prot · GU0930 · 2006-11-30 00:00:00 — måste någon på departementet eller kanske till och med utbildningsministern, som är en kollega till arbetsmarknadsministern, ha upplyst om att vi har ca 100 högskolor och universitet i det här landet som bedrivs i form av statliga myndigheter och där regeringen sitter och skriver regleringsbrev. Jag skulle inte bli förvånad om man sitter på just nu och skriver sådana regleringsbrev. Med det motiv som statsrådet då lämnade skulle man ju behöva antingen lägga ned dessa högskolor och universitet, eftersom de är statliga myndigheter och det där bedrivs forskning, eller privatisera dessa. Det tror jag faktiskt inte att arbetsmarknadsministern och inte heller någon annan vill. I denna interpellationsdebatt lämnas ytterligare ett motiv. Arbetsmarknadsministern har kommit till den slutsatsen att det här är en viktig verksamhet, en viktig forskning, och den håller hög kvalitet. Han menar att den borde kunna bedrivas också i fortsättningen men i konkurrens. Man bör, som det har hetat tidigare, hitta andra famnar. Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Var någonstans? Med vilka pengar? Allmänt välvilliga ord räcker ju inte, arbetsmarknadsministern. Var någonstans ska dessa medel hittas så att denna verksamhet kan fortleva? Verksamheten är viktig. Det är glädjande att arbetsmarknadsministern nu också har kommit till den insikten efter många om och men. Men det ska inte bara vara vackra ord. De som är beroende av den här forskningen, den här utbildningen, för att förbättra arbetsplatserna men också de många som jobbar på och som har fått besked om att de kommer att bli uppsagda och arbetslösa förtjänar ett svar. Jag vet till exempel att det i min egen hemstad, , nu sitter ett antal och tittar på den här debatten. De förtjänar att få höra ett svar. Var någonstans ska resurserna hittas för att bedriva denna viktiga verksamhet vidare? Eller är arbetsmarknadsministerns julklapp till dessa människor: Ni blir arbetslösa, och som lök på laxen får ni också en kraftigt försämrad a-kassa ? Är det det som är budskapet, eller finns det någon lite mjukare julklapp att lämna, arbetsmarknadsministern? 22 (): Det här med arbetsliv och arbetsmiljö är en otroligt viktig fråga. Vi kan ju se att många av de sjukskrivningar som har tillkommit , även förtidspensioneringar, har ett intimt samband med arbetsmiljön där man har arbetat. Därför borde man satsa ännu mer på dem som arbetar med att förebygga ohälsa kopplad till arbetet och dålig arbetsmiljö. Här har intagit en central roll. Man har tagit fram modeller för den bästa tänkbara arbetsmiljön och forskat kring just hur man kan förebygga och bekämpa ohälsa kopplad till dålig arbetsmiljö. Att i detta läge lägga ned rimmar väldigt illa med ambitionen att bekämpa sjukskrivningar och utanförskap. Det är inte bara vi som tycker det här, utan protesterna strömmar nu in från hela världen. När man går in på ser man att det är sida upp och sida ned med protester mot denna nedläggning. Det är väldigt ansedda institutioner och universitet över hela världen som är djupt bedrövade. Det är nämligen inte bara svensk forskning kring det här som är i fara utan även den internationella forskningen. Det finns många samarbetsprojekt där har haft en nyckelroll. Jag tänkte bara nämna några omdömen om det här från världen. Från säger man att har varit juvelen i den svenska akademiska kronan. Man talar om att det är den mest kända och beryktade institutionen i hela världen. Institutet har utgjort standard i och övriga världen. Det är bestpractice-exempel, säger man från . Man säger även att EU-projekt nu är i fara, samarbeten där har haft en central roll. Det här minskar också inflytande i de internationella sammanhangen. har varit drivande för att få även andra länder att satsa på arbetsmiljöarbetet. Även detta är i fara. Det är alltså inte vi själva som säger det, utan det är protester från hela världen. rykte är till och med i fara på grund av den här nedläggningen, som