prot · GU0917 · 2006-11-08 00:00:00 — Det är också viktigt att bredda samarbetet mellan skola och näringsliv, ge fler människor möjligheter att få sin yrkeskompetens validerad, placera aktiva program och profilera dem i olika skolor och dylikt och att ge allmännyttiga bostadsbolag ett ökat ansvar för att på så vis också komma till rätta med dessa frågor. Det finns mängder av sätt att gå till väga på, men det ska ske i en utveckling, inte i en avveckling och inte i gamla traditionella klassmönster. Det är där vi skiljer oss åt. 446 () replik: Vi kan konstatera hur den gamla politiken har fungerat. Det skulle vara mycket intressant att veta vad som är nytt i det nu räknar upp. Vad skiljer den politik som räknas upp mot den gamla misslyckade politiken? På vilket avgörande sätt har Socialdemokraterna lärt sig av den utveckling som har varit i ? 447 () replik: Det finns i alla fall en positiv utveckling. Det går åt rätt håll. Att ta steg tillbaka, som man nu gör med försämring av a-kassan, med neddragningar av antalet utbildningsplatser, vikariat, praktikplatser, komvuxutbildningar och dylikt, leder till en negativ utveckling. Dessutom vill man sälja ut allmännyttan, och när man gör det leder det till ett segregerat boende. I den här delen av landet har man till exempel inte en chans att köpa en bostad i innerstaden. Det gynnar inte integrationssamhället. En ganska stor inflytelserik grupp kommer tyvärr alltid att ha goda löner, ibland sanslöst goda löner, frihet, utvecklande arbete, kunskap och hemvist i internationella nätverk och miljöer. Men det är den andra gruppen som vi måste hjälpa. Då kan man inte köra med skattesänkningar och försämrad a-kassa. 448 () replik: Man ska fortsätta på den inslagna vägen, säger . Ändå representerar hon ett parti som har haft makten , under de år då segregationen faktiskt har ökat. Vad är då lösningen från sida? Jo, det är mer arbetsmarknadspolitik. Hon nämner institutionerna. Men den här vägen har inte fungerat och kommer inte att fungera. Alliansen har en tydlig arbetspolitik. Vi tycker att arbete är viktigare än flera arbetsmarknadsåtgärder. Vi måste ändå våga ställa frågan: Har blivit mer integrerat på grund av ? Mycket av det som sker där är bra och kommer att fortsätta men under andra myndigheter och i andra former. Det som inte fungerar ska inte vara kvar. Det kommer att tillsättas en utredning nu som kommer att se till att det som är bra kommer att fortsätta. 449 () replik: Det är just det som jag tycker sker i en väldigt felaktig ordning. Det är klart att man ska se över integrationspolitiken och roll. Det var ju också en anledning till att den förra socialdemokratiska regeringen tillsatte en parlamentarisk kommitté, som ska lämna sitt slutbetänkande . Men visst är det väl märkligt att man inte inväntar det och tittar på vad man ska göra i stället. Nej, man gör precis tvärtom. Man säger först: Lägg ned , så får man väl se vad det blir i stället! Då tar man inte till vara den kunskap och kompetens som finns. 450 () replik: Det är naturligtvis inte okänt vad som sker på . Det är inte okänt vilken kunskap och vilken kompetensbank som finns där. Därför tycker jag inte att det är fel väg att gå. Jag vill ändå komma tillbaka till varför tycker att det är så viktigt med mer arbetsmarknadspolitik och institutioner för invandrare. Talar du för hela gruppen invandrare som står utanför arbetsmarknaden? Jag tror inte att det är mer arbetsmarknadspolitik de är mest intresserade av. Jag tror att det är viktigare att vi kommer i gång med nystartsjobb till exempel. Jag tror att det är viktigare att vi kommer i gång med satsningar på riktiga jobb. När jag möter människor från andra länder som är utanför arbetsmarknaden så är det ju arbete och inte praktik och mer satsningar på arbetsmarknadspolitiken de vill se. 451 () replik: Snälla rara man behöver ju faktiskt försöka komma in i arbetsmarknaden. Det är en oerhört viktig del. Det är inte tu tal om det. Men man ska däremot inte göra så att