prot · GT0976 · 2006-02-21 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Meddelande om parentation Talmannen meddelade att kl. 9.00 skulle plenum inledas med parentation för att hedra minnet av riksdagsledamoten . 3 § Meddelande om frågestund Talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Utbildnings- och kulturminister , statsrådet , statsrådet , statsrådet och statsrådet . 4 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2005/06:242 Till Interpellation 2005/06:242 av () Patienternas rättigheter Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. 5 § Svar på interpellation 2005/06:250 om biståndet till den paramilitära demobiliseringen i 1 Utrikesminister (): har ställt fyra frågor till biståndsministern om bistånd till den paramilitära demobiliseringen i . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Den första frågan gäller vilka krav som ställt på Organisationen för stater, OAS, när det gäller avväpningen av den colombianska paramilitären. har stött den OAS-mission som syftar till att verifiera avväpningsprocessen i . Vi har ett långsiktigt engagemang som är inriktat på en fredlig utveckling med respekt för mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt och på att lindra konfliktens verkningar. En internationell närvaro i de områden som demobiliserats är enligt min mening av yttersta vikt. Det krävs en oberoende internationell verifiering på plats, dels som en preventiv säkerhet för människorna som bor i dessa områden, dels även med tanke på kommande val, i synnerhet i regioner där paramilitären haft total kontroll detta för att få en ökad insyn i vad som faktiskt sker i dessa regioner. har framfört följande krav för stöd till missionen till OAS generalsekreterare att det finns en klar indikation om att OAS medlemsländer är beredda att politiskt och finansiellt stödja missionen, att missionens oberoende ställning kan säkerställas, att missionens mekanismer för att påtala överträdelser av eldupphöravtalet utvecklas, att missionens mandat klargörs i relation till dess två roller att stödja och verifiera fredsansträngningarna, samt att missionens arbete kring mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt stärks genom ett nära samarbete med Interamerikanska kommissionen för mänskliga rättigheter. Den andra frågan gäller vilka krav vi är beredda att ställa för ett eventuellt fortsatt stöd till avväpningen av paramilitärerna. De nämnda kraven kommer även i fortsättningen att utgöra villkor för engagemang i avväpningsprocessen. Generalsekreterare har till mig personligen uttryckt att dessa villkor motsvarar OAS egna målsättningar. har flera av kraven tillgodosetts. ser det som positivt att det politiska och ekonomiska stödet från OAS medlemsländer och det internationella samfundet exempelvis har ökat. har , , , , och uttryckt sitt intresse av att gå in med stöd till OAS verifieringsmission. och har redan utsett experter på avväpning, demobilisering och återanpassning till missionen. Övriga länder som också visat intresse av att gå in med stöd är , , , , , och . Mycket arbete återstår dock. Till exempel fungerar missionens samarbete med Interamerikanska fortfarande inte tillfredsställande. OAS verifieringsmissions roll i processen måste förtydligas, och missionens uppgifter bör ytterligare definieras. Vi kommer även i fortsättningen att understryka vikten av att våra krav tillgodoses inte bara som en förutsättning för vårt fortsatta stöd, utan för att det är viktigt för freden i . Den tredje frågan gäller hur mycket som anslagits från sida sedan starten för att stödja OAS-missionen och kringliggande verksamhet, samt hur mycket som kommer att anslås om stödet fortsätter. har sedan starten bidragit med ett tekniskt stöd i form av en verifikationsexpert. har totala stöd till OAS verifieringsmission varit . Utöver detta bidrar även med ett stöd till Interamerikanska kommissionen för mänskliga rättigheter, som av OAS permanenta råd givits en roll att ge råd