ter sig obegriplig för hela världen med tanke på att man har sett detta som något av det bästa som vi har att komma med i . Det är alltså mycket som står på spel. Inte minst handlar det om alla dem som arbetar på , som riskerar att bli arbetslösa. Och all den enorma kompetens som har byggts upp riskerar att gå förlorad. Jag förstår faktiskt inte varför man ska överföra den här forskningen till andra instanser när vi nu har ett fantastiskt bra institut som klarar de här uppgifterna. Min fråga är: Hur ska vi kompensera det bortfall som det här innebär för svenskt arbetsmiljöarbete, forskning, vårt internationella arbete och vårt internationella rykte? Jag kan inte se att man med någon lätt mirakelmetod kan kompensera detta, utan det är ett väldigt stort ingrepp. Det är också pinsamt att vi blir det enda landet i EU, tillsammans med , som saknar ett sådant här arbetslivsinstitut. 23 (): Den borgerliga regeringen har med beslutet om att snabbavveckla visat på okunnighet och inkompetens. Jag menar, precis som många andra här, att beslutet om nedläggning är taget trots dålig kunskap om vad bedriver för forskning och med en överdriven tilltro till att den fria konkurrensen inom forskningen kommer att rädda arbetslivsforskningen. Littorin har dessutom underskattat svårigheterna i den snabba avveckling som han nu kräver av . Det ligger nära till hands att misstänka att arbetsmarknadsminister inte hade någon aning om vilken verksamhet som bedrevs i när beslutet fattades i regeringen. Och han har, precis som andra har sagt, försökt rädda regeringens anseende därefter. I debatten här i kammaren sade Littorin: Vi har till exempel , som är ett av och kanske världens främsta. Det ska naturligtvis leva kvar. Också företagshälsovårdsutbildningarna som bedriver skulle finnas kvar. Hur blir det med forskarna och doktoranderna som finns inom ? Det lyder ju under högskoleförordningen. Var finns resurserna för allt det här som ska leva kvar? Vem tar kostnaden för forskarna och doktoranderna? När man ser på takten och brutaliteten i avvecklingen ligger det nära till hands att misstänka att ALI-avvecklingen är medveten och ideologisk. sysslar nämligen med forskning som är obekväm för den borgerliga regeringen. Den borgerliga regeringen är i färd med att ställa om svensk arbetsmarknad. Littorin vill skapa en låglönearbetsmarknad där otrygga anställningar kommer att vara regel och där heltid inte kommer att vara en rättighet. Littorin håller på att skapa en arbetsmarknad med ökad press, stress och osäkerhet för löntagarna. Detta kommer att få konsekvenser, mer arbetsskador, mer utslagning och flera sjukskrivningar, men detta vill man inte att forskningen ska titta på. Littorin vill inte synliggöra effekterna av det låglönesamhälle den nya regeringen vill skapa. Precis som hänvisade till har regeringen bytt fot i den här debatten. Det handlade om byråkratin och regleringen och den politiska styrningen där sannolikt regeringen upptäckt att högskolor och universitet också regleras med regleringsbrev. Vi har också en massa andra myndigheter som sysslar med forskning. Det ligger nära till hands att fråga: Vilka andra ytterligare myndigheter som sysslar med forskning ska den borgerliga regeringen lägga ned? Är det , , eller ? Alla de bedriver forskning. Jag vill avslutningsvis fråga ministern: kunskap hade ministern om den forskning och övrig verksamhet som bedrevs av innan nedläggningsbeslutet? Och vilket underlag hade regeringen när avvecklingsbeslutet togs? 24 (): Det är en mycket intressant debatt. Det låter som om det är helvetets portar som den borgerliga regeringen har öppnat i och med beslutet att lägga ned . Jag har följt debatten på avstånd och inte gett mig in i den själv. Men jag har intresserat kunnat notera att de som har varit mest aktiva i debatten har varit forskarna själva, som är arbetstagare på platsen, och deras forskarkolleger i andra länder. Jag har inte känt något massivt medborgartryck på att ska finnas kvar. De mejl