prot · GU0924 · 2006-11-21 00:00:00 — Ideell verksamhet spelar en väldigt stor roll på en lång rad områden, men kanske är det så, precis som tidigare talare var inne på, att man behöver tänka efter vad som bör vara ideella krafters uppgifter och vad det behövs ett offentligt ansvar för att hantera. Kanske just den här läkemedelsinformationen, just det som handlar om biverkningar, är en sak som det offentliga bär ett särskilt ansvar för att hantera, och det kanske är svårt att se att någon annan kan ersätta detta. I en värld med oändligt mycket pengar, där det inte finns några sådana gränser, kan man göra allting på en gång. I den värld som vi lever i bör vi använda pengarna på ett klokt sätt för att kunna tillgodose de behov som finns hos många människor som är i behov av läkemedel för att kunna möta sin vardag. 25 (): Tack för inlägget, statsrådet. Läkemedlen är inte som vilken vara som helst på en marknad, utan dessa varor utgör ofta en helt avgörande del i den medicinska behandlingen av sjukdomar. Det är vi överens om. Läkemedelskonsumenten, patienten, har också ett betydande informationsunderläge i förhållande till läkaren och till apotekaren när man hämtar läkemedlet. Konsumenten har liten eller ingen som helst möjlighet att ifrågasätta läkarens eller för den delen apotekarens rekommendationer, eftersom konsumenten, patienten, i de allra flesta fall saknar den nödvändiga medicinska kompetensen för en sådan bedömning. Visst är det självklart att det offentliga bär ansvaret, att läkaren som ordinerar läkemedlet bär ansvaret för att informera om biverkningar och att apotekaren ska informera när han lämnar ut läkemedlet. Men vi vet också att det brister. Jag hoppas att statsrådet i sitt nästa inlägg kan kommentera läkemedelsindustrins påverkan, ja, nästan dominans, när det gäller att informera om läkemedel. Där finns också personal, både läkare och sjuksköterskor och personal på apoteken, som blir påverkade av den informationen, som ofta tangerar reklam. Det finns rätt många rapporter, från Kilen och från annat håll, som visar att man inte alla gånger har kunnat informera ordentligt om till exempel biverkningar. Vi vet också att Kilen har kunnat göra ett otroligt viktigt arbete när det gäller läkemedelsberoende. Redan innan Kilen blev och hälsa, , finns det dokumenterade bevis för att det behövs ett oberoende organ som informerar. Och där har Kilen lyckats väldigt bra med sina rapporter, som det har informerats om i olika seminarier. Jag undrar om statsrådet till exempel har kunskap om den rapport som kom om ungdomar och ungdomars inställning och attityder till läkemedel. Den väckte rätt så stor uppmärksamhet. Det är ju receptfria läkemedel som ungdomarna använder, så där hade ju ungdomarna inte ens kommit i kontakt med vare sig läkare eller andra representanter för hälso- och sjukvården. Det är lätt att lägga ned någon verksamhet, men det är mycket svårt att bygga upp den. Därför undrar jag också hur statsrådet nu har förankrat de här tankarna hos hälso- och sjukvården, hos och hos , så att den verksamhet som Kilen hitintills har bedrivit ska ha lika bra kvalitet när de nya verken ska ta över. 26 (): Först vill jag säga att Kilen aldrig har försökt ta på sig ett ansvar som liknar det som en behandlande läkare har. Jag tycker att den argumentationen är ett slag i luften. Det Kilen gör är att man samlar in information, och man ger råd. De här råden syftar mycket till att stärka patienten i relationen med läkaren, så att patienten ska ha större kunskap, om patienten nu vill ta upp beroende- eller biverkningsproblematiken med sin läkare. Ministern säger också att man bör överväga i vilka fall de idéburna krafterna är värda att ta till vara och att just det här området då skulle vara olämpligt. Jag tycker att verkligheten visar precis det omvända. Det här är en verksamhet som verkligen har visat att man har nytta av det. Jag tänker på ett av de allra vanligaste preparaten, som används vid depressioner . När hade fått in 20 rapporter hade Kilen 400. Jag tror att det finns skäl till att det är på det sättet. Jag tror att det finns skäl till att människor tar upp de här sakerna med Kilen och inte med sina läkare. Sedan kan man ju undra, som sade, hur oberoende den här verksamheten är. Man säger att man vill sträva efter att få en fungerande oberoende dokumentation. Jag tycker att det är ett problem i sig som vi ska ta upp i annan ordning. Sedan tycker jag också att vi måste titta på kvaliteten på rapporteringen och jämföra med det system som man har tagit fram på Kilen. Man fångar upp så mycket andra komponenter hos patienten än vad läkarna gör. Man frågar vad patienterna har för vanor, vad de äter och vilken livsföring de har. Man gör det på ett mycket mer djupgående sätt än vad läkarna gör i sina rapporter. När man tittar på de här får man alltså mycket större möjlighet att analysera orsaken till problemen. 27 FINN (): Jag undrar först om statsrådet har övervägt att fundera lite grann på den rapportering som Kilen har inkommit med inför det här beslutet. I hur många sammanhang har alla dessa råd utmynnat i någonting som kanske kan ha varit ett misslyckat råd eller till och med ett råd som har skadat patienten? Med mindre än att man har den ingången kan man ju lyssna till debatten och höra att det talas om att statsrådet använder sig av ideologiska kvastar. är det ju så att en ideologisk kvast just lider av att den är beroende av sin ideologi. Man kan i stället hänvisa till vetenskap som då kan belysa både för- och nackdelar med rådgivning till exempel, inte minst medicinsk rådgivning. Detta är ju någonting som i grunden, i den bästa av världar, ska vara just oberoende, eftersom man är mån om att även belysa sina egna fel och brister. Kilen har antagligen rapporterat in vilka råd och vilket stöd de har givit och i vilken omfattning det har skett. Då är min fråga: I vilka fall har statsrådet funnit att man inte har lyckats ge ett bra råd eller att man till och med har gett ett råd som kan ha varit misslyckat, så som sker i all annan sjukvård? Om inte ett enda råd har fallit på hälleberget eller varit kontraproduktivt tycker jag att statsrådet ska överväga att avveckla traditionell medicinsk verksamhet och överföra ännu mer resurser till Kilen. 28 Socialminister (): Ja, vad gäller det sista som Finn tog upp om vilka råd som Kilen har gett får jag säga att det nog överstiger mitt kunnande. Det är nog väldigt svårt att utvärdera detta fullt ut. Det är också svårt för det offentliga att ställa krav på ideella organisationer av samma karaktär som vi förstås kan ställa på våra egna myndigheter, där man ju styr. Man visar vad de ska rapportera och i vilka former. Och det går att utvärdera verksamheten på ett annat sätt än vad det kanske gör när det gäller frivillig verksamhet, ideella organisationer. Det ligger kanske i sakens natur när det gäller den här typen av verksamhet. Flera har påtalat att läkemedelsindustrin har ett övertag i någon mening när det gäller information. Det är klart att den som producerar har ett övertag, i förhållande till dem som tar emot, när det gäller innehåll och effekter av den försöksverksamhet och det vetenskapliga arbete som man har bedrivit. Därför är det väldigt viktigt att staten har motsvarande kunskap och kompetens, och det har staten förstås genom de myndigheter som är verksamma på det här området. Jag tror att man ska akta sig för att utmåla dem i läkemedelsindustrin som några busar i sammanhanget. Det är nog så att de spelar en avgörande roll för att vi och ska ha tillgång till de mest effektiva medicinerna och behandlingsmetoderna för att kunna komma till rätta med svåra sjukdomar. Och de behöver ha möjligheter att fungera. Det betyder inte att man inte ska kontrollera. Tvärtom ska det ständigt finnas en prövning och det som vi diskuterar , en insamling av rapporter om eventuella biverkningar för att man ska kunna fånga upp de fall där brister har kunnat ta sig