och stöd kring mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt. Avtalet ingicks och stödet uppgår till . har anslag för fortsatt stöd ännu inte beslutats. Den fjärde frågan gäller huruvida avser att tydliggöra den svenska ståndpunkten i relation till den kritik som kommit från FN samt colombianska och internationella människorättsorganisationer av stöd till demobiliseringen av paramilitärerna. för en kontinuerlig dialog med såväl FN, civila samhället som med . Den dialogen kretsar naturligen kring många av de brister som vidlåder avmobiliseringsprocessen och hur man ska komma till rätta med dessa. Våra ståndpunkter har sedan avmobiliseringens början varit klara och tydliga. En demobilisering av paramilitärer löser inte alla problem. Men om detta lyckas, och denna grupp försvinner från konfliktens logik, har kommit ett viktigt steg närmare en fredlig lösning på konflikten. Det är just detta som svenskt engagemang i landet handlar om. 2 (): Jag vill tacka utrikesministern för svaret. Jag är helt övertygad om att det svenska engagemanget i i den här frågan kommer av ett brinnande intresse för att förstärka freden, att införa fred och demokrati i . Anledningen till att jag ställer frågan om det svenska engagemanget gäller utvärderingen av vad som skett . Vi har ganska tydligt kunnat se att och många människorättsorganisationer, både inne i landet och internationellt, blivit motståndare till processen när de sett att det juridiska ramverket kring avmobiliseringen är minst sagt oklart. Mycket talar för att de paramilitärer som står för den klart största delen av det politiska våldet inte ens kommer att ställas inför rätta, och därmed saknas grunden för en hållbar fredsprocess bestående av sanning, rättvisa och gottgörelse. När 2004 gick in i detta var argumentet att man skulle få insyn och kunna bidra till att övergreppen minskade. Det finns siffror som visar att våldet i landet skulle minska; dessa uppgifter kommer från regeringen. Men siffrorna är också omdiskuterade. Många i menar att paramilitären snarare har passerat den erövringsfas som rådde och blivit en institution i sig. Avmobiliseringen ska även ha inneburit att de skaffat sig andra roller, såsom säkerhetsexperter och säkerhetsvakter, men fortfarande har samma kontroll och grepp. Paramilitärerna själva säger att de har inflytande över så många som en tredjedel av parlamentsledamöterna. Det är oroväckande att de paramilitära grupperna har den kopplingen till statsmakten, vilket också UD konstaterar i sin senaste Colombiarapport. Det finns nämligen fakta som visar att övergreppen i inte minskat. har medverkat till att avmobilisera nästan 20 000 paramilitärer. Det är ungefär lika många som det totala antalet paramilitärer i var från början. Ändå fortsätter övergreppen. Paramilitärernas kopplingar till staten är uppenbara. Hur många av dessa avmobiliserade har dragits inför rätta? Det är anledningen till min fråga, och jag vill ändå ställa den frågan till utrikesministern. Utrikesministern säger i sitt svar att för en kontinuerlig dialog med såväl FN, det civila samhället som . Dialogen kretsar kring många av de brister som vidlåder avmobiliseringsprocessen och hur man ska komma till rätta med dessa. Min fråga till utrikesministern blir: Vilka krav ställs det för att man ska komma till rätta med de brister som vidlåder avmobiliseringsprocessen? När vi ser på fakta ser vi att man uppenbarligen inte lyckats alls. 3 Utrikesminister (): Jag tycker att det är att gå väldigt långt och att inte ta hänsyn till vad som faktiskt har hänt att säga att ingenting har förändrat sig, för det har det naturligtvis. Om 24 000 militärer har avväpnats innebär det ändå att det har skett en förändring och att nya förutsättningar har skapats. Det är naturligtvis svårt att direkt bevisa ett orsakssamband mellan att våldsnivån faktiskt har sjunkit och att det är verifikationsmissionen som har bidragit till det och inte andra skäl. Men om man nu konstaterar att minskat