstillfällen. Det är svårt att beräkna, men i har man kommit fram till att den totala samhällsekonomiska kostnaden för regelbördan uppskattas vara ungefär dubbelt så stor som den administrativa bördan. För del skulle det här innebära att regelbördan kostar samhällsekonomin . Det är som dräneras ur de svenska småföretagen. Detta är naturligtvis inte acceptabelt! Det är i själva verket en skandal. Det råder högkonjunktur i , men det kommer inga nya jobb. Det här är ett allvarligt problem. Vi vet att småföretagen måste bli fler. Vi vet att våra företag, de små och medelstora, måste vilja växa. Gör man inte det har vi stora problem. Det är därför vi tjatar om regelförenklingar.