prot · GU0938 · 2006-12-12 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § till till riksrevisorerna samt till Från hade inkommit följande skrivelser: Till till riksrevisorerna består enligt 8 kap. 5 § riksdagsordningen av ordförande och två andra ledamöter. De väljs var för sig av efter varje ordinarie val till för tiden intill dess nytt val till nämnden har ägt rum. Suppleanter skall inte utses. Val av ledamöter i till riksrevisorerna bereds av (tilläggsbestämmelse 8.5.1). föreslår enhälligt att för tiden till dess nytt val har ägt rum till ordförande i till riksrevisorerna omväljer f.d. riksdagsdirektören och till ledamöter omväljer f.d. koncernchefen och f.d. generaldirektören . Till består enligt 8 kap. 4 § riksdagsordningen av ordförande och två andra ledamöter. De väljs var för sig av efter varje ordinarie val till för tiden intill dess nytt val till nämnden har ägt rum. Suppleanter skall inte utses. Val av ledamöterna bereds av (tilläggsbestämmelse 8.4.1). har berett frågan om val av ordförande och ledamöter i . föreslår enhälligt att för tiden från valet till dess nytt val har ägt rum väljer om f.d. riksdagsdirektören till ordförande i och väljer om f.d. hovrättspresidenten till ledamot samt väljer hovrättspresidenten till ledamot i nämnden. På vägnar hade enhälligt föreslagit att för tiden till dess nytt val ägt rum till ordförande i till riksrevisorerna skulle omvälja f.d. riksdagsdirektören och till ledamöter skulle omvälja f.d. koncernchefen och f.d. generaldirektören samt att för tiden från valet till dess nytt val ägt rum till ordförande i skulle omvälja f.d. riksdagsdirektören och till ledamot skulle omvälja f.d. hovrättspresidenten samt till ledamot i nämnden skulle välja hovrättspresidenten . Kammaren biföll förslag och utsåg därmed för tiden från valet till dess nytt val ägt rum till ordförande i till riksrevisorerna , f.d. riksdagsdirektör ledamöter i till riksrevisorerna , f.d. koncernchef , f.d. generaldirektör ordförande i , f.d. riksdagsdirektör ledamöter i , f.d. hovrättspresident , hovrättspresident 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2006/07:105 Till Interpellation 2006/07:105 Stöd till folkrörelser för EU-information av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlandsresa samt bokade externa engagemang. Statsrådsberedningen () Enligt uppdrag 2006/07:111 Till Interpellation 2006/07:111 Förebyggande arbetsmiljöarbete av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. () Enligt uppdrag 2006/07:120 Till Interpellation 2006/07:120 Gröna jobb av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. () Enligt uppdrag 2006/07:129 Till Interpellation 2006/07:129 Kvinnors rätt till abort av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. () Enligt uppdrag och rättschef 2006/07:137 Till Interpellation 2006/07:137 Abort för utländska kvinnor av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. () Enligt uppdrag och rättschef 2006/07:146 Till Interpellation 2006/07:146 Föräldraförsäkringens utformning av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. () Enligt uppdrag och rättschef 4 § Svar på interpellation 2006/07:72 om svenskt initiativ till internationell och 1 Utrikesminister (): har frågat mig om jag avser att initiera en om diskriminering av HBT-personer och en världskonferens om HBT-personers rättigheter. Det är riktigt, som påpekar, att förbud råder mot homosexuella relationer i flera än 70 länder i världen. I dessa och i andra länder utsätts homo- och bisexuella samt transpersoner för olika former av diskriminering, förföljelse och våld. Diskriminering av människor på grund av deras sexuella läggning eller könsidentitet står i strid med den grundläggande principen om alla människors lika värde och rättigheter. Regeringens inställning är tydlig: lagstiftning eller praxis som innebär diskriminering av homo- och bisexuella samt transpersoner är oacceptabel. FN:s konventioner