invandrare och de som inte har utbildning och dylikt ska vara de som ska ta låglönejobben, dumpningar av arbete och dessutom osäkra jobb genom att man inte heller längre ska se till att man har tillsvidareanställningar i samma utsträckning. Det blir andra, otrygga arbeten, och jag tycker att invandrare är alldeles för goda för att ha en sådan utveckling. Därför är jobben en oerhört viktig del i integrationsarbetet, men inte på det sätt som den borgerliga alliansen vill göra detta, med försämrade a-kassor, med lönedumpningar, med sämre utbildningsmöjligheter, med försämrade bostadsmöjligheter och utförsäljningar av allmännyttan. Det är dåliga recept för integrationspolitiken. 452 () replik: När jag hör tänker jag så här: Hennes lösning på integration är att skapa mer jobb eller mer utbildning för invandrare. Jag kan berätta om en kompis till mig. Han pratar perfekt svenska. Han äger ett eget företag. Han är musikproducent. Varje gång han ska köpa dyra märkeskläder blir han stoppad i affären, därför att han har ett , och man tror inte att det är hans bara för att han är svart. Det är så här det är i . Man blir diskriminerad . Jag tror inte att mer arbete, bättre språkkunskaper eller någonting sådant gör att människor integreras i samhället, utan det är diskrimineringen som är problemet, och det är det vi vill komma åt. Jag har inte hört någonting om det här. Det skulle vara jättebra om du kunde klargöra det. 453 () replik: Jag håller helt med . Det är oerhört viktigt att komma till rätta med diskriminering, och det måste också göras underifrån från det lokala perspektivet. Det var det jag försökte säga i mitt anförande också: Väldigt mycket av integrationspolitiken sker i vardagspolitiken, och där måste man naturligtvis agera såväl nationellt som regionalt men inte minst lokalt för att komma till rätta med det. Diskrimineringsfrågorna är naturligtvis oerhört viktiga det försökte jag också säga oavsett etnicitet eller religion, men det går heller inte att komma ifrån att tre väldigt stora stötestenar, tre stora ben i integrationspolitiken, är jobb, bostäder och utbildning. Naturligtvis finns det mängder av faktorer att lägga in där också. Att ha ett utländskt namn försvårar i många fall möjligheten att få jobb, och det måste man komma åt med andra åtgärder. 454 () replik: , jag förstår inte vad du menar med att det ska komma lokalt och underifrån. Har inte staten något ansvar? Det är det första. Det andra är detta med arbete, utbildning och bostad. Jag kan inte hålla med dig helt. Många invandrare, framför allt bland dem som kommer från länder utanför , som har jobb, som har utbildning och som har bostäder känner sig otroligt diskriminerade i samhället och känner sig som andra klassens medborgare. Personligen har jag en bra utbildning, och har jag ett bra jobb, men lik förbannat blir jag diskriminerad när jag går ut på stan. Du kan inte säga att det har med det du tar upp att göra. Vi får diskutera sakerna där de är. Det finns människor här i som blir behandlade som andra klassens medborgare, och det är ett stort problem som vi måste arbeta emot. Därför är det någonting som vi måste ta tag i på statlig nivå också, inte bara på lokal nivå. 455 () replik: Ja, det ena behöver väl i det sammanhanget inte utesluta det andra. Jag tror att det är oerhört viktigt, var än diskriminering pågår och var den än dyker upp, att man ska slå blint mot den. Diskriminering ska inte få förekomma absolut inte. Jag vet också att det förekommer. Det har gjorts mängder av insatser, bland annat när det gäller människor som besöker krogar och dylikt här i stan, och det är helt oacceptabelt att diskriminering förekommer. Det är också helt oacceptabelt att man ska bli ifrågasatt om man har ett annat namn, en annan hudfärg eller dylikt, på väldigt lösa boliner. Det måste man komma åt. Integrationspolitik måste beröras på flera olika håll, och vi måste komma till rätta med detta så att vi blir av med klassklyftor. Det är ingen tvekan om att integration handlar väldigt mycket om just dessa frågor som har med klassfrågor att göra. Det är en förkastad del. Det är en skam att vi ska behöva diskutera det . 