igenom det nät som ska fånga upp brister tidigare. Vi behöver läkemedel för att kunna bekämpa sjukdomar. Situationen när det gäller ungdomar och läkemedelsanvändning ger skäl till åtskilliga reflexioner. Vi hinner inte gå så djupt , men vi har förstås betydande problem, som från tid till annan spelar en väldigt stor roll regionalt och i vissa kretsar. Det finns skäl att fundera mycket över det. När det gäller det besked om Kilen som regeringen kom med i sin budget har jag fått väldigt olika reaktioner. Det är klart att Kilens varma anhängare har bedrivit en intensiv kampanj för sin sak, vilket förstås är fullt legitimt att göra det ska till och med uppmuntras. Många har varit , men det finns också ganska många rapporter av en annan karaktär. Det är människor som skriver med andra ingångar i den här frågan, vilket visar att det kanske inte är fullt så enkelt som det framstår här. Jag har i mitt tidigare svar här visat på hur vi avser att jobba vidare för att kunna ha en producentoberoende information till alla läkemedelskonsumenter eller presumtiva sådana och hur vi ska kunna arbeta mer effektivt med att fånga upp de läkemedelsbiverkningar som ändå uppstår. Det är förstås av största möjliga vikt att det sker för att ingen , eller åtminstone så få som möjligt, ska behöva drabbas av biverkningar som ibland får förfärliga följder. 29 (): Det är självklart inte Kilens uppgift att samla in rapporter om biverkningar, utan det är uppgift. Det är viktigt, naturligtvis, att hälso- och sjukvårdens representanter registrerar. Och det är bra att man har försöksverksamhet, som i , där patienterna själva kan rapportera om biverkningar. Jag har också en bakgrund inom hälso- och sjukvården. Själv har jag haft mycket glädje som sjuksköterska av rapporter som Kilen har gett ut och deltagit i seminarier. Och det är många inom hälso- och sjukvården. Så det finns mig veterligen inte någon konflikt mellan representanter från hälso- och sjukvården och Kilen. Det hoppas jag är klart. Jag hoppas att ministern i sin slutreplik också kan kommentera den fråga som jag tog upp i min interpellation om samarbetet med WHO. Vem är det som tar över det? Jag tänker på länder som inte har samma ekonomiska status eller ekonomiska förutsättningar som vi har när det gäller läkemedel. Jag vet att det arbete som Kilen har gjort och gör tillsammans med WHO är väldigt viktigt. tar upp ideella organisationer och beskrivningen av deras betydelse. Handlar det då endast om Kilen? Handlar det över huvud taget om ideella organisationer? Det finns inom vård- och omsorgssektorn väldigt många ideella organisationer som gör bra jobb. 30 Socialminister (): När det gäller det sista vill jag verkligen instämma. Ideella organisationer gör vårt land rikare, bättre, mjukare och fångar upp väldigt mycket av det som det offentliga inte alltid klarar av. Därmed är inte sagt att varje organisation ska ha pengar över statsbudgeten. Men vi behöver hitta goda vägar för samarbete med ideella organisationer för att kunna puffa på i rätt riktning och kunna vara ett stöd, för de spelar en väldigt stor roll för utvecklingen av vårt samhälle. När det gäller WHO och det viktiga samarbete som måste ske på läkemedelsområdet har vi ingen brist på myndigheter som kan bedriva ett sådant arbete, utan där finns det många som kan ta upp den manteln för att också ska finnas med i de här sammanhangen och vara aktivt, i vårt eget land men också naturligtvis till gagn för människor som bor i andra delar av världen. Tack för en intressant diskussion och goda inlägg av väldigt många personer, inte minst Per som gjorde debut . Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2006/07:31 om regeringens strypning av mångfalden i medierna 31 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att stå fast vid en förkortning av avtalstiden för public service-företagen samt ett stopp för ikraftträdandet av de nya presstödsreglerna. När det gäller radio och tv i allmänhetens tjänst har regeringen föreslagit att nästa tillståndsperiod ska vara i stället som tidigare beslutats. Den tidigare regeringen aviserade i sin proposition om villkoren för nästa tillståndsperiod att en särskild utredare skulle tillkallas för att ta fram förslag till hur ett effektivare resursutnyttjande skulle kunna åstadkommas. Dessutom angavs att en uppföljning skulle göras med utgångspunkt i omvärldsförändringar eller andra förändrade förutsättningar. Regeringen anser mot den bakgrunden att den tillståndsperiod som tidigare beslutats är för lång. Under den treåriga tillståndsperiod som föreslagits avser regeringen att ta fram ett brett beredningsunderlag inför den efterkommande tillståndsperioden där bland annat utvecklingsmöjligheterna för radio och tv i allmänhetens tjänst och frågor om effektivare resursutnyttjande ingår. Beträffande presstödet föreslår regeringen att ikraftträdandet av förändringarna i presstödet skjuts upp , inte att de nya reglerna stoppas. Regeringen ser presstödet som ett viktigt instrument för att upprätthålla mångfalden på mediemarknaden, vilket i grunden är en demokratisk fråga. Därför enades allianspartierna tidigt i budgetförhandlingarna om att beslut att höja driftsstödet ska genomföras. Att Europeiska kommissionen ska granska om presstödet är förenligt med EG-fördraget förändrar inte regeringens inställning. Tvärtom arbetar regeringen nu för att övertyga kommissionen om att presstödet behövs. Kommissionens granskning kan dock ta tid. Att sätta i kraft förändringarna i driftsstödet i ett läge där hela presstödssystemet är föremål för kommissionens granskning är riskabelt och oansvarigt och kan leda till att de tidningsföretag som får presstöd kan tvingas att betala tillbaka delar av det stöd som skulle betalas ut. För många mindre tidningar med redan ansträngd budget skulle det kunna innebära en ekonomisk katastrof som regeringen naturligtvis vill undvika. Förslagen har lämnats av regeringen i budgetpropositionen som ligger på bord. Regeringen har inte för avsikt att dra tillbaka något av förslagen. Däremot planerar jag att bjuda in representanter för de politiska partierna i för information och förhandlingar, förhoppningsvis eller när inleder sitt arbete , för att informera om arbetet i . 32 (): Jag tackar för svaret. Jag kommer i mina inlägg att koncentrera mig framför allt på presstödsfrågan, eftersom vi kommer att få en debatt till som rör public service-avtalet generellt. Så vi sparar den diskussionen. Om man först ser till presstödet är det en grundbult i massmediepolitiken. Utan ett presstöd skulle vi snabbt få se tidningsmonopol etableras över hela landet. Vi har redan tidigare många sådana exempel. Men skulle vi också se, om man skulle få lägga ned och dra undan presstödet, att tidningar som och skulle få lägga ned, tillsammans med en rad socialdemokratiska tidningar och kanske en och annan kristdemokratisk tidning. Det skulle etableras tidningsmonopol över praktiskt taget hela landet. Det är viktigt att vi gör allt vad vi kan för att undvika en sådan situation, just för att slå vakt om mångfalden i medierna. Detta är inte något primärt socialdemokratiskt intresse, utan det är ett intresse, tycker jag, för alla partier, inte minst mot bakgrund av att det rör sig om att slå vakt om en gemensam mångfaldstanke. Det problem som har uppkommit är de frågeställningar som finns kring presstödet, framför allt i förhållande till . Bakgrunden är ganska konstig, om man ska vara ärlig. Vi gjorde en uppgörelse om smärre förändringar i presstödet med brett politiskt stöd: socialdemokrater, centerpartister, kristdemokrater, dessutom med stöd av Vänster- och . Det var brett och blocköverskridande som det ska vara i sådana här sammanhang. Den förändringen i presstödet anmäldes sedan till enligt de regler som finns. Och det blev en skriftväxling där kommissionen ställde ett antal frågor som sedan besvarades. Sedan hördes ingenting. Allting var, så att säga, frid och fröjd. Det blev val, det