våld sammanfaller med avväpningen av 24 000 paramilitärer med vapen kan man ändå konstatera att det måste finnas ett samband. I vart fall syftar det hela till att få färre människor, paramilitärer, med vapen som ju huvudsakligen har sysslat med att hota och döda, kidnappa och massakrera människor. När det gäller det juridiska ramverket har jag förståelse för den kritik som har riktats mot lagen om rättvisa och fred. Den är långtifrån perfekt, och den motsvarar i vissa avseenden inte vedertagna internationella normer. är det så att vill man få till stånd en fredsbyggande process måste man ibland betala ett visst pris. Här gäller det att hitta en balans mellan rättvisa och fred. Lagen medger förvisso strafflättnader, vilket var förutsättningen för att över huvud taget få paramilitären att acceptera en avväpning. Det är, trots brister, ett unikt försök att skapa förutsättningar för fred. Våra krav på hur den här processen ska föras vidare redovisade jag tydligt i mitt svar. Och det är de krav vi fortfarande har, och de är en förutsättning för att vi ska ge vårt stöd till den fortsatta processen. 4 (): För oss i blir det ganska tydligt att de krav som ställer och som är viktiga att man ställer faktiskt inte uppfylls. Jag vill ställa ytterligare en fråga. Har en avmobilisering av paramilitären egentligen skett? I grund och botten har det också uppstått nya fenomen. uppträder man i stället i skepnad av privata säkerhetsbolag och informatörer till säkerhetsstyrkorna, som har en klar koppling till statsmakten. Är det egentligen så att man bara har bytt skepnad, då har man inte fått någon avmobilisering i det verkliga livet. När det gäller våldet, om det har minskat och om det har en koppling finns det andra fakta som visar att övergreppen i kanske inte har minskat. Antalet internflyktingar har faktiskt ökat kraftigt . Enligt människorättsorganisationen var över 252 000 personer tvungna att fly från sina hem under de tre första kvartalen 2005. Det var en ökning med jämfört med . I är tre och en halv miljon, nästan var tionde colombian, på flykt i sitt eget land. Det kommer nästan kommunikéer som vädjar om stöd till aktivister som har mordhotats, fängslats på oklara grunder eller till och med mördats. är fortfarande ett av de länder i världen där fackföreningsmän ofta mördas. Min fråga blir ändå till utrikesministern: Hur länge tänker fortsätta att engagera sig om de krav som ställer inte kan uppfyllas? Hur länge tänker vara inblandat om man ser att situationen för befolkningen i inte ändras utan att paramilitären i stället övergår till att uppträda i andra skepnader? Det är viktigt med en fredsprocess i , men det är också viktigt att man inte är med och stöder en demobilisering som inte sker i det verkliga livet. Den sista fråga jag vill ställa till utrikesministern utifrån UD:s egen rapport, där man uttrycker en oro för en koppling mellan paramilitären och statsmakten är: Vilka krav för utrikesministern fram i kontakterna med när det gäller de klara och tydliga sambanden mellan paramilitären och statsmakten? 5 Utrikesminister (): När det gäller att det fortsatt förekommer våld där ska det inte heller uteslutas att det finns en koppling till det faktum att det är gerillagrupper av olika slag som verkar där. De är inte indragna i någon process över huvud taget. Där kvarstår det att få dem med i processen också. När det gäller de paramilitära styrkorna är det den colombianska statens ansvar att säkerställa att de inte övergår till annan verksamhet och att det inte finns en koppling av det slag som vi inte kan acceptera. Det är en del av innehållet i den återkommande dialog som vi har med företrädare för den colombianska regeringen. Vi har uttryckt vår oro för att det kan finnas kopplingar, och vi kräver att dessa kopplingar blir synliga och åtgärdade. För vårt fortsatta engagemang krävs naturligtvis att vi får en utveckling som är acceptabel, att vi får svar på våra frågor och att vi tror att den fortsatta processen ska leda till det som hela missionen syftar till. Det är därför det är viktigt med den återkommande utvärderingen och den återkommande dialogen. Vi tar ställning utifrån hur situationen förändrar sig och hur vi ser att utvecklingen blir. Internflyktingarna är fortfarande ett stort humanitärt problem. Hur många internflyktingarna är vet vi inte exakt. Det är motstridiga uppgifter om det. Men det är en problematik som måste hanteras. 