456 (): Jag hade egentligen anmält mig för att tala om öppenhet och tolerans, men det var ett ämne som var lite svårt att passa in i riktlinjerna för den allmänpolitiska debatten. I samråd med kammarkansliet ändrade jag rubriken till Yttrandefrihet, men tydligen var det bara jag som var intresserad av att diskutera yttrandefrihet under den allmänpolitiska debatten, vilket i sig är rätt anmärkningsvärt eftersom det ju är den som har sett till att vi har valts in i den här kammaren och gett oss möjlighet att prata här. finns det nu starka krafter i vårt samhälle, både till höger och till vänster, som agerar för att begränsa yttrandefriheten. Närmast i tiden tänker jag på fullmäktigesammanträden som kunnat genomföras endast under stark polisbevakning och partigruppsmöten som attackerats med stenar och tillhyggen. kan vi tänka att det här bara handlar om och deras representanter. Nej, det gör det inte. Det handlar om oss alla. Det handlar om grunderna för vår demokrati, om yttrandefriheten och den med den sammanhörande respekten för även andra åsikter än den egna. Det är inte heller som är problemet. Problemet är det utanförskap som många i vårt land lever i, ett utanförskap som är en reell grogrund för den rädsla och de motsättningar som ger näring åt främlingsfientliga krafter. Därför är det, fru talman, viktigt att vi tar den här debatten och att vi vågar ta debatten om både utanförskapet och mot . Det är inte hållbart att blunda och tro att det går att sopa vare sig problemen eller debatten under mattan. behöver en politik för jobb och företagande, en politik med öppenhet och respekt för dem som söker skydd i men också en politik som öppnar för dem som vill komma hit för att arbeta och bygga en framtid för sig själva och för sin familj. Jag bor i , en stad med förhållandevis många invånare med utomnordisk bakgrund inte jämfört med men ur ett norrländskt perspektiv. Självklart finns det problem med integration även i utanförskapet och bidragsberoendet är stort men min uppfattning är ändå att vi har kommit rätt långt. Förhållandevis många utrikes födda har jobb, och det har självklart en positiv betydelse för såväl de enskilda personernas integration som det omgivande samhällets attityder. Inte minst har den internationella prägeln på stor betydelse. När jag går till på Björkskatan kan jag inte veta om det är en professor i maskinteknik eller en kvotflykting jag möter i kön. Det visar också att invandrare inte är något homogent kollektiv. Därför menar jag att en större arbetskraftsinvandring kommer att ha en positiv betydelse även för de människor som flytt till undan våld och förföljelse. Alla som lever i måste respekteras som individer. behöver därför en politik som bättre tar till vara sina nya invånares kompetens och erfarenhet. Det som sker i dagens är ett enormt resursslöseri. Många fastnar i ett bidragsberoende i stället för att få ett jobb och egen försörjning. Konsekvenserna ser vi i utanförskap och en systematisk diskriminering. Därför är den viktigaste integrationspolitiska åtgärden en politik för jobb och företagande. I själva mottagandet är tiden den viktigaste faktorn. Ju fortare en person kan gå från det första mottagandet till ett självständigt liv desto bättre är det. Därför är det glädjande att regeringen vill öppna för att det ska bli bättre möjligheter att kombinera språkstudier med arbete. Språket är viktigt, för att inte säga avgörande, och det är lättast att tillägna sig i ett sammanhang som är bekant och meningsfullt. Många av dem som söker i har erfarenheter från krig och förtryck. Det innebär ofta obearbetade trauman som det är oerhört angeläget att snabbt komma till rätta med. Redan vid det första mottagandet måste de ges tillgång till stress- och traumabehandling. Min uppfattning är att kommunerna och landstingen på ett bättre sätt måste