jag har fått har i princip uteslutande kommit från de egna forskarna, och de har dessutom kommit från forskarkolleger i andra länder. Det handlar ganska mycket om egenintresse, vad jag kan tolka ut av detta. Självklart är det socialdemokratiska företrädare här i kammaren och förordar ett forskningsinstitut som har kommit att bli ett ideologiproducerande verk och inte en fri forskning. Det stämmer ju ganska väl överens med socialdemokratisk ideologi och retorik och hur man har hanterat många andra myndigheter som alltmer kommit att ägna sig åt opinionsbildning och inte åt sina kärnverksamheter. , som agerar som myndighet, har också en betydligt tuffare situation än många av sina europeiska kolleger som har kunnat verka i stiftelseform och därmed har kunnat vara mycket friare. Jag har en ganska enkel fråga till statsrådet: det länder på denna planet som inte har ett arbetslivsinstitut, och innebär det att de länderna har en oerhört tragisk situation för arbetstagarna? Eller kan det månne vara så att det faktiskt finns ett fungerande arbetsliv för arbetstagare också där, för att forskningen kan ske i en annan form än den som vi har sett i ? 25 (): tog upp frågan om ideologi. Är det någon som skulle lägga ned utifrån renodlat ideologiska utgångspunkter vore det , om han hade levt. Han hade nämligen en mycket bestämd uppfattning om att på högskoleområdet ska man ha så få fristående institut som möjligt och så mycket av forskningen som möjligt ska bedrivas inom universitetens ram. Tyvärr har det inte riktigt lyckats upprätthållas, herr talman gammal utbildningspolitiker. Det finns en erfarenhet, nämligen att fristående forskningsinstitut har väldigt svårt att upprätthålla en hög kvalitet över . Det går bra när man nyrekryterar, när man är tämligen färsk, men blir det problem. Därför ska frågan, som någon reste, om man ska lägga ned flera institut som är fristående naturligtvis besvaras: Det är klart att man ska göra, om inte kvaliteten är bra. För det kan ju inte vara de anställdas anställning som står i fokus, utan det är själva ämnet. Därför blir jag lite förvånad när alla riksdagsledamöter som här har uttalat sig, bortsett från , utgår från att svensk arbetslivsforskning, svenskt arbetsliv och svenska arbetslösa nödvändigtvis skulle missgynnas av den här nedläggningen. Kopplingen är att om man har ett institut så blir det bättre arbetsmiljö och mindre arbetslöshet i . Om man tar bort det blir det motsatsen. Det är också förvånande, tycker jag, att och andra här med sådan bristande motvilja har låtit sig kidnappas av de anställda och skriver under, genom att referera i debatten här, på att det är en så hög och jämn kvalitet i forskningen juvelen i den svenska kronan. Det är bara struntprat. I själva verket tycker jag att den fråga som man ska ställa sig är var den forskning som bedrivs där, när vi ser på själva ämnet och inriktningen, arbetsrätt till exempel, fortsättningsvis kommer att bedrivas under en bättre kvalitetskontroll än den som har varit. För den har inte varit bra. Många produkter har varit av undermålig kvalitet. Det är mycket bättre att man då har det i en universitetsmiljö, under i stället för under , där man har mekanismer för hur man ska upprätthålla kvaliteten, kvalitetskontroll, hur man utlyser tjänster och tillsätter tjänster, sakkunnigförfarande etcetera. Det gynnar forskningens kvalitet. Det gynnar arbetslivsforskningen i . Det gynnar i sista hand också de arbetslösa, om det är de som ska vara de primära mottagarna av den här forskningen eller de som ska gynnas av den. Min fråga till arbetsmarknadsministern är alltså: Kommer den här forskningen i fortsättningen att bedrivas under egid? Jag säger inte detta för att den ministern är folkpartist, utan för att det är den traditionella metoden för kvalitetskontroll. 