om mänskliga rättigheter är grunden för såväl nationellt som internationellt arbete till skydd för HBT-personers åtnjutande av de mänskliga rättigheterna. Skyddet mot diskriminering ingår i samtliga av FN:s konventioner om mänskliga rättigheter. För regeringen är det självklart att ska reagera mot diskriminering av HBT-personer varhelst i världen den förekommer, och regeringen tar också upp dessa problem i en kontinuerlig bilateral dialog med regeringarna i de länder där det förekommer diskriminering och andra MR-kränkningar. internationella utvecklingssamarbete spelar en viktig roll för att bidra till att påverka HBT-personers villkor och möjligheter att åtnjuta de mänskliga rättigheterna. Vi tar också aktivt upp dessa frågor multilateralt: I FN har drivit frågan om sexuell läggning inom ramen för den resolution om utomrättsliga avrättningar som lägger fram i generalförsamlingens tredje utskott. I , som just nu möts i , uppmanar , tillsammans med och flera andra länder, rådet att bereda tillfälle för att diskutera MR-situationen för HBT-personer. I anslutning till höstens om den så kallade mänskliga dimensionen i anordnade ett seminarium om ett rättighetsperspektiv på HBT-frågor. har också tagit upp frågan om diskriminering av HBT-personer inom ramen för Europarådssamarbetet, bland annat som ett tema för årliga tematiska övervakning. Regeringen ger också stöd, bland annat genom ekonomiska bidrag, till svenska och internationella enskilda organisationer som arbetar för att HBT-frågorna uppmärksammas. Stöd till enskilda organisationer fyller ett betydande syfte, inte minst med anledning av de svårigheter som är förenade med behandlingen av dessa frågor inom ramen för det internationella arbetet för de mänskliga rättigheterna. När det gäller förslag att skapa ett nytt rättsligt instrument, exempelvis i form av en , eller ta initiativ till en världskonferens, är min bedömning att detta inte skulle vinna internationellt gehör. Värre, och kanske mer avgörande, är att det motstånd som man skulle möta skulle kunna försvåra ansträngningarna att uppnå resultat där det verkligen är angeläget, nämligen att förmå staterna att efterleva de tydliga åtaganden om icke-diskriminering som de redan har gjort. Det krävs ett strategiskt och långsiktigt arbete för att försöka påverka och lägga grunden för full respekt för de mänskliga rättigheterna. Regeringen kommer att fortsätta att driva dessa frågor i , i , i och som ett led i våra bilaterala relationer med andra länder. Regeringen kommer fortlöpande att överväga vad som kan göras ytterligare för att bidra till att HBT-personers rättigheter respekteras världen över. 2 (): Jag vill inleda med att tacka utrikesminister för svaren på mina frågor. Det är oerhört glädjande att regeringen tar dessa frågor på allvar. Jag tror att vi alla noterade att HBT-personers rättigheter internationellt nämndes till och med i regeringsförklaringen, vilket mig veterligen var första gången i svensk historia. Också det multilaterala arbete som utrikesministern redovisar är positivt, att exempelvis i generalförsamlingens tredje utskott har tagit upp frågan om utomrättsliga avrättningar, att man har lyft fram frågan i , i och vid flera andra tillfällen. Det är ett väldigt stort och viktigt arbete som vi behöver göra för att se till att homo- och bisexuellas och transpersoners rättigheter också betraktas som mänskliga fri- och rättigheter. Även i vår närhet i finns det påtagliga brister inte minst när det gäller att HBT-organisationer ska få uttrycka sig fritt, arrangera demonstrationer och ha yttrandefrihet och pressfrihet. Regeringen konstaterar också att det fortfarande i ungefär 70 länder råder totalförbud mot homosexualitet. Det anses alltså vara ett brott att älska någon av samma kön. I vissa fall kan det leda till fängelse och prygling och också till dödsstraff. Vidare tycker jag att vi i denna diskussion bör notera att det sker