tillträdde en ny regering, det tillträdde en ny kulturminister som sedan avgick, och vi fick ytterligare en ny kulturminister. Ovanpå det får vi en budgetproposition. I den budgetpropositionen står det plötsligt att nu har kommissionen meddelat att ska ställas under granskning när det gäller just presstödsfrågan, hur det förhåller sig till statsstödsreglerna och konkurrensreglerna. Därför, säger regeringen, ska de nya reglerna inte träda i kraft. Det här kom som, vågar jag säga, en fullständig överraskning för de allra flesta, inte bara för oss socialdemokrater utan också för de riksdagsledamöter som företräder majoriteten för regeringssidan, som också, vad jag förstår, blev tagna på sängen. Det var konstigt i sig. Men sedan blev det konstigare och konstigare, ju mer tiden gick. När vi frågar efter underlaget till beslut, och om det finns något underlag över huvud taget, är det enda vi förevisas en dagboksanteckning från en tjänsteman på . Där skriver man att man har fått ett telefonsamtal från att detta inte ska godkännas. Det är det enda underlag som man förevisar, en diskussion mellan tjänstemän på och . Det är det enda som regeringsbeslutet baserar sig på. Efter de nya besked som vi får blir det sedan konstigare och konstigare. När vi ber om att få ytterligare underlag visar det sig att i sina kontakter med inte ens fått möjlighet att få en bekräftelse från på punkten att de ska granska det svenska presstödet. Mina första frågor till kulturministern är: Finns det över huvud taget något skriftligt underlag för att det nu ska genomföras en granskning? Finns det över huvud taget någonting att hänvisa till när regeringen nu föreslår att de nya presstödsreglerna inte ska träda i kraft? 33 (): Det är glädjande att höra att regeringen ser positivt på presstödet. Det är viktigt för demokratin och för det offentliga samtalet. Det är alltså av svenska folket som läser någon form av dagstidning. är unikt genom att vi har så många orter med två konkurrerande tidningar. Presstödet och public service är två viktiga ingredienser i ett brett utbud av medieröster. Vi har haft det och det fanns med vid EU-inträdet, kanske inte omtyckt av alla men ändå accepterat. Det är inte så länge sedan vi i hade besök från . Det var parlamentariker som höll på att arbeta med ett förslag till presstöd för deras räkning. Vi är alltså inte ensamma i om att ge stöd till medierna. Ett flertal länder har stöd för att kunna behålla mångfalden. Jag satt med i utredningen som arbetade fram det förslag till förändringar som låg till grund för beslut om nya presstödsregler. Vi fick i två pm kallade Presstödet och förenligheten med EG-fördraget, daterat , och om statligt stöd, daterat , redogjort för kommittén hur förfarandet går till och att presstöd var godkänt av kommissionen. Det finns enligt pm:et fyra kriterier som ska vara uppfyllda för att åtgärden ska kallas ett statligt stöd i fördragets mening. Enligt detta pm är inte fjärde punkten, samhandelskriteriet, uppfyllt med tanke på att svenska språket endast talas i . Min första fråga är om ministern delar uppfattningen att vi inte uppfyller det fjärde kriteriet? Den information vi har fått i och i om hur man hanterar ett tillbakadragande av notifikationen om ändringar väcker också många frågor. Men det har tagit upp. Jag är också fundersam och undrande till det. Känner ministern att frågan har hanterats på ett korrekt sätt, och hur kommer ministern att gå vidare? Kan man acceptera att grunden för ett regeringsbeslut är ett telefonsamtal från någon som inte ens har rätt att teckna firma för kommissionens räkning och följaktligen inte kan framföra det som har sagts skriftligt? lyssnade jag på reprisen av programmet Vår grundade mening. I programmet uppges att har fått ett halvårs uppskov och att det ska vara en snabb utredning samt en dialog inom EU om vad kommissionen kan acceptera. Vi ska med andra ord motivera det stöd vi har och förhandla med kommissionen. hade vi besök i av representanter för departementet. Vi fick delvis information kring detta, men inte så tidssatt och inte det som framgick av ett radioprogram att utredningen ska innehålla. Min fråga, som också tangerar , är därför: Har det kommit något officiellt dokument där preciserar sina krav på ärendets framtida hantering från sida och när det i så fall ska presenteras för kommissionen? 