26 Statsrådet (): Jag tror att det var som tyckte att det här var ett förbryllande beslut. Jag tror inte att man ska se det som särskilt förbryllande i och med att vi var emot grundandet från allra första början. Vi hade också med i den gemensamma ekonomisk-politiska motionen att vi ville lägga ned . Den centrala frågan handlar om, och det har vi debatterat här några stycken av oss i kammaren, huruvida vi ska ha en myndighet som bedriver forskning, eller om vi ska ha det på något annat sätt utmed de linjer som redogjorde för. Jag är av den grundläggande uppfattningen, och delar den uppfattning som har, att man bör bedriva forskning på universitet och högskolor, fristående från statliga myndigheter. Då ställs frågan om inte universitet är myndigheter. Det är klart att de är myndigheter på ett sätt, men det finns två väsentliga skillnader. Vi vill göra allt vi kan för att minska det politiska inflytandet över universiteten, i strid med Socialdemokraterna. har vi, när det gäller finansieringen av den forskning som bedrivs, flera steg mellan den statliga budgeten och, som var inne på, de avvägningar som görs när man prioriterar i forskningsområdena. Det tycker jag är en avsevärd skillnad. När det gäller forskningen totalt sett helvetets portar öppnar sig, om man lyssnar på somliga av kammarens ledamöter ska man komma ihåg att fyra femtedelar av forskningen på det här området sker på universitet och högskolor. Det är inte så att är det enda ställe som har forskning på detta område. Vi måste ha lite sans i debatten också. Det går också att söka forskningsfinansiering fram till genom FAS. Det är fullt möjligt att göra detta . Det finns inga öronmärkta medel för att överföra forskning, men jag vill påpeka att regeringen i sin budget har lagt ytterligare 1 miljard just på högre forskning och utbildning. Det är väl klart att det också kan komma det här forskningsområdet till del. Vi har sett en lång rad internationella aktörer skriva brev, och det är naturligtvis i huvudsak de som redan är inblandade i forskningsprojekt som är finansierade via . Det är ju inte så konstigt. Men om nu forskningen är så bra och världsledande som de hävdar något som jag inte är kapabel att bedöma torde det väl också finnas ett visst intresse av att vara med och finansiera den. ställer vidare frågan hur det ser ut i andra länder. Det finns olika lösningar i de europeiska länderna. Jag har försökt gå igenom hur det ser ut, och i några länder fungerar det ungefär som i . Det gäller , , och ytterligare några EU-länder. Men i de flesta europeiska länder bedrivs ofta just den samhällsvetenskapliga och den beteendevetenskapliga arbetslivsforskningen vid universitet snarare än vid särskilda sektorsinstitut, oavsett om de är finansierade via statliga medel eller inte. Det kan man konstatera. passar på att ge oss en allmän känga när det gäller a-kassan och det stora systemskiftet. Den diskussionen har vi haft tidigare. Jag konstaterar att problemet när vi har ett läge där var femte svensk står utanför arbetsmarknaden, med effekten att folk mår dåligt precis som påpekar, är ett resultat av fullkomligt misslyckad politik för att få flera människor i arbete. Den politiken får vi nu städa upp efter. 27 (): Med tanke på de inlägg som har varit här tycker jag ändå att jag hör från att det är en hög kvalitet på forskningen i ALI:s verksamhet. Det står även i interpellationssvaret. Det får väl också vara ett svar till : Den här forskningen har ett mycket gott renommé och det inte enbart bland doktorander och forskarstuderande och dylikt som jobbar i verksamheten. Den här verksamheten är också oerhört viktig för dem som finns ute på arbetsplatserna, de lokala och regionala skyddsombuden och för arbetstagarna. Den är även viktig för utvecklingen av ett gott och säkert arbetsliv här i . Detta har i sin tur resulterat i goda internationella kontakter, erfarenheter, spridningseffekter och kunskapsöverföring. I detta har institutet varit viktigt och delaktigt. I samtliga EU-länder bedrivs forskning inom arbetsmiljöområdet och i arbetslivet i någorlunda samlad form. Institutionsmodellen finns i flera länder, och finansieringen sker på ett eller annat sätt