en hel del framgångar internationellt när det gäller homo- och bisexuellas och transpersoners rättigheter. Det är inte längre bara mer progressiva länder som de skandinaviska länderna eller , och som står längst fram när det gäller att lyfta fram dessa människorättsfrågor. har vi sett stora framgångar när det gäller homo- och bisexuellas och transpersoners rättigheter i exempelvis , och , som för övrigt har världens mest liberala konstitution, så även i utomeuropeiska och icke västliga länder sker det framgångar. Det finns faktiskt en bredare allians än och när det gäller homo- och bisexuellas och transpersoners rättigheter. Jag förstår utrikesministerns farhågor vad gäller en internationell . Men jag tror att det är en skyldighet för de länder som har råd och som kan vara mer radikala och mer liberala i denna riktning att ta ett extra ansvar. En konvention har flera viktiga fördelar. Det handlar om att det bara genom dess existens skulle vara en kraftfull markering av att människorätten faktiskt är universell. Det handlar även om att det skulle underlätta också i reformarbetet i de länder där det finns en politisk vilja att avskaffa diskriminering alltså ett slags understödjande kraft för de krafter som finns på den fronten. Vidare skulle uppföljandet av en konvention vara ett bra exempel på hur man kan efterleva och få värdefull internationell bevakning. Vi bör reflektera lite historiskt över andra liknande konventioner som också var kontroversiella när de startades. Vi kan gå tillbaka då kom. Den mötte ett oerhört stort motstånd inte bara i länder långt bort härifrån utan också i vår närhet. är ett bra och tydligt redskap för att främja kvinnors rättigheter inte minst inom familjen och inom äktenskapet. efter kom som också mötte starkt motstånd. Det är bara att titta på vår egen världsdel där barnaga fortfarande inte är förbjuden i många länder. Jag förstår, som sagt, utrikesministerns farhågor vad gäller en internationell . Första steget skulle förstås vara en resolution. Det finns länder, exempelvis , som har lyft fram denna fråga i . Jag undrar därför om skulle ställa sig på sida och stödja detta om det skulle komma upp igen under det närmaste året. 3 HANS (): Jag vill inleda med att tacka för en intressant och viktig interpellation. Jag vill också tacka för svaret på densamma. Rätten att få uttrycka sin sexualitet och sin könsidentitet är i grunden en mänsklig rättighet, en rättighet som är universell. Ingen stat kan med hänvisning till sin historia, sin kultur och sin religion hävda att dessa rättigheter inte omfattar alla dess medborgare. Vi ser i världen en oroväckande utveckling där konservativa mörkerkrafter bygger allianser över landgränserna och flyttar fram sina positioner. Med alla medel de har att tillgå försöker de begränsa HBT-personers rättigheter. Men deras måltavla är inte bara HBT-personer utan alla människors grundläggande rätt till sin egen sexualitet och sin kropp. Det är denna rörelse som står bakom attacken mot Prideparaderna i och . Det är dessa krafter som har varit drivande för att och totalförbjudit aborter. De står också bakom beslut i om att förbjuda all sexualundervisning i skolan. För att dessa krafter, som i grunden hotar våra mänskliga rättigheter, ska pressas tillbaka behövs det motkrafter som står upp för HBT-personers rättigheter. har alla möjligheter att vara just en sådan kraft. Ett sätt skulle vara att ta initiativ till en världskonferens om HBT-personers mänskliga rättigheter. Ett annat sätt skulle vara att ta initiativ till en internationell . Jag tycker därför att det är väldigt synd att utrikesministern avfärdar dessa instrument. hänvisar i sitt svar till att FN:s konvention om mänskliga rättigheter även inkluderar HBT-personer och att HBT-personer omfattas av det skydd mot diskriminering som ingår i samtliga FN:s konventioner om mänskliga rättigheter. Tyvärr tror jag inte att kolleger i , , , och