prot · GT09102 · 2006-04-05 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Val av ny riksrevisor Från hade följande skrivelse inkommit: Till har enhälligt beslutat att till ny riksrevisor efter föreslå nuvarande generaldirektören . hade enhälligt föreslagit att för tiden från till dess nytt val genomförts under sjunde året därefter skulle välja till ny riksrevisor. Kammaren biföll förslag och valde därmed för tiden till dess nytt val genomförts under sjunde året därefter till riksrevisor 3 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2005/06:319 Till Interpellation 2005/06:319 av Per () Resurstilldelning till högskolor Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresa utomlands. Svarstidpunkten har bestämts i samråd med . Utbildnings- och uppdrag och rättschef 4 § Anmälan om inkomna faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2005/06:FPM67 Förslag till EG-förordning om skadeståndsansvar vid passagerarbefordran till sjöss KOM(2005)592 till lagutskottet /06:FPM68 Beslut om papperslöst tullförfarande till skatteutskottet /06:FPM69 om EU:s kommunikationspolicy KOM(2006)35 till /06:FPM70 Förordning om moderniserad tullkodex till skatteutskottet /06:FPM71 Effektivisering av EU:s utvecklingssamarbete KOM(2006)85, KOM(2006)87, KOM(2006)88 till utrikesutskottet 5 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Motion 2005/06:Sf24 till socialförsäkringsutskottet 6 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /06:AU5 och AU7 betänkanden /06:KU28 och KU29 betänkanden /06:SkU20, SkU24 och SkU25 betänkanden /06:KrU10, KrU11, KrU23 och KrU26 7 § Vissa aspekter på svensk säkerhetspolitik Föredrogs utrikesutskottets betänkande 2005/06:UU18 Vissa aspekter på svensk säkerhetspolitik. 1 i (m): I råder god samstämmighet kring svensk säkerhetspolitik, i alla fall så som det kommer till uttryck i det här betänkandet. Denna samstämmighet mellan regeringspartiet och den borgerliga alliansen manifesteras huvudsakligen, tycker jag, i en god uppslutning kring vår säkerhetspolitiska doktrin som klargör att vårt lands framtida säkerhet bygger på gemenskap och samarbete med andra länder. Jag tror också att den här samstämmigheten har sin grund i omvärldsförändringar sedan . Fem av sju riksdagspartier drar samma slutsats kring vad både EU och Nato har betytt för utvecklingen och säkerheten i vårt närområde och för vårt land. Men det handlar också om att nu är med i EU. fastställer grundläggande principer för europeisk säkerhetspolitik. En bärande del i denna är att länderna förbinder sig att stärka förmågan till krishanteringsoperationer. Här ser alliansen med oro på de nedskärningar inom svenskt försvar som kan skada vår långsiktiga trovärdighet inom säkerhetspolitiken och som en del i EU:s ambitioner. Det saknas inte utmaningar. Det finns en stor efterfrågan på krishanteringsförmåga, både civil och militär, och på fredsbevarande insatser från FN, EU och Nato. Det pågår 70 väpnade konflikter i världen, många av dem i , präglade av interna konflikter, inte konflikter mellan stater. Ursprunget är olika, men handlar det om till exempel kamp om resurser, maktmissbruk eller etniska motsättningar. Det som kännetecknar dessa konflikter är att det främst är civila som drabbas, inte minst kvinnor och barn, som dödas, skändas och lemlästas, och de överlevande får leva i omfattande misär och djup fattigdom. Vi från alliansen anser att måste ta sin del av ansvaret för att lindra och förhindra den här typen av konflikter. Det viktiga är då regelverket, inom FN, EU och , som är oerhört angeläget, men det är också det förebyggande arbetet där arbete för ökad demokratisering och rättsstatsbyggande är en viktig del. Det är viktigt att vi får länder som präglas av öppenhet och där vi använder verktyg som diplomati men också frihandel för att öka sambanden i världen. Men när det brister, när det förebyggande inte har fungerat, när det begås övergrepp och våld mot människor, är det viktigt att vi har en förmåga att bistå med internationella operationer. För del är det kanske först och främst en moralisk fråga, men