prot · GT0997 · 2006-03-29 00:00:00 — Ändringar som föreslås i utlänningslagen innebär bland annat att systemet med uppehållstillstånd för unionsmedborgare och deras familjemedlemmar avskaffas. I stället inför man begreppet uppehållsrätt, det vill säga en självständig rätt att uppehålla sig i . Det är en ny rättsfigur. Vi tycker att det är bra, för det befrämjar rörligheten inom unionen. Däremot har vi en motivreservation till betänkandet eftersom vi anser att frågan om försörjningskravet bör sambehandlas med slutbetänkande och inte brytas ut som en enskild angelägenhet. Vi vill inte hantera EES-medborgarna i särskild ordning utan som en del av den helhet som en reformerad svensk lagstiftning om arbetskraftsinvandring bör vara. I detta betänkande kommer regeringen också fram till att det inte behövs några som helst åtgärder för att EU:s lagar inte ska vara diskriminerande mot den EU-medborgare som vill ta med en registrerad partner eller sambo till . finns som bekant inte någon generell rätt i detta avseende. De fyra partierna i alliansen menar i vår gemensamma reservation att den bör verka för att regelverket om fri rörlighet i EU blir icke-diskriminerande med avseende på sexuell läggning. Det ska inte spela någon roll vem man väljer att älska; det ska vara lika stor rörlighet inom unionen för den sakens skull. Därför måste en likabehandling ske fullt ut för EU-medborgare som väljer att bosätta sig i ett annat EU-land. Det är mycket anmärkningsvärt att inget av regeringens två stödpartier upplever den diskriminering som finns i lagstiftningen som stötande. Dessutom köper både och regeringens och Socialdemokraternas formulering om att man förutsätter att även fortsättningsvis verkar för att regelverket fullt ut görs icke-diskriminerande. Det är ju lätt att göra, trots att bevisligen inte har intagit denna position i framtagandet av precis den proposition som nu står i begrepp att behandla. 59 (): Jag ska berätta om tre kvinnor . Vi kan kalla dem för , och . De heter i verkligheten någonting annat. Jag har själv träffat två av dem, och jag har fått den tredjes historia omsorgsfullt berättad för mig. från gifte sig med en man som var svensk medborgare men som ursprungligen kom från . man behandlade inte väl. I klartext misshandlade han henne rejält. Till slut stod hon inte ut längre, utan lämnade honom. Hon fick stöd och hjälp av andra. Hon fick till och med hjälp med skyddat boende. Men problemet var att hon inte hade varit i . ville inte ge henne uppehållstillstånd, utan föreslog att hon skulle återvända till och där vända sig till ett kvinnohus. Dessutom blev hon av med det skyddade boendet. Hon fick också brev om att hon skulle återvända till . Det är märkligt att myndigheterna föreslår en ensam kvinna att återvända till . Dels behöver ingen ofrivilligt återvända dit, dels riskerar en kvinna som har varit gift och lämnat sin man att råka illa ut och stötas ut från samhället när hon återvänder. Hon riskerar kanske till och med att dödas. måste den utlänning som har gift sig med en svensk medborgare lämna landet om relationen upphör. Det finns dock undantag om kvinnan eller hennes barn har utsatts för våld. För borde det ha varit självklart att hon skulle ha fått en ny chans i . är inte den enda som har råkat illa ut. fick jag höra talas om en annan kvinna som hade råkat ut för något liknande. Och det finns många fler. har kritiserat att man inte följer lagen som det var tänkt. Det är därför glädjande att socialförsäkringsutskottet nu föreslår en översyn av tillämpningen av lagen. Om det visar sig att den inte följs ska regeringen återkomma till med förslag till lagändring. anser att det behövs tydliga motivuttalanden i lagtexten, vilket vi också har påtalat i ett särskilt yttrande till betänkandet. Det är också viktigt att alla som kommer till får information om den värdegrund som genomsyrar det svenska samhället och den betydelse som jämställdhet och respekt för alla människors lika värde har. Därför anser vi att de