6 (): Jag tackar utrikesministern för svaret, och jag hoppas att man verkligen gör en uppföljning och en djup analys och också tar till sig de rapporter som kommer om att det faktiskt har misslyckats. Jag vill i den här sista repliken ändå ta upp frågan om straffrihet. Jag är mycket väl medveten om att en förutsättning för att man skulle inleda hela processen var att det fanns en öppning för att kunna ge straffrihet. Det var också ett krav från paramilitärerna för att man skulle ta stegen in i en fredsprocess. Min sista fråga till utrikesministern blir ändå: Hur ser man på sättet varpå lagstiftningen har använts? Enligt Amnesty har den nya lagen snarare fått till resultat att man i stället för att skyldiga ställs till svars för krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten, och på det sättet avstängs från den tidigare konflikten, återanvänder dessa, precis som jag sade tidigare, i privata säkerhetsbolag, som informatörer och säkerhetsrådgivare till militären. Det som blir min grundläggande fråga är: För man med sig även den här frågan? Det är så tydligt i rapporterna att straffriheten har använts på ett sätt om är fullständigt orimligt. Det är tusentals förövare som redan har dragit nytta av amnestin. Är det någon som ställs inför rätta för de grova brott som har begåtts? Hur tänker utrikesministern fortsätta att driva frågan att lagen inte får tillämpas på det sättet? 7 Utrikesminister (): Jag kan inte dela uppfattning om att man kan säga att missionen har misslyckats. Det går inte att säga så. Det krävs ett ytterligare engagemang. Det behövs flera länder som blir engagerade i processen. Trycket på och på de inblandade grupperna måste öka. Det är därför jag redovisade att det nu finns en insikt från flera länder om att här krävs ett större internationellt engagemang om missionen ska lyckas. Det går inte heller att säga att det handlar om straffrihet. Det gör det faktiskt inte i det här fallet. Det handlar om möjligheter till strafflindring. I de freds- och demokratiseringsprocesser som har genomförts på många håll i världen har man utfärdat amnesti eller upprättande av sanningskommissioner. Det har varit det gängse. har valt att ställa de ansvariga till svars i en juridisk process, även om straffsatserna ligger på en nivå som man egentligen inte tycker motsvarar de brott som de som blir åtalade är ansvariga för. Det kan vi kritisera. Men faktum är att detta är en unik process, där man inte har infört straffrihet utan där det är fråga om vissa strafflättnader. Den stora utmaningen i är att se till att lagen i praktiken implementeras på ett så effektivt och transparent sätt som det över huvud taget är möjligt. På det viset kan det bli ett bidrag till att skapa fred i landet. Generalsekreteraren har till mig personligen bekräftat att OAS-missionen också har en viktig funktion i just denna del i uppfyllandet av dess arbete. Vi kommer att följa det mycket nära, och vårt engagemang kommer att vara beroende av hur utvecklingen blir . Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2005/06:244 om åtgärder mot spelmissbruk 8 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att skapa långsiktighet i behandlingsverksamheten för dem som har fastnat i ett spelberoende. Först vill jag säga att jag delar oro för spelandets baksidor, framför allt riskerna för att spelandet övergår i ett spelberoende. När det gäller insatser mot spelmissbruk har resurserna ökat kraftigt . fördubblar vi stödet till spelberoende. Tonvikten har legat på att utveckla och finna metoder som kan fungera långsiktigt. Det är en gratis telefonrådgivning för spelberoende och deras anhöriga. Linjen bemannas av bland andra terapeuter med goda kunskaper om frågor runt spelberoende. Stödlinjen uppdaterar fortlöpande information om aktuellt vårdutbud, aktiva självhjälpsgrupper och andra stödformer för spelberoende. Stödlinjen drivs av på uppdrag av . Information om dess nummer samt mottagningstid står numera på alla lotter. Det går även att ringa gratis med mobiltelefon till stödlinjen. Detta ledde till en stor ökning av antalet samtal. I samarbete mellan , och pågår ett Internetadministrerat självhjälpsprogram baserat på kognitiv beteendeterapi, KBT. För dem som har så allvarliga problem att de söker sig till eller psykiatrin behövs dels det stöd de kan få från dessa instanser, dels specifika insatser mot spelberoendet. En nödvändighet för att och sjukvårdens insatser för dem blir meningsfyllda är att det finns en grundkunskap om spelproblem inom dessa sektorer. har givit stöd till ett utvecklingsprojekt med öppenvård för spelberoende och deras anhöriga. Projektet kommer att pågå till och med och följs kontinuerligt av forskare som ska utvärdera verksamheten. Projektet har bidragit till en ökad kunskap om vilka problem spel kan skapa och har förbättrat beredskapen att bistå spelberoende. Parallellt med utvecklingsarbetet pågår en utbildnings- och informationsinsats i två steg. I etapp ett, som pågår just , utbildas 700800 anställda inom missbrukarvården. I etapp två, som startas och avslutas ges en kortare utbildning till ytterligare 6 000 anställda inom socialtjänst, primärvård, psykiatri och kriminalvård. Ungdomar löper större risk än vuxna att hamna i ett spelmissbruk. Men kunskaperna om på vilket sätt man kan stödja och hjälpa barn och ungdomar med spelproblem är begränsade. Stöd har därför getts till ett forsknings- och utvecklingsprojekt för att utveckla metoder att nå ungdomar med allvarliga spelproblem. Projektet drivs av i samverkan med . Sammantaget kan sägas att vi nu börjar få tillräcklig kunskap för att kunna ge adekvat stöd till människor med spelproblem. Regeringen har för avsikt att värdera de insatser som gjorts och i budgetarbetet överväga olika alternativ att ge fortsatt stöd till insatser mot spelberoende. 9 (): Det är många vackra ord och mycket som räknas upp i svaret på min fråga. Trots det svarar inte ministern på det som jag ställer frågan om. Vi vet att den svenska spelmarknaden växer så det knakar. gav regeringen tillstånd att starta nätpoker. ATG har ansökt hos regeringen om att få flytta in sina hästspel i restauranger med serveringstillstånd. Spelandet hittar nya miljöer och lockar till sig människor som inte har spelat. har också det socialdemokratiska partiet ansökt hos regeringen om tillstånd att starta nätpoker. Syftet ska vara att få in pengar till det partipolitiska arbetet. Det kan ge intäkter vid sidan av medlemsavgifter och partistöd, säger kassören till . Nämnde Ohlström säger också att eftersom har fått tillstånd att ha en pokersajt är det moraliskt acceptabelt att Socialdemokraterna också startar en. Men i takt med att spelmarknaden växer så det knakar ökar också antalet spelberoende, precis som ministern var inne på mycket beroende på att nätpoker lockar alltfler spelare. Det är otroligt upprörande att Socialdemokraterna då ansöker om att få arrangera nätpoker och inte minst omoraliskt. För miljontals människor är spel ett oskyldigt och trivsamt avbrott i vardagen. Men spelet har även en baksida bestående av ökade insatser, skulder och lögner för familj och vänner spelmissbruk. För att kunna hjälpa dem som fastnat i spelberoende måste intäkterna från spel omfördelas. En större del av intäkterna från spel måste avsättas till beroendefrågor på alla områden. Det handlar, som ministern säger, om forskning, förebyggande arbete, stöd, behandling och så vidare. Svenska staten tjänar på spel. Men i budgeten har det avsatts 29 miljoner för att hjälpa dem som har fastnat i spelmissbruk. Det är bra jämfört med det som har avsatts tidigare, men det motsvarar ändå av statens intäkter av spel. Och, ministern, har man endast avsatt i budgeten. Detta skapar naturligtvis stor osäkerhet kring alla de projekt som ministern har radat upp här och som ska startas också . Folkhälsominister delar uppenbarligen inte min oro. Han vägrar att svara på min fråga om hur det ska skapas långsiktighet i projekten som riktas mot spelberoende. 