det handlar också om fred och säkerhet i vårt närområde och också i andra delar av världen. Genom att öka säkerheten i världen ökar vi vår egen säkerhet. Vi kan inte lämna gamla och bortglömda konflikter åt sitt öde. I en global värld är det oerhört viktigt att vi har förmåga att ingripa och agera långt utanför vårt eget lands gränser och att vi tillsammans med andra kan bidra för att öka säkerheten. Vi har en långt högre ambitionsnivå än de drygt 700 som bidrar i fredsbevarande och internationella operationer från svensk sida. Alliansen har som målsättning att det ska vara minst 2 000 män och kvinnor som har en förmåga att bistå. Det motsvarar de förväntningar som finns på , och det motsvarar den tradition vi har haft på området. Men det är också viktigt att vi vet vad vi vill göra med dessa insatser. Vi har därför krävt att , i bred enighet helst, skulle ta fram en strategi för internationella operationer, så att vi hade en mer genomarbetad plan för hur det här ska gå till. Vi har sagt att utgångspunkter som bör ingå i en sådan strategi är att tydliggöra de prioriteringar där ska bidra med trupp att svensk trupp snabbt måste kunna vara på plats vid internationella krishärdar och att man ska kunna visa uthållighet att förstärkningar snabbt måste kunna komma på plats om så krävs, delvis för de enskilda soldaternas säkerhet men också för att kunna stävja konflikter som riskerar att eskalera att svensk trupp har rätt utbildning och rätt utrustning för de allt farligare uppdrag som väntar utomlands att personalförsörjningssystemen måste reformeras för att säkerställa att Försvarsmakten kan rekrytera kvalificerad personal till olika insatser. Kring en sådan här strategi har vi diskuterat större delen av mandatperioden, men det är betecknande att det har funnits en slapphänthet i den här frågan. Man har inte velat ta upp den här goda tanken från regeringspartiets sida. Därför känns det lite ad hoc-mässigt beträffande var bidrar. Men det jag också tror är viktigt med en sådan här strategi är att visa att det inte bara handlar om militära uppgifter utan att det civila och det militära måste gå hand i hand, precis som man säger: utan säkerhet ingen utveckling utan utveckling ingen säkerhet. Om våra ambitiösa biståndssatsningar från svensk sida ska kunna samverka med säkerhetsbyggande för att kunna nå varaktig stabilitet i ett konfliktområde så måste andra grundläggande förutsättningar också vara på plats, såsom elektricitet, vatten, poliser och administration, för att nämna några exempel. Här är ju väldigt duktigt. Vi har god erfarenhet, och efterfrågan, som jag sade, fru talman, på vår delaktighet är omfattande. Jag tänkte också ta upp några andra aspekter. Som jag sade är betänkandet präglat av rätt stor enighet. Men det finns några punkter där jag tycker att det finns en otydlighet kring socialdemokratins ambitioner och prioriteringar och några frågor som vi från alliansen vill lyfta, och det vill jag också göra från sida. Jag tycker att det är ett gott tillfälle att göra det att diskutera inte minst massförstörelsevapen, nedrustning och icke-spridning, en klassiker i svensk säkerhetspolitik, och att koppla detta till det vi nu ser av internationell systemhotande brottslighet och terrorism. Hoten kring massförstörelsevapen har väl sällan varit så aktuella som . De är också mycket svårare att hantera. Det är mer svårkontrollerbart. Det är andra aktörer som riskerar att komma i besittning av massförstörelsevapen. Det är en oerhört oroande utveckling vi kan se. Vad har vi för motmedel? Ett av de viktigaste tror jag är att bidra till demokratisering, att fler länder präglas av öppenhet och att vi kan lita på varandra i det internationella systemet. Tyvärr finns det alldeles för lite maktmedel att ta till. Jag tycker mig se detta i fallet , som är brännande. Det är oerhört viktigt att det internationella samfundet nu kan agera gemensamt i denna fråga och inte är undfallande. Det är oerhört viktigt att hålla ihop kring detta. Det handlar dels om säkerhetsläget i en redan mycket ansträngd region där den iranska regimen