med offentliga medel. Forskningen är viktig för att stödja att politiska beslut fattas i en bra riktning och att dessa beslut är verkningsfulla för framtiden. Därför är det också oerhört viktigt att verksamheten är långsiktig. Det går att skapa större möjligheter och att få bredare analyser av problemen eftersom man har kompetens från skilda discipliner. Det är inte svårt att argumentera för verksamheten inom : för den utbildning som bedrivs och för vidareutbildning av arbetsledare och skyddsombud. Där finns också vetenskapliga tidskrifter och expertgrupper med mera. Tanken slår en dock, och jag måste få uttala den: Är det ändå så att den borgerliga alliansen med arbetsmarknadsministern i spetsen inte gillar ALI:s kamp för den goda arbetsmiljön, individens rehabiliteringsbehov och de partsmedel som också finns för kvalificerade vidareutbildningar av främst skyddsombud? Denna tanke slår en självklart när man tycker sig kunna skönja ett mönster. avvecklas, får kraftigt neddragna resurser och läggs ned. Hur verksamheten ska drivas vidare finns det inga som helst besked om, bara att detta ska bort. Verksamheten är ju bra, men hur ska den vidareutvecklas? Vad säger vi till dem som jobbar inom verksamheten? Hur kan vi vidareutveckla den? Det finns det inga som helst svar på. Det tycker jag är en oansvarig politik för denna oerhört viktiga verksamhet. Vi får ofta höra att fyra femtedelar av forskningen äger rum ute på universitet och högskolor. Det är klart att här finns ett samarbete i mångt och mycket. Det jobbar vi med i annan institutsverksamhet, inte minst när det gäller industriforskningsinstituten. Vi måste hitta verktyg för att klara av att utveckla detta samarbete mellan näringsliv och universitet och högskolor. Därför behövs institutssektorn på speciella områden. För mig och för oss socialdemokrater är verksamheten när det gäller arbetsmiljö, hälsa och utveckling oerhört viktig. Därför kan vi inte skrota och avveckla en sådan viktig verksamhet. 28 (): Nej, arbetsmarknadsministern, det är inte nedläggningen som förbryllar mig. Det är sant att har velat lägga ned denna verksamhet. Det är motivet för densamma som har varierat. Först var det byråkratin. Sedan upptäckte man att det höll ju inte. Därefter var det att man inte skulle bedriva forskning vid statliga myndigheter, som arbetsmarknadsministern sade vid frågestunden . Sedan måste någon ha informerat arbetsmarknadsministern om att vi har ungefär hundra högskolor och universitet i landet och att lejonparten av dessa lärosäten är statliga myndigheter. Det finns ett fåtal som inte är det, men lejonparten är det. Då måste man byta fot igen. heter det att forskare bedriver forskning med hög kvalitet och att forskningen där i huvudsak kommer att överleva även i konkurrens någonting som helt och hållet döms ut av i den här debatten. Att säga att detta är forskning av hög kvalitet kallar han för struntprat. Det kan väl inte vara så att menar att hans egen arbetsmarknadsminister i den borgerliga regeringen pratar strunt? Så illa kan det väl ändå inte vara. Nej, det här beslutet liksom dess motiv blir bara logiskt i skenet av just den ideologiska hållningen. Det finns två logiska skäl till att detta ska läggas ned. Det ena är att hitta pengar för att finansiera de massiva skattesänkningar som den borgerliga regeringen vidtar, skattesänkningar som naturligtvis mest kommer höginkomsttagarna i landet till del. Det andra skälet är ideologiskt. Det är inte viktigt för och den borgerliga regeringen att vi har trygga och goda arbetsplatser och en långsiktigt hållbar arbetsmiljö som gör att människor också efter arbetsdagens slut orkar leva ett liv och mår bra. 29 (): Det här börjar mer och mer påminna om det berömda talesättet surt sa räven om rönnbären. var ju emot att en gång skulle bildas. Därmed vill de inte heller erkänna att det var ett mycket bra beslut att bilda , som har varit väldigt bra för arbetslivet, arbetsmiljön och forskningen i och satt oss på kartan i den