gör samma tolkning av dessa konventioner. Det är uppenbart att det inte råder konsensus kring den tolkning som görs från regeringen. Därför behövs det ett förtydligande. En skulle kunna vara ett sådant verktyg. I väntan på att ändrar sig det brukar vara så i HBT-frågorna att bråkar vi bara här i så ändrar sig majoriteten, eller om något annat land hinner före undrar jag vilka initiativ regeringen kommer att ta för att just etablera den tolkning av FN:s konventioner som regeringen gör. För att ska kunna vara en sådan kraft som står upp för HBT-personers rättigheter i FN, i EU och i som också är en arena men som utrikesministern inte nämnde krävs det kunskap och kompetens. Det krävs att personalen på , på Sida och på våra ambassader och biståndskontor har kunskap om de problem som HBT-personer möter så att man kan identifiera dessa och ha förmåga att söka relevanta lösningar. Vilka initiativ kommer att ta för att säkerställa att all personal inom UD och på Sida besitter HBT-kompetens vid den här mandatperiodens slut? 4 Utrikesminister (): Först vill jag tacka för dessa synpunkter. påpekade med all rätt att det henne veterligt är första gången HBT-frågorna nämns i en regeringsförklaring i denna riksdag eller från någon regering. Jag noterar också att och hade lite olika bilder av om utvecklingen går framåt eller bakåt sett i det större globala perspektivet. Jag skulle nog våga påstå att det i alla fall går framåt. Det är mycket öppnare debatter i dessa frågor än som var fallet. Jag skulle till och med vilja säga att jag bedömer det som mindre sannolikt, försiktigt uttryckt, att denna diskussion för några decennier sedan hade kunnat äga rum ens i denna kammare. Vi ska inte heller sätta oss på alltför höga hästar i när det gäller fördomar. Men diskuterar vi den internationella scenen och vad vi kan göra. Vi gör i grunden samma bedömning av sakfrågan, av vikten av det som görs och det som möjligtvis kan göras. Vi gör olika bedömningar av huruvida man ska gå fram med ett separat arbete med en internationell konvention eller utnyttja de instrument som finns. Jag står rätt fast i bedömningen men lyssnar alltid på att det nog är bättre att utnyttja de konventioner som faktiskt finns där dessa rättigheter också finns. Sedan kan man ställa sig frågan: Respekteras dessa konventioner? Svaret på den frågan är nej. Det vet vi. Då ska vi arbeta för det. Då ska vi utnyttja de instrument som finns. Och fungerar de instrumenten tillfredsställande? Svaret på den frågan är nej. Det gör de inte. Det gäller inte bara HBT-personer utan också mycket annat. Då ska vi försöka förbättra de instrumenten precis som vi har gjort i samband med reformarbetet i FN. Jag tror att det är det arbetet som steg för steg långsamt, kanske inte så spektakulärt men i alla fall stegvis leder till framgångar också i denna fråga. Skulle vi byta spår och dra i gång ett stort arbete för en separat konvention skulle vi, tror jag, de facto blockera våra möjligheter att nå framgång i steg-för-steg-arbetet med HBT-rättigheterna inom ramen för de existerande konventionerna framöver. Jag tror alltså, fruktar alltså, att det kunde vara kontraproduktivt. Sedan tror jag i och för sig att en debatt som denna om möjligheterna att gå fram den vägen i sig kan vara stimulerande. frågade sedan om den allmänna kompetensutvecklingen inom utrikesförvaltningen. Det är en fråga som är något bredare än så. Jag har varit utrikesminister och har att ta itu med relativt omfattande strukturella problem inom utrikesförvaltningen. Jag kan lova att även denna fråga kommer att finnas på listan när vi tar oss an de större strukturfrågorna och kompetensutvecklingsfrågorna inom utrikesförvaltningen. 