tydligt uttalar hot mot staten existens, vilket är fullkomligt oacceptabelt, dels om den bredare aspekten att vi måste se till att färre länder förfogar över kärnvapenteknologi, inte fler. Därför är frågan om så oerhört viktig. Vi moderater har inför denna motionsbehandling motionerat om att man inom FN borde hitta system för att ännu mer kunna ha sanktioner mot dem som bryter mot befintliga avtal och hitta fler verktyg för att kunna agera. Jag tror att det finns anledning för utskottet att återkomma till detta, för det har varit en inte alltför omfattande hantering av detta motionsyrkande. Det leder mig också in på FN-reformer, där vi kan se att väldigt mycket återstår. Det finns goda förhoppningar kring 60-årsfirande , men vi måste fråga oss: Hur ser det ut med den fredsbyggande kommission som är på plats? Hur kommer den att fungera? Kommer det att levereras in kapacitet så att den kan leva upp till sina fina ambitioner? Hur kommer rådet för mänskliga rättigheter att se ut i verkligheten? Kvardröjande svåra frågor som måste få sin lösning är bland annat hur man ska definiera terrorism och hur man ska kunna göra reformer av beslutsfattandet, inte minst i säkerhetsrådet. Men vi kommer också tillbaka till frågan: Hur kan vi få en bättre efterlevnad av exempelvis NPT? Hur kan vi medverka till icke-spridning? Ett sätt är att också agerar, att vi har en ökad närvaro i olika forum där detta spelar roll. Det finns ett amerikanskt initiativ som heter Initiative som syftar till att ha god kontroll och bättre översikt över eventuella transporter av massförstörelsevapen. Här är det bara tragiskt att konstatera att inte tillhör den inre kärna av länder som vill medverka till icke-spridning. Det tycker jag är synd. har en väldigt fin tradition på detta område men lyckas inte hålla uppe de här frågorna. Detsamma gäller Natomissionen Endeavour i , som väldigt mycket har till syfte att kunna borda fartyg vid tecken på terroristaktiviteter men också för att hitta massförstörelsevapen. Också här står vid sidan av. Jag tycker att det är ett trendbrott mot den aktiva utrikespolitik som man har sagt sig ha från Socialdemokraternas sida. Vi står vid sidan av. Vi använder alla de fina orden, men när det finns arrangemang som vi kan delta i är vi inte med. Då tycker jag också att vi tappar en del av trovärdigheten. Det skulle osökt kunna leda mig in på Natofrågan. Få andra bokstavskombinationer väcker väl så mycket känslor. Problemet är att vi inte diskuterar innehållet i och utvecklingen av organisationen utan bara sätter upp olika stridslinjer, här i kammaren och i , kring en väldigt viktig organisation som är en stor del av. Vi är ett partnerland i Nato, vi deltar i väldigt många av Natos operationer, vår materiel har Natostandard och vi är väldigt mycket engagerade i Natos utveckling. Det är bara att konstatera: Nato är den militära säkerhetsryggraden i . Men det är också en organisation som förändras, där insatserna nu är väldigt mycket mer out of area. Alliansen välkomnar denna utveckling och ser också att det är bra att vi får ett närmare samarbete mellan Nato och EU. Men jag skulle också vilja se att som ett partnerland till Nato vore mer delaktigt i den här processen. Här återkommer jag till att vi inte riktigt vet hur socialdemokratin och regeringen hanterar en del frågor. är det ett stort toppmöte i regi i . Då kommer man bland annat att diskutera något som heter Global Partnership. Det är ett initiativ från Natos sida som syftar till att vara än mer multilateralt och knyta ihop olika samarbeten, dels för att visa att man kan ha olika sätt att vara med i Nato, dels för att hylla till exempel en del partnerländer. är ju ett aktivt partnerland och medverkar inte minst i i en stor multiinsats tillsammans med andra för att underlätta övergången till demokrati och rättsstat i det landet. Vi är med och återuppbygger, gagnar säkerheten och samverkar nära med bland annat . Hur ser då dessa arrangemang inom Nato ut framöver? Vilka relationer ska partnerskapsländer ha till varandra? Är det bra eller dåligt om samverkar mer