som kommer hit som make eller sambo till någon som är bosatt i ska få ta del av en introduktion till det svenska samhället. Hade fått en sådan introduktion hade hon kanske haft lättare att klara sig. Hon skulle inte ha varit helt utlämnad till sin man. Den andra kvinnan som jag ska berätta om är . Hon kommer ursprungligen från . Hon förlorade tidigt sin mamma och fick ta hand om sina mindre bröder och sin pappa i hemlandet. Hon gifte sig och kom till som flykting. Efter mycket krångel fick hon hit sina bröder, men pappan fanns kvar i ett flyktingläger i . Till att börja med hade han en ny familj, men de lämnade honom och han blev ensam kvar i flyktinglägret. Han var gammal och inte särskilt frisk. Jag tror att ingen här skulle vilja vara med om den ångest och oro som har genomlevt. Hon höll fullständigt på att gå under för att hon inte kunde få hit sin gamla ensamma pappa. kom hon till mig och sade att nu kommer det att lösa sig. Hon talade om en röd bok där det stod att även ensamma föräldrar skulle kunna få komma hit, och det skulle börja gälla . Men verkligheten är en annan. Den här utredningen har aldrig blivit verklighet. Vi har kommit en liten bit på väg , men har den ersatts av en ny utredning. Vart tog möjligheten för anhöriga utanför kärnfamiljen, och då särskilt kvarvarande ensamma föräldrar i hemlandet, vägen? Vart tog möjligheten att kunna få återförenas med sina anhöriga i vägen? Det EG-direktiv som vi behandlar och som vi ska implementera i den svenska lagstiftningen ger faktiskt utrymme för att även personer som inte tillhör den nära kärnfamiljen ska kunna återförenas med sina anhöriga. Det är ofattbart att man inte har tagit med detta i det förslag som vi ska fatta beslut om . talar vi mycket om äldreomsorg i . Vi blir upprörda när gamla människor inte får ett värdigt bemötande. Det finns säkert någon här i salen som oroar sig för hur hans eller hennes gamla mamma eller pappa har det. Tänk då på hur hade det med sin pappa långt bort på andra sidan jordklotet! Att känna oro för gamla föräldrar i hemlandet motverkar också integrationen. I stället för att lägga fokus på jobb och språk går mycket av energin åt till att oroa sig för sina föräldrar. Den tredje kvinnan jag vill berätta om är som blev kär i en kille från . Och som det går ibland när man blir kär så blev med barn. Pappan till hennes barn fick avslag på sin asylansökan och skulle tvingas lämna sin höggravida flickvän. Oavsett om beslutet i asylutredningen var fel eller inte borde han ha fått möjlighet att stanna och ta hand om sitt barn och sin flickvän. Han skulle inte behöva återvända till hemlandet för att ansöka om att få återvända till . Det kan aldrig vara rätt att splittra familjer. Och varför ska man göra saker mer komplicerade än vad de är? ger inte lagen någon möjlighet att söka uppehållstillstånd när personen redan finns i . När kvinnan i förhållandet väntar barn eller det redan finns barn i förhållandet borde det vara möjligt att söka uppehållstillstånd i . Det är inte humant att den ena parten ska behöva lämna landet och inte få träffa sina barn och överlämna vårdnaden till den som är kvar i . Det borde aldrig ha varit någon diskussion om att kille från skulle få stanna. Jag har berättat om , och , tre kvinnor vars problem vi måste ta på allvar. Ingen kvinna, och ingen människa över huvud taget, ska behöva lida som de här tre kvinnorna har gjort på grund av stelbenta regler. Som jag sagt är det glädjande att tillämpningen av lagen ska ses över när det gäller misshandlade kvinnor. Förhoppningsvis verkställer också regeringen tillkännagivande. Det är ju inte alltid brukligt. Var tog till exempel lagförslaget om trafficking-offer vägen? Inte heller kommer att få hit sin gamla pappa eller man att slippa lämna sin nybildade familj för att söka anknytning från hemlandet. anser att även dessa frågor borde ha lösts i samband med det här betänkandet. vill jag ta upp några andra frågor i betänkandet. Barn ska vara barn. Vi i anser inte att det