kompenseras för de extra kostnader som flyktingmottagandet medför. Därför välkomnar jag förslaget i budgetpropositionen om att höja schablonersättningen till kommunerna utöver den normala årliga uppräkningen. är det viktigt att även landstingen bättre kompenseras för de ökade sjukvårdskostnader som flyktingmottagandet medför. En enskild kommun eller ett enskilt landsting ska inte själv tvingas bära de kostnader som flyktingmottagandet innebär. Det är självfallet en nationell angelägenhet. Efter den i ska det inte behövas någon särskild politik för invandrare. Det vi alla behöver är en politik som ger förutsättningar för försörjning och makt över det egna livet. Det är en politik för jobb och företagande, en politik som river hinder och ger möjligheter. 457 (): framgångar vid senaste valet borde inte ha överraskat någon. I ett som plågas av ett växande utanförskap är ett sådant partis framgång given. Och vi kan vara ganska säkra på att det 2010 sitter en hel del Sverigedemokrater i denna kammare om vi inte snabbt och bestämt agerar för att vända på den utveckling som slår ut så många invandrade svenskar och skapar oro och rädsla hos så många infödda svenskar. Integration handlar om jobb, kampen mot diskrimineringen, skolor som fungerar och bra möjligheter att lära sig svenska. Men integration handlar också om hur ett bra mångfaldssamhälle ska byggas upp, ett samhälle med stor mångfald men även med ett starkt gemensamt fundament, ett pluralistiskt samhälle som är något mer än en ansamling främlingar förenade av ett gemensamt pass. Detta har viktiga konsekvenser för integrationspolitiken. har det talats vitt och brett om mångfald, men mycket lite om det som ska hålla mångfalden ihop. Det berikande i den mångfald som invandringen för med sig har betonats, men det har sällan nämnts att det är utifrån svenska historiska och kulturella förutsättningar denna mångfald ska utvecklas. Det har lett till förvirring och försvårat invandrarnas integration. Därför behöver vi en ny integrationspolitik som bejakar mångfalden, men som lika bestämt utgår från det arv av erfarenheter, kultur och språk som svensk historia gett oss. För att röra oss i den riktningen måste vi göra upp med två integrationspolitiska återvändsgränder, nämligen assimilationspolitiken och multikulturalismen. Assimilationspolitiken som idé bygger på en förkastlig strävan efter att utplåna det som är annorlunda. Assimilationspolitiken är dessutom fullständigt verklighetsfrämmande i en globaliserad värld såvida man inte är beredd att ta till talibanmetoder, som skulle göra hela samhällslivet till ett fängelse. Därför var det ett stort framsteg när assimilationen förkastades som mål för invandrarpolitiken. Det beklagliga i sammanhanget var att den integrationspolitiska pendeln slog mot den motsatta ytterligheten, det vill säga ett förbehållslöst bejakande av mångfalden och en blindhet inför behovet av gemenskap och delade grundvärderingar. Det öppnade dörren för multikulturalismen. Multikulturalismen bygger på en utopisk syn på ett mångkulturellt samhälle där inga grundläggande konflikter kan uppstå mellan olika värdesystem och kulturer. I ett sådant perspektiv uppfattas alla kulturella yttringar som både likvärdiga och berikande. En sådan föreställning inspirerade den invandrarpolitik som antog . Den kulturella valfriheten blev nyckelbegreppet i denna politik. Inga preciseringar av denna valfrihet gjordes, och inga eventuella värdekonflikter antyddes. Det reflekterades inte ens över den uppenbara konflikt som kan uppstå mellan kulturella traditioner förankrade i förmoderna samhällssystem och det sekulariserade, jämställda och demokratiska samhällets värdegemenskap. Läget förbättrades knappast med skiftet från invandrarpolitik till integrationspolitik , där en opreciserad mångfald upphöjdes till samhällsgemenskapens grund. Så devalverades de facto det svenska språket och kulturarv till ett bland många andra. Det var som om landet plötsligt hade blivit ett oskrivet blad