internationella forsknings- och universitetsvärlden. Egentligen är det också sensationellt att en del av de tidigare talarna så fullständigt dömer ut protesterna från den samlade universitets- och forskningsvärlden. Jag har listan här. Det är sida upp och sida ned. Framför allt är det ett hundratal väldigt ansedda universitet från hela världen som dömer ut den här nedläggningen. Man har viftat bort de här protesterna med ett: Ja, ja, det är sådana som själva är forskare. Det är en otroligt grov anklagelse när det gäller opartiskheten hos de här människorna. Skulle ansedda universitet som lägger sig vinn om att ha en oberoende forskning på något sätt vara köpta av ? Nej, det känns faktiskt skrämmande när man talar om en ambition att vi i ska bli världsledande när det gäller forskning, utveckling, tillväxt och på att skapa flera arbetstillfällen. Då kan man inte döma ut den samlade internationella forsknings- och universitetsvärlden. Jag måste vidhålla att det inte finns grund för det här nedläggningsbeslutet. Det kommer att skada när det gäller vår nationella politik för att utvärdera våra arbetsmiljöer och komma på redskap för att förbättra arbetsmiljön och minska ohälsan. Det skadar vårt anseende i den internationella forskningen, när det gäller inflytandet i världen liksom i kampen för arbetsliv och arbetsmiljö i hela världen. Det här är ett hårt slag. Jag vill överlämna den här protestlistan och hoppas att arbetsmarknadsministern inte dömer ut den samlade forsknings- och universitetsvärlden. Jag hoppas att han vill ta del av det här. 30 (): Littorin svarade inte på min fråga om vilket underlag regeringen hade på sitt bord när den beslutade om det här. Jag kan svara på frågan. Det fanns inget. Jag har i min hand regeringens beslut från . I det återkallar man det uppdrag från Statskontoret som de fått att utvärdera . Uppdraget skulle redovisas . Jag läser ur beslutet: Uppdraget till Statskontoret återkallas. Uppdraget ska inte redovisas. På regeringens vägnar . Det är en märklig ordning. Först beslutar man att ska läggas ned per . Sedan återkallar man ett uppdrag som ska redovisas. Dessutom, vilket är ännu mer anmärkningsvärt, meddelar Littorin att han av Statskontoret inte vill veta vad som har kommit fram i den här utvärderingen. Varför inte avvakta Statskontorets utvärdering av före nedläggningsbeslutet? Varför vill man inte veta vad Statskontoret har kommit fram till? Det talar för att avvecklingen i själva verket är ideologisk och politisk. Det handlar om det här systemskiftet på arbetsmarknaden som Littorin och den nya regeringen är på väg att genomföra som kommer att leda till ett hårdare samhälle, till hårdare press och till ett hårdare arbetsliv. Det är ändå märkligt. Jag besökte ALI:s kontor i , och jag ska läsa upp en del av de projekt som är hotade: strukturella hinder och incitament för personer med funktionshinder att arbeta, en nationell studie kring socialpolitiska styrmedel, dolda funktionshinder och strokedrabbade personers återgång till arbetslivet, övergång från utbildning till arbete för unga synskadade, livskompetens 50-plus, arbetsplatser i förändring, tilläggsfrågor till SCB:s AKU-undersökning rörande åldersdiskriminering. Allt detta handlar om att upprätthålla arbetslinjen. Det var ju borgarnas huvudnummer. Varför avveckla den forskning som kan ge borgarna många svar när det gäller deras egen politik? 31 (): Alla de som läser brukar göra det på olika sätt, kan man väl säga. Det här beslutet tolkar vi nog mycket olika också, att döma av den diskussion som har varit. Det framkommer argument här, bland annat sade att alla andra länder har det så här och ska vi också ha det så. Tänk om vi återigen skulle få uppleva 1900-talets mörka historia, och man började återinföra rasbiologiska institut i land efter land. Skulle ni stå i kammaren det kan jag aldrig tänka mig och säga att alla andra har detta så därför ska vi också ha det. Det kan inte vara ett argument som ska styra den svenska politiken.