10 (): Svenskar spelar mest i världen. Spel kan vara en oskyldig hobby. Men det finns de som inte klarar av sitt spelande. Antalet spelmissbrukare i är svårt att uppskatta. Vi använder ibland siffrorna 130 000 eller 150 000, men ingen vet exakt hur många vi har. Spelmissbruk skiljer sig från andra missbruk som alkohol och narkotika. Det syns inte på samma sätt och det luktar inte. Men det kan vara precis lika allvarligt. Vi ser tidningsrubriker som: Spelade bort företag och familj. Jag singlade slant om tusenlappar. Tonåring stal pengar och spelade bort dem. Jag vill inte att mitt spelande ska öka. Bakom dessa braskande rubriker finns det människor som mår mycket dåligt. Runtomkring dem finns familj och vänner som spelmissbrukarna har utnyttjat eller försummat. Därför är det en viktig interpellationsdebatt som vi har här . är som folkhälsominister också ansvarig för att spelmissbruk inte ska bli det allvarliga folkhälsoproblem som det håller på att bli. Vi i anser att det är mycket viktigt med de förebyggande åtgärderna. Vi är glada att det finns en stödlinje eller hjälplinje för spelberoende. Men det finns ett problem, och det är att denna linje endast är öppen mellan och till fredag. Vi tycker att tiden skulle kunna utökas så att den även var öppen mer på kvällstid och . Jag undrar hur ministern ser på den möjligheten. Sedan krävs det naturligtvis också omfattande behandlingsinsatser och större insikter hos socialtjänstpersonal och andra som kommer i kontakt med spelmissbrukarna. Det är också viktigt att man får mer pengar till den här verksamheten. Vi efterlyser större anslag till förebyggande verksamhet och vård av spelmissbrukare. Det finns en uppgift om att det lär finnas ungefär 40 miljoner i outtagna vinster hos . Skulle man inte kunna använda de pengarna så att det blir mer hjälp till de spelberoende? Jag vet att ministern har starka känslor för . Han känner säkert till att det i finns en förening för spelberoende. Jag hittade en notis i en om som hade varit spelberoende , men till slut kom han ur detta. Så här säger han: Avsikten med är inte att erbjuda någon lång behandling eller samtal med psykologer. I stället är det personer som själva har varit spelberoende som ställer upp som stöd och delar med sig av sin erfarenhet. Mycket handlar om att via samtal och råd kunna ta sig ur ett beroende. Så tillägger han: Tyvärr har vi inte de resurser som behövs för att kunna utöka föreningen och ta emot många fler. Min fråga till ministern blir därför: Finns det inte anledning att anslå mer pengar så att den viktiga verksamhet som utförs i skulle kunna byggas ut ytterligare? 11 Statsrådet (): Lite överraskad blev jag nog när inledde sitt inlägg med att hävda att jag inte hade svarat på frågan. Jag gick faktiskt tillbaka och läste frågan, och frågan är: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att skapa långsiktighet i behandlingsverksamheten för dem som fastnat i ett spelberoende? Det är faktiskt precis det som jag har redovisat, nämligen de åtgärder som vi har vidtagit med de nya pengar som vi har. Det är en satsning av staten som genomförs . börjar vi bygga upp en struktur och en hjälp för dem som har fastnat i spelberoende. Det har vi inte haft tidigare. Under den här mandatperioden tar staten ansvaret på det här sättet . Sedan blev jag ännu mer konfunderad när i sitt inlägg började tala om någonting som hon över huvud taget inte berörde i sin interpellation, nämligen en enskild ansökan om att få bedriva pokerspel.