34 (): Notifieringen av presstödssystemet väcker en hel del principiella frågor, nämligen frågor om kompetens. Är det något som intresserar mig så är det just kompetensfrågor. EU och EG har ju ingen som helst kompetens inom den nationella mediepolitiken. Däremot finns det sådan kompetens när det gäller gränsöverskridande aktiviteter, till exempel i tv-direktivet och i den lagstiftning vi har när det gäller elektronisk kommunikation. Men i grunden har inte EG och EU med den nationella mediepolitiken att göra. De ska alltså inte lägga sig i det här. Inte heller när det gäller statsstödet har man en generell kompetens. I artikel 87 i EG-fördraget står det: Om inte annat föreskrivs i detta fördrag är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag detta än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion oförenlig med den gemensamma marknaden när jag kommer så långt kan jag säga att det där inte verkar särskilt bra, men då ska man läsa slutet av meningen i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Min fråga är: Hur påverkas handeln mellan medlemsstaterna av presstödet till Hemmets Vän eller ens till ? Jag kan inte se någon sådan påverkan. Därför är det väldigt viktigt att vi inte är flata mot kommissionen. Varje sådan organisation som är tenderar att ständigt lägga under sig nya områden, att vidga sitt kompetensområde. Det hette ju i regeringsförklaringen att vi skulle ha ett smalare men vassare EU. Det förutsätter att vi har vassa medlemsstater som ser till att EU blir smalare och håller sig inom den ändamålsenliga nivån för sin kompetens. är läget som det är. Jag är mycket angelägen om att man ser till att det blir en snabb process, därför att det är många företag som drabbas av förseningen. Man hade räknat med att få stödet. Och jag kan säga att jag också var något förvånad över att den gamla regeringen över huvud taget notifierade systemet eftersom grundprinciperna är godkända. 35 (): Nyheter är gratis men god journalistik kostar. Kvalificerad samhällsbevakning kostar mycket pengar. I det här landet har vi vant oss vid att ha en mycket god samhällsbevakning. Likväl är det på det sättet att väldigt många tidningar har avlidit. Tidningsdöden grasserade häftigt under framför allt . Den stoppades upp lite grann . Jag ser presstödet, särskilt i den form det har , som en nödlösning. Den allra senaste presstödsutredningen ligger ganska långt efter den som är refererad riksdag av Per , med flera och som hade en annan utgångspunkt, nämligen att pressen var väldigt partipolitiserad. Så är det inte längre. sitter vi med de tidningar vi har. Och jag har den ibland tveksamma äran att sitta i några av de ägarstiftelser som hanterar socialdemokratiska, centerpartistiska och liberala tidningar i dagens läge, dock icke några moderata , sedan i blev liberal. Det är klart att förslaget att hålla inne de ytterligare pengarna är ett bekymmer för de här tidningarna. Det kan man inte säga någonting annat om. Förfrågan om att EU ska godkänna detta förefaller mig vara en omväg när det gäller att komma vidare från den nödlösning som trots allt hela presstödet är. Men vi behöver en ordning i det här landet som bland annat i en tidigare pressutredning var med och beskrev. Vi behöver just den kvalificerade samhällsbevakning som marknadskrafterna inte alltid i alla delar kan ta upp. Jag vill dock påpeka, herr talman, att det finns positiva saker i det här landet. Bland annat har det kommit en uppgift om att på ett ställe i landet prövar att ge ut en prenumererad tidning. Det är mycket bra. Det görs utan presstöd. Vi får se hur det går.