är förenligt med det svenska samhällets syn på jämställdhet och rättigheter att barn gifter sig. Därför vill vi också gå längre än regeringens förslag, och för den skull också EG-direktivet. Vi vill påpeka hur viktigt det är. Barn måste få vara barn. Därför vill vi att ansökan ska avslås, medan det nu föreslagna innebär att det ska kunna avslås. Samma sak gäller vid skenförhållanden. är också för att även en annan nära anhörig ska kunna komma till oavsett om man bott tillsammans eller varit beroende av varandra i hemlandet under förutsättning att det också införs ett försörjningsansvar för dessa, sjukvård och skola undantagna. Vi är också positiva till möjligheten att göra DNA-analyser i familjeåterföreningsärenden. Det kan säkert rädda barn från att bli utnyttjade av personer som säger att de är deras föräldrar men inte är det. Men vi har framhållit, och det har också utskottet tagit till vara, att det är viktigt att inhämta barns åsikter i frågan, naturligtvis med hänsyn till ålder och mognad. står jag bakom alla våra reservationer men yrkar bifall till reservation 2 i SfU8. 60 (): Även om det är två EG-direktiv vi diskuterar här och ska besluta om är det trots allt inte bara formalia, utan vi äger i hög grad att bestämma om tillämpning och praxis. Som alltid när vi debatterar det här politikområdet handlar det om särskilt utsatta människors verklighet. Det handlar verkligen om utsatthet. Så är det i princip varje gång vi diskuterar migrationspolitik, och det gäller också dagens två betänkanden om familjeåterförening och om tredjelandsmedborgares ställning. Som alltid bör vi beträda det här området med varsamhet. De beslut vi fattar griper in i människors liv, ofta på ett livsavgörande sätt. Jag ska belysa och utveckla några av de reservationer som vi kristdemokrater står bakom. Vi motsätter oss en migrationspolitik som leder till familjesplittring. Effekterna av nuvarande lag och praxis får dessvärre de konsekvenserna. När anhörigbegreppet förändrades 1996 innebar det en inskränkning i jämförelse med vad som hade gällt fram till dess. Den så kallade sistalänken-bestämmelsen togs bort, och det innebar att gamla föräldrars möjlighet att återförenas med barn i försvann. Vi anser att sistalänken-bestämmelsen bör återinföras. , alltså efter det att sistalänken-bestämmelsen togs bort, gjorde socialförsäkringsutskottet ett tillkännagivande om att det borde göras en utvärdering av lagstiftningen vad gäller anhöriginvandring. Man borde alltså titta närmare på de särskilt ömmande fallen, och här nämndes sistalänken-fallen och andra speciella anknytningar. En sådan utvärdering borde ske skyndsam tyckte utskottet då . Sedan kom betänkande 2002, och även där talas det om särskilt ömmande omständigheter, till exempel sistalänken-anknytningar. Det kom också en utredning till 2005 om uppehållstillstånd för familjeåterförening. Här lämnades en del förslag med samma innebörd som . Det saknas alltså inte förslag på åtgärder, men från regeringen kommer ingenting. Efter åratals passivitet nöjer sig utskottets majoritet med att avvakta att en proposition i ämnet snart kan föreläggas . Vad menas med snart med det tidsperspektiv vi kan se tillbaka i den här frågan? Vi kristdemokrater nöjer oss inte med det utan kräver avsevärt mer handlingskraft av regeringen på det här området, liksom för den delen på många andra områden. Vi får en ny utlänningslag , även om det har tagit sin rundliga tid. Dock hälsar vi det med tillfredsställelse. Vi har länge krävt lagändringar och en ny instans- och processordning. är det snart kvar till ikraftträdandet, och det är viktigt att vi visar tilltro till den nya rättsordningen. Vi är många som knyter stora förhoppningar till den. Vi är också nöjda med många av de lagändringar som träder i kraft, men inte med alla. Enligt den nya utlänningslagen får uppehållstillstånd, liksom tidigare, ges till en utlänning som är nära anhörig till anknytningspersonen, detta om man ingått i samma hushåll som anknytningspersonen