med exempelvis ? Dessa saker tycker jag att vi borde diskutera mycket mer. Jag tror att det som behövs för att vi ska komma bort från bokstavsångesten kring n-a-t-o är just en uppriktighet kring säkerhetspolitiken. Det har alliansen efterlyst. Vilka är prioriteringarna? Hur är inriktningen? Om vi har en dålig förankring av den svenska säkerhetspolitiken kommer vi nämligen inte att få den acceptans bland medborgarna som jag tror är nödvändig för att göra alla de insatser som vi faktiskt gör. Jag tror att det är avgörande för en effektiv och väl fungerande säkerhetspolitik att den blir mer uppriktig och bättre förankrad. Jag tänkte ta tillfället i akt att nämna några saker till, även om jag vet att jag kanske har anmält något för lite talartid. Det handlar om att utrikespolitiken måste ha förmåga till god analys men också kapacitet och kraft att engagera sig. Den måste ha kraft att sätta makt bakom det engagemang man säger sig uppvisa men också förmåga att agera om det blir kris. I alliansens slutdokument säger vi att det måste finnas en kapacitet att tänka nytt och blicka framåt för att aktivt bidra till att lösa internationella problem. Detta skulle jag vilja ställa i bjärt kontrast till hur jag nu uppfattar att den socialdemokratiska regeringen hanterar frågan om energisäkerhet. Ointresset har varit stort kring att lyfta upp detta som en internationell säkerhetspolitisk fråga och en fråga som vi på EU-nivå kanske borde fundera mer på. Hela den diskussionen har till min förvåning mötts av en väldigt ljum inställning. För mig är det uppenbart att det finns mycket grogrunder i kampen om resurser. Snabbväxande ekonomier har behov av naturtillgångar och resurser. Det finns en tilltagande aggressivitet från vissa länder för att tillgodose sina egna intressen och behov, något som yttrar sig till exempel i . Men vi har också fått påminnelse om detta i vårt närområde. Vi har sett vad som skedde i och . Vi har sett att gasledningar och gaspriser är effektiva påtryckningsmedel för att påverka länders egna val säkerhetspolitiskt. Det behövs inte så mycket fantasi för att inse vad man kan åstadkomma med detta. Därmed tycker jag att man borde ha en större öppenhet för att diskutera till exempel energisäkerhet som en ny viktig del i en aktiv svensk säkerhetspolitik. Avslutningsvis, fru talman, vill jag komma in på vårt närområde. Jag nämnde energisäkerheten. Vi är alla väldigt aktiva och engagerade när det gäller som alldeles genomlevde ett odemokratiskt presidentval med många hot mot de uppstickare och motståndare som fanns till diktatorn . Vi har också sett ett parlamentsval i som visade att demokratin och debatten har etablerats på ett helt annat sätt . Det är dock oerhört viktigt att vi stöttar de reformkrafter i som vill se ett närmande till våra västliga europeiska strukturer. Jag tror att det är oerhört viktigt för vår egen säkerhet. Det handlar inte om att vi ska blanda oss i egna vägval, men att hålla dörren för ett EU-medlemskap öppen är den absolut viktigaste frågan i den delen. Vi ska också bejaka strävan efter att bli Natomedlem, bejaka utbytet. Jag vill sluta med några frågor kring vårt närområde: Har vi vad gäller svensk säkerhetspolitik och engagemanget för länderna i vårt närområde gjort tillräckligt? Har vi bildat allianser och drivit på i EU? Har vi använt tillräckligt effektiva verktyg? Har vi bidragit till att stärka det civila samhället och utbytet? Och om vi har gjort det, hur kommer det sig då att vårt land, som vill se ett ökat utbyte mellan människor, i värsta fall medverkar till att drastiskt höja viseringsavgifterna för studenter och ungdomar som vill resa ut ur till exempel eller för att komma in på europeisk mark? Varför har inte gjort mer på det området? Den stora frågan, som vi förmodligen får anledning att återkomma till också, är om har gjort tillräckligt tydligt för hur vi ser på de maktanspråk och den roll som landet spelar i vårt närområde. 