som skulle fyllas av alla upptänkliga kulturella inslag. Det var en välmenande vilja att bejaka det som kommer utifrån, som på detta sätt omvandlades till en kontraproduktiv självförnekelse av det som har varit och är. De som mest har förlorat på detta är invandrarna själva. Det är de som inte fått tillräckliga redskap för att integreras. Men denna politik har också skapat en rädsla bland många etniska svenskar, som i mångfalden och invandringen kommit att se ett förnekande i stället för en positiv utveckling av deras historia och kulturarv. I framgångar har vi sett en antydan till hur denna rädsla kan komma att kanaliseras, och vi kan vara säkra på att ett sådant parti inte kommer att kunna stoppas enbart med hjälp av fördömande ord. För att kunna göra det är det avgörande att bryta utanförskapet och skapa ett med plats för alla dess invånare. Men det handlar också, som sagt, om att bejaka mångfalden utan att förneka det mest självklara, att det är i och utifrån svenska förutsättningar denna mångfald ska byggas. 458 () replik: Mycket av det som vi diskuterat, när vi talat om integrationsfrågor, har handlat om jobb, bostäder, utbildning och så vidare. Men om man tittar på innehållet i den nya integrationspolitik som regeringen föreslår i budgetpropositionen liknar den den integrationspolitik som Socialdemokraterna fört. Med andra ord är varken inriktningen eller innehållet i integrationspolitiken något nytt. Det enda nya är den symboliska handlingen att lägga ned . Min fråga blir därför: Ska integrationspolitikens nuvarande ambition och inriktning, som uttrycks genom mål, ändras, eller är det uppfattning att den ska bestå? 459 () replik: Om det som vi sagt och skrivit liknar det som Socialdemokraterna sagt och skrivit är det mycket illa. I så fall måste vi rätta till det ordentligt. Det som ni gjorde fungerade nämligen inte, och om vi håller på att upprepa vad ni gjorde, då är det något som är fel. Jag tror att målsättningarna för integrationspolitiken måste förändras på flera sätt. Jag har i mitt tal pekat på att den svenska grunden för mångfalden måste betonas mycket mer. Vi har ett land med människor från många olika länder, med många olika kulturer. Det enda vi kan ha gemensamt är den svenska grunden, det svenska språket. En värdegemenskap som formats genom historien här i har inte betonats tillräckligt mycket. Sedan måste vi göra det som ni inte gjorde, det vill säga skapa jobb. Det är så vi kan integrera invandrarna. Däri ligger den stora skillnaden mellan er och vår integrationspolitik. 460 () replik: Jobben har vi berört, och vad som är den rätta medicinen i det sammanhanget, om det handlar om att satsa på låglönejobb och otrygga arbeten, lär vi återkomma till i flera olika debatter. Men det är väl ingen tvekan om att och den verksamhet som man där bedriver med forskning, med rapporter, med kunskap och med underlag har en väldigt stor betydelse för att både påpeka saker och komma framåt i integrationspolitiken. När jag undrar om det som man har uttryckt i mål ska bestå eller inte får jag närmast svaret att det ska det inte göra. Men vem är det då som ska jobba med dessa frågor, om det inte ska vara ? Eller är det så att man inte ens vill satsa resurser på detta när det gäller integrationen från alliansens sida? 461 () replik: Det är två olika punkter. Du nämnde också i ditt anförande att vi ville skapa osäkra jobb eller låglönejobb. Man kan benämna det på många olika sätt. Ni hade skapat relativt säkra bidrag och ett bidragsberoende som var så säkert att det varade hela livet för många människor. Jag föredrar hundra gånger jobb, även om man inte tjänar så mycket. Men det är en början till någonting. Med er politik började man aldrig, och det är den stora skillnaden. Hellre osäkra jobb än säkra bidrag, för jobb är faktiskt mycket bättre än bidrag. : Kunskap ska inte produceras på olika statliga verk. Den ska produceras av universitet och högskolor där oberoende forskare under helt andra premisser ska bedriva kunskapsproduktionen. Den politiserade kunskapsproduktion som ni har skapat genom att ålägga verken den typen av uppgifter är felaktig. 