och om det funnits ett särskilt beroendeförhållande mellan släktingarna redan i hemlandet. Vi kristdemokrater menar att kravet på hushållsgemenskap och särskilt beroendeförhållande kan innebära en alltför snäv begränsning av vilka som kan beviljas uppehållstillstånd som nära anhöriga. Det oavvisliga kravet bör därför inte ställas. Man ska kunna återförenas med sina nära anhöriga här i även om man inte bodde i samma hushåll i hemlandet. Kravet på ett särskilt beroendeförhållande till anknytningspersonen bör inte ställas i det här sammanhanget. Reglerna för familjeåterförening bör alltså vidgas. Det förhållandet att till exempel en irakier som beviljats asyl i kan vägras återförening med familjemedlemmar som finns i ett annat land, trots att familjen borde ha samma skyddsbehov, är inte acceptabelt, men det blir konsekvensen av den politik som gäller . Den regeln bör alltså ändras. Enligt regeringens förslag ska uppehållstillstånd vägras när det gäller äktenskap mellan underåriga. Tillstånd får ges endast om det föreligger särskilda skäl, till exempel att det underåriga paret väntar barn. Barn och tvångsäktenskap är naturligtvis inte förenliga med vår syn på jämställdhet och barns rättigheter. Av det skälet menar vi att man alltid ska vägra uppehållstillstånd på grund av anknytning när det gäller äktenskap mellan underåriga. Det gäller också att äktenskap som ingås utomlands av underåriga inte accepteras i . De här äktenskapen ska naturligtvis inte vara grund för anhöriginvandring. Regeringen föreslår också att uppehållstillstånd ska vägras vid skenförhållanden eller om en ansökan grundar sig på oriktiga uppgifter. Enligt vår uppfattning bör det vara en obligatorisk regel, det vill säga att uppehållstillstånd alltid ska vägras i de här fallen. För att utreda om det finns skäl att misstänka att en anknytningsperson kan förgripa sig på en sökande bör man göra en kontroll genom registerutdrag. Det kan gälla för att fastställa att personen inte har förgripit sig på sambo eller maka, och utdrag ur belastnings- och misstankeregister bör hämtas in vad gäller samtliga anknytningspersoner. Det gäller också eventuella meddelanden om besöksförbud. Därutöver bör man kontrollera tidigare anknytningsförfrågningar både i folkbokföringsregistret och i register, detta för att skydda utsatta människor och hindra de övergrepp som vi tyvärr ser alltför många exempel på. Om det framkommer att en anknytningsperson tidigare dömts för misshandel eller övergrepp mot tidigare maka eller sambo ska ansökan om uppehållstillstånd avslås. Här bör alltid försiktighetsprincipen tillämpas. Enligt utlänningslagen ska ansökan om uppehållstillstånd göras före inresan till , och vissa undantag kan göras. Även om det är viktigt att hålla på principen om ansökan före inresa måste det finnas en möjlighet att frångå de här reglerna i vissa fall. Därför vill vi att regeringen lägger fram förslag som tydliggör undantagen från huvudregeln. Det kan gälla när personen har barn i , när kvinnan i förhållandet väntar barn eller när sökanden med all sannolikhet skulle få sin ansökan beviljad. Då vill vi ta bort det onödiga krånglet. : Vi kristdemokrater har motionerat om att se över praxis när det gäller misshandlade kvinnor som söker uppehållstillstånd. Vi menar också att man behöver se över lagstiftning och praxis i anknytningsärenden där förhållandet har upphört på grund av misshandel eller kränkning, detta genom tvåårsregeln för uppskjuten prövning. Vi är glada att utskottet tillstyrker kraven på den punkten. En översyn ska nu krävas, enligt betänkandets text. Det är positivt och bra. Vi kommer naturligtvis att följa hur frågan utvecklas. Det är bokstavligen av livsavgörande betydelse för ett antal utsatta kvinnor. Jag står naturligtvis bakom alla våra reservationer men nöjer mig här med att yrka bifall till reservation 6 i SfU8 och reservation 3 i SfU9. 