5 (): Jag kan instämma i flera av de aspekter som utrikesminister tar upp om just problematiken med att driva på i frågor som kan vara kontroversiella. Det kan bli en så kallad backlash på en del andra fält. Men har vi hört den argumentationen förut. Det var precis samma argumentation som användes mot och också mot att vi inte var mogna, att tiden ännu inte var kommen. Även om vi vet att dessa konventioner på många sätt är urholkade det finns otaliga reservationer mot deras portalparagrafer är de viktiga instrument för oss som jobbar exempelvis för kvinnors och barns rättigheter. De är ett slags stadga, ett slags stomme, som man kan ha i en dialog både bilateralt och multilateralt. Jag tänker dock lämna frågan om en och gå in lite mer på en världskonferens. Där förstår jag inte riktigt utrikesministerns motstånd. Om en av internationellt slag känns något främmande torde en världskonferens inte göra det. Det skulle faktiskt kunna vara ett första steg, och skulle kunna bli historiskt. Det är inte heller lika långtgående, utan det skulle handla om att exempelvis bildade en allians med andra mer liberala regeringar i världen, kanske via den europeiska unionen men också exempelvis med , , och en del stater i som visar intresse för att faktiskt vara på fronten i denna fråga. En världskonferens om HBT-personers mänskliga rättigheter skulle också vara ett sätt att bryta den tystnad som finns internationellt i dessa frågor. Det är fortfarande så att när man som politiker, som svensk parlamentariker, besöker olika konferenser eller möten med andra parlamentariker från resten av världen blir man ganska ofta utskrattad när man tar upp dessa frågor. De har den lägsta av lägsta rang. Många säger: Varför tjata om homosexuellas rättigheter när vi har dödsstraff eller tortyr? Poängen är att homosexuella utsätts för både dödsstraff och tortyr i många länder. Där tror jag att det skulle hjälpa om enskilda politiker och parlamentariker från på högsta officiella nivå tog initiativ till en världskonferens. Vi kan också blicka tillbaka på de effekter som exempelvis miljökonferens faktiskt hade för miljödebatten globalt sett, liksom kvinnokonferenserna i , i och på flera andra ställen. mot kommersiell sexuell exploatering av barn blev en milstolpe för att ta upp de frågorna på den seriösa politiska agendan. Då skulle en världskonferens om HBT-frågor kunna vara ett viktigt steg att synliggöra att vissa samhällsproblem kan bli ett slags legitim fråga i internationell politik. Jag tror att för både människorättsorganisationer och olika HBT-organisationer skulle det ge en chans att göra sin röst hörd på den internationella arenan. Vi vet att i många länder motarbetas dessa organisationer. Personer som är aktiva hamnar i fängelse eller utsätts för grova brott som tortyr och annat, spöstraff med mera. har de också haft svårt att hävda sig inom det internationella systemet. HBT-organisationer är inte välkomna överallt inom och har svårt att göra sin röst hörd. Då skulle kunna göra ett slags liberal gest och ställa sig längst fram. Min fråga är: Tror inte utrikesministern åtminstone att det skulle vara på sin plats att försöka bilda en allians med andra mer liberala regeringar i världen i denna fråga och ta initiativ till något slags världskonferens på detta område eller att faktiskt självt ordnar en konferens i och bjuder in ledare? 6 HANS (): Jag får inledningsvis säga att jag delar synen att det görs stora framgångar på HBT-området globalt. Men det är också viktigt att poängtera att motkrafterna växer sig så mycket starkare, i synnerhet i östra . Jag har ingen illusion om att ett svenskt förslag om en skulle mötas av endast jubelrop världen över. Jag var själv i FN när man behandlade resolutionen om utomrättsliga avrättningar. Jag såg ett starkt motstånd mobiliseras mot en skrivning om att människor var särskilt utsatta för utomrättsliga avrättningar på grund av sexuell orientering. Just därför att resolutionen mötte ett så starkt motstånd var den så viktig. Ska de homofientliga krafterna pressas tillbaka behöver de identifieras och synliggöras. Därför måste vi våga vara kontroversiella. Vi måste våga stå