462 () replik: Jag känner inte igen bild av att är en självförnekande nation, alltså att man förnekar sig själv. Det går inte in i min världsbild. Jag tycker att det är skitbra att man har börjat prata om mångfald och att man ökar toleransen. Men att säga att man förnekar sig själv är jättehemskt. Självklart kommer det alltid att finnas värdekonflikter när man träffar människor från olika kulturer och med olika förutsättningar. Men det ska man lösa genom kommunikation. Att säga att det ska vara en svenskhet och att den ska vara normgivande det är redan så. Det har inte förekommit något självförnekande. Det är jättebra att samhället har öppnats för många. Jag tycker själv att samhället är alldeles för stängt. Det borde vara mer öppet. 463 () replik: Vi kanske har olika meningar om det svenska är självförnekande eller inte. Det finns en mycket bra bok som har just den titeln som en etnolog har skrivit, men det är en annan sak. Ett typiskt exempel på att vi inte har betonat den gemensamma grunden är språket och de bristfälliga satsningar vi har gjort på att alla människor som bor i , inte minst ungdomarna, lär sig svenska på ett bra sätt. Vi har ett fenomenalt misslyckande vad gäller till exempel svenska för invandrare. Det vet alla. Inte ens hälften klarar sig. För barn med invandrarbakgrund går det väldigt dåligt i skolan. Det är bara ett exempel av många där vi inte har varit självförnekande, vi har förnekat andra tillgången till grundläggande redskap för att kunna fungera i . 464 () replik: Du som liksom jag kommer från ett spansktalande land borde veta att när man lär sig ett nytt språk lär man sig det bäst när man pratar med andra människor. I har man försökt lära människor språket i skolbänken och inte genom att prata. Ett problem som tyvärr hör lite till den svenska kulturen är att folk är lite försynta och inte tycker att man ska prata så mycket. Då blir det mycket svårare för personer som kommer från andra länder att lära sig språket. De tvingas prata med andra människor som inte pratar språket så bra. Där tror jag att det finns en diskussion man borde ta, liksom hur mycket vi ska prata och så vidare. Men sedan spelar det ingen roll om man pratar språket perfekt. Man blir diskriminerad och behandlad som en andra klassens medborgare ändå. Den diskussionen ska tas. Jag vet inte om man ska säga att man ska ha samma värdegrund. Jag tycker att det är bra att tolerera. Där värdegrunden kommer i konflikt ska man ha kommunikation. 465 () replik: Det finns saker som varken du eller jag är beredda att tolerera, hederskultur, att förakta kvinnor eller slå barn. Det kan vara hur kulturellt som helst men vi är inte beredda att tolerera det. Vi måste markera att det finns en värdegemenskap som är det toleranta, det öppna samhällets värdegemenskap, och vi strider mot dem som inte delar detta. Vi måste försvara just den värdegemenskapen. Sedan har jag funderat mycket på hur vi ska bygga en gemenskap, inte utan mångfald men med mångfald, om vi inte delar något med varandra. Hur ska vi undvika att samhället splittras i en mängd subkulturer och parallella samhällen? Hur ska vi få solidaritet oss emellan om vi inte har den grunden? Jag tror att det problemet är oerhört viktigt, och det är ett stort problem för den framtida integrationspolitiken. Vi måste skapa gemensamma grunder för att kunna ha ett fungerande samhälle. 466 () replik: Egentligen har vi en gemensam värdegrund för oss alla. Det är den svenska lagen. Det är den som gäller här och som alla som bor i landet också rättar sig efter, förhoppningsvis. Både svenskar och invandrare gör inte det ibland, men förhoppningsvis är det vår gemensamma värdegrund. En sak som jag ville fråga dig om är något som jag upplever är ett problem när det just handlar om integrationen. Det handlar inte bara om integration eller mångfald, svenskar och invandrare.