61 (): Så möts vi än en gång för en flyktingpolitisk debatt, med de inte oansenligt långa namnen på betänkanden: SfU8, Genomförande av EG-direktivet om rätt till familjeåterförening samt vissa frågor om handläggning och DNA-analys vid familjeåterförening, och SfU9, Genomförande av EG-direktiven om unionsmedborgares rörlighet inom EU och om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning. Det är viktiga beslut, och de långa namnen kanske antyder bland annat detta. Vi har ett läge i den flyktingpolitiska debatten där vi har sett en rad försämringar komma. Men vi har också kunnat se en del förbättringar pressas fram. Jag ska återkomma till det senare i mitt anförande. Det vi här kan konstatera är att vi har EG-direktiv att införa. Två kommentarer är på sin plats. möjligheter att inte genomföra dessa EG-direktiv är väldigt begränsade. Det kan vara intressant att minnas det, mot bakgrund av den debatt vi hade inför svenskt medlemskap i . Vi var många som då sade att kommer att bli skyldigt att anta EG-direktiv. Vi fick som motargument: Nej då, inte alls vi kommer aldrig att behöva genomföra något vi inte står bakom själva. är det nog väldigt svårt för att inte genomföra dessa EG-direktiv. Tyvärr har vi alltså på den punkten fått våra farhågor bekräftade. , vilket är betydelsefullt för den här debatten, finns det stora möjligheter att inom de ramar som ges göra så mycket som möjligt för att genomförandet ska bli så smidigt som möjligt och så bra politiskt som möjligt. Att vi alla utnyttjar den möjligheten, utifrån våra politiska värderingar, är också exempel på att vi gör vad vi kan utifrån dessa för att påverka EU och EG-direktiven utifrån just de värderingar vi har. Det vi ser här när det gäller SfU8, om familjeåterförening, är att det nu blir bättre möjligheter för dem som är gifta och har sammanbott länge utomlands. Man får i praktiken en rätt att återförenas i . Det är i grunden positivt, förstås, att det inte är samma ifrågasättande av dessa relationer som det har varit. Det är vidhäftat med en del problem, och vi har en del reservationer där vi ser över detta. Jag ska återkomma till det. Vi välkomnar också att man nu vill se över misshandlade kvinnors möjligheter att få stanna i trots att de inte har varit här tillräcklig tid för att annars få permanent uppehållstillstånd. Vi hade gärna, liksom flera partier redan har tagit upp, sett att det gjordes en lagändring . Vi kommer med stor noggrannhet att följa hur den här översynen går till, därför att vi är övertygade om att det kommer att behöva genomföras en lagändring. Jag hoppas att vi får fel på den punkten det vore välkommet men jag är rädd för att så inte blir fallet. Detta är delar av det positiva i detta betänkande. Vi har också ett antal invändningar. Vi skulle vilja se en omförhandling av direktivet, därför att vi anser att det är alltför inskränkt i förhållande till vad som är rimligt. I det sammanhanget står jag bakom samtliga våra reservationer i detta betänkande men yrkar bifall till reservation nr 4. Vi tycker också att det är åldern vid ansökan som ska vara avgörande, inte om man därefter passerar 18-årsgränsen. Vi vill, liksom från väl har redogjort för, att den så kallade sistalänken-bestämmelsen, som tidigare fanns, ska återinföras. Det är en tragedi att ofta gamla människor lämnas helt ensamma i ett land långt borta från de släktingar som får möjligheten att stanna i . Det finns också möjligheter att göra någonting åt detta. Det finns en reservation från fem partier gemensamt som det går utmärkt för den i kammaren som så önskar att ansluta sig till. Vi motsätter oss också återkallande av tillfälliga uppehållstillstånd, och vi tycker att de krav man ställer på hushållsgemenskap i hemlandet är alltför strikta. Det är att missförstå hur människors möjligheter att leva ser ut , och kan se ut i vissa delar av världen, att kräva den typ av mycket skarpa formuleringar runt hushållsgemenskap som görs i betänkandet. Vi är ensamma på en punkt, nej flera, men på en ganska viktig punkt i det här betänkandet. Det handlar om DNA-analysen som görs frivillig för den