upp när andra tystnar, och vi måste vara beredda att få en och annan ovän. Därigenom kan man ta steg i rätt riktning även om man inte vinner internationellt gehör i alla lägen för sina frågor. Jag tror att minns från sin förra tid i hur man då lyckades nå framgång i kampen för bland annat partnerskapslagstiftning för samkönade par genom att gång på gång lyfta fram frågan och pressa på. Jag håller helt med om att en världskonferens skulle vara en viktig arena och en viktig mötesplats för de progressiva krafter som , även utanför , står upp för HBT-personers rättigheter. Min fråga till blir när han nu avfärdar en världskonferens: Vilka andra arenor och andra mötesplatser vill du skapa för att de länder och politiker världen över som står upp och kämpar för HBT-personers rättigheter ska få en möjlighet att träffas, knyta kontakter och flytta fram sina positioner? 7 Utrikesminister (): Min farhåga när det gäller i första hand en konvention det gäller kanske i någon utsträckning också för en konferens men framför allt en konvention är kanske mindre den backlashrisk som nämndes. Den kan finnas, det är ingen tvekan om det. Vi har sett det i olika länder att tas de här frågorna upp leder det ibland till en temporär försämring av situationen. Jag är mer bekymrad över att det leder till en blockering av det arbete som kan äga rum inom ramen för de existerande instrument vi har och att man därmed hamnar i en situation att det blir mindre backlash men dock en blockering. Varken det ena eller det andra är någonting som är speciellt bra. Jag vill ha, och anser dessutom att vi har, en svensk regering som står mycket stark i engagemanget för frihet, för demokrati och för rätt för alla människor i alla situationer i alla delar av världen. Det är ett gloriöst uttalande som sedan ska förvandlas till praktisk politik både när det gäller HBT och när det gäller olika typer av både diskriminering och förföljelse. Då tror jag att för att vi ska vara så starka som möjligt i detta samlade engagemang är det viktigt att vi fullt ut utnyttjar de instrument som finns. De konventioner som vi har är, om de följdes till punkt och pricka, fullt tillräckliga och skulle skapa utrymme för detta. Men de respekteras inte, och instrumenten för att följa upp och bevaka är undermåliga eller i alla fall bristfälligt utnyttjade. Då ser jag som huvuduppgift att utnyttja dem och förbättra de instrumenten. Det handlar om reformering av FN-systemet, men inte bara det, utan vi har också instrument i . och i någon utsträckning också och den europeiska unionen kanske kommer att få en tydligare komponent när det gäller mänskliga fri- och rättigheter. Kan en konferens göra skillnad? Ja, på ett eller annat sätt gör varje konferens en skillnad, om inte annat så i någon form av budget. Vi har haft en period var inne på det med FN-konferenser av olika slag. Jag har varit engagerad i en del av dem . I FN-systemet, om jag håller mig till det, finns det lite av en konferenströtthet för ögonblicket. Det har varit väldiga anspänningar i alla tänkbara sammanhang huruvida dessa konferenser har fört frågorna framåt. Ja, det är ömsom vin, ömsom vatten. Men vi har sett under period att det har varit mer skepsis att hålla stora konferenser därför att de kanske inte riktigt gett den utdelning som man hade hoppats på. Samma sak verkar gälla här. Men vi får se. Att lansera en sådan här idé genom FN-systemet är jag inte övertygad om skulle leda framåt. Men ställer den konkreta frågan till mig: Ska vi lyssna på förslag som kommer från någon annan? Ja, nämndes. Jag vet ingenting om det, men svaret på frågan är i alla fall att det är klart att vi ska lyssna på det och se om det kan vara någonting och se om det finns stöd för det inom FN-systemet. Det tycker jag är relativt självklart, och det ser jag inte riktigt står i konflikt med det som jag säger i övrigt vad gäller arbetet för att eventuellt åstadkomma en konvention.