sökande att på statens bekostnad få genomförd när det råder oklarheter runt identitet eller huruvida en relation är den påstådda. Det är enkelt att säga. Så länge det bevaras som frivillighet vore det väl en ganska enkel sak. Men i en i övrigt väldigt restriktiv flyktingpolitik där beviskraven på den enskilde är väldigt omfattande finns det en uppenbar risk att detta i praktiken blir det som moderata företrädare har företrätt, nämligen att man måste genomföra det. Annars riskerar ens bevismöjligheter att vara mycket lägre. behöver nog inte vara så orolig för att hans politik inte får genomslag. Det är snarare en stor risk att den får det redan med det förslag som alla andra partier utom står bakom. Därför är detta också en angelägen invändning för oss. Vi kommer att hålla er vid era ord och se efter om det inte riskerar att bli precis på det sätt vi är oroliga för. Det finns också några punkter som är gemensamma i de två betänkanden vi nu diskuterar. Vi tycker att det är rimligt att säkerhetsärenden ska kunna överklagas till domstol. Vi tycker att man ska ha någon form av sanktionsmöjligheter när man överträder tidsgränser. Vi har reservationer på dessa punkter. Vi avvisar, liksom en majoritet i båda betänkandena faktiskt gör, de krav som finns från borgerliga partier på försörjning för att en anhörig ska få komma till . Det är lite märkligt att rätten att återförenas ska vara beroende av om en person som redan bor i kan försörja en och åta sig det försörjningsansvaret eller inte. Det borde vara en annan utgångspunkt, nämligen utgångspunkten att man har rätt att återförenas med sina nära och kära, som det brukar heta. Därför är det viktigt att vi nu med tyngd avslår förslagen om försörjningskrav. Jag skiftar till SfU9, nästa betänkande. Vi har också där en reservation som vi vill yrka bifall till. Också där står vi bakom samtliga men yrkar bifall till reservation 4. Vi ser helt enkelt ingen anledning till att EES-medborgares familjemedlemmar om de inte själva är EES-medborgare i fortsättningen ska behöva pass och inte när de reser in i landet. Vi förstår inte riktigt vad den diskriminering som man här bygger in i systemet egentligen syftar till, i alla fall inte varför den genomförs. Det är en intressant utveckling som sker, om än också förfärande. Det som från början var frågor som inom EU var fullständigt nationella och helt och hållet för den lagstiftande församlingen i respektive land att fatta beslut om börjar nu alltmer att bli gemensam politik. En del ser positivt på detta. En del ser positivt på det i princip såväl som i sak. Dit får nog regeringen hänföras, och i många avseenden också. Jag tänker på transportörsansvar och annat där man har ställt sig skuldra mot skuldra med regeringspartiet. Andra ser positivt på detta i princip men nästan aldrig i sak. Det är en annan märklig utgångspunkt. Flera borgerliga partier hör ju till den kategorin. Det är bra med en gemensam flyktingpolitik egentligen. Det är bara det att den gemensamma flyktingpolitik som genomförs är dålig. Vi väljer att se det här på båda sätten. Vi ser principen, nämligen att de regler som vi i denna församling vill ska gälla i är de som ska gälla. Det är en självklar utgångspunkt, tycker vi. Vi anser dessutom att det finns mycket få exempel på att den EU-gemensamma politiken har inneburit några förbättringar för svenskt vidkommande. Så både i princip och i sak har vi invändningar mot den utveckling som sker. Jag inledde med att säga att det är viktiga frågor, och det är det. Det gör också att vi kommer att få återkomma till dem igen. Det är synd att man inte på några viktiga punkter kunde ta några steg till. Det hade inte varit så svårt att göra lagändringen för misshandlade kvinnor . Det hade inte heller varit så svårt att se till att den mamma eller pappa som finns långt borta i ett annat land skulle kunna få återförenas med barnen genom ett återinförande av sistalänken-bestämmelsen. Men man ska se de positiva delarna. De välkomnar vi. 62 ():