2 (): Vi ska här diskutera vissa aspekter på svensk säkerhetspolitik. Vi kan konstatera att är säkrare än på väldigt . Sedan muren föll i och kommunismen dog ut har vi fått en mycket säkrare världsdel, mycket tack vare att fler av de före detta kommunistiska länderna har blivit demokratier, gått med i EU och även blivit medlemmar i . Vi har ett säkrare tack vare EU:s och Natos utvidgningar. Men det finns nya hot. Vi har terrorismen till exempel, den islamistiska extremismen som är ett hot mot västerlandet, om än litet. Men det finns en risk att det växer sig starkare, och det är något som vi också i måste ta på allvar. Vi vet att två svenska soldater omkom tragiskt i , antagligen på grund av talibaner. Vi har också en påstådd al-Qaida-cell som kastat en brandbomb mot en irakisk vallokal i . Även vi i måste ta oss an detta växande hot från terrorismen och inte tro att vi lever i något skyddat litet hörn i norra . Vi har andra nya hot som vi ser i form av fågelinfluensan som också har drabbat . Det kom rapporter från kust efter kust, , och så vidare. Fågelinfluensan sprider sig. Det är väl inte många experter som tror att fågelinfluensan kommer att bli den pandemi som riskerar att döda många människor. Men snart, om 10, 20 eller kanske kommer vi att ha en pandemi. Både pandemi och terrorism, liksom alla de nya hot som vi står inför, måste vi möta i gemenskap med andra. Vi är för små i för att klara de här hoten själva. En global värld har globala problem och kräver globala lösningar. Därför är väldigt aktivt. Vi behöver vara aktiva i EU, FN, , WHO och så vidare. Vi är i alliansen helt klart eniga om att vi från svensk sida behöver ha ett aktivt internationellt samarbete. vill ta något steg längre än alliansen. Det gäller Natomedlemskapet, där vi klart och tydligt säger att när vi nu bejakar samarbetet i så många organisationer, varför inte också i Nato? Jag vill yrka bifall till vår reservation nr 4. Jag vill här ta upp tre argument som gör att vi från sida tycker att det är angeläget att vi går med i Nato. Det första argumentet handlar om inflytandet. Vi ska få inflytande över beslut som berör oss. Det sägs i den utrikespolitiska deklarationen, och därom är vi alla överens, att den transatlantiska länken är viktig. Det är något slags kodord, transatlantisk länk. Det handlar om att ha en öppen telefonlinje mellan och . Den telefonlinjen fungerar ju bäst om vi är medlemmar i . Då behöver vi inte bara ringa varandra utan vi kan sitta vid samma sammanträdesbord och diskutera och påverka den supermakt vi har i världen . Vi behöver också inflytande därför att vi är så aktiva i Nato. Svenska soldater ingår i en Natoinsats i och i Kosovo fredsuppdrag, vilket faktiskt är Natos främsta uppgift . De besluten behöver vi vara med och påverka också. Ett annat argument till att vi behöver gå med i Nato är ju att alliansfriheten i praktiken är överspelad. Vi samarbetar oerhört tätt med Nato. Vi har sagt att vi inte kommer att vara neutrala vid ett angrepp på ett annat EU-land. Vi håller på att omdana hela vårt försvar för att vi ska kunna vara med i EU:s snabbinsatsstyrka. Det är lite svårt att se att det går ihop med vår alliansfrihet. Ett tredje argument för Natomedlemskap är förstås att bejaka samarbete med andra länder. 26 länder är medlemmar i . Om vi tänker på karta, ser kontinenten framför oss, ser och halvö som kommer ut från det ryska fastlandet och tänker på vilka som är Natomedlemmar inser vi att det är de flesta länderna runtomkring oss. Det är , vars utrikesutskott kommer för att besöka oss . Det är och alla de tre baltiska länderna. har en utredning som har tittat närmare på frågan. De flesta av de länder som vi brukar samarbeta med är medlemmar i . Det är de tre argumenten: att vi ska få inflytande, att vi ska måla om vår flagnande neutralitetsfasad så att den bättre överensstämmer med den verklighet vi faktiskt deltar i och att vi ska agera solidariskt med våra grannländer. Det är skälen för att gå med i Nato, som vi ser det från sida. Jag vill också säga några ord om en annan reservation som vi har gemensamt med allianspartierna. Det gäller behovet av en internationell strategi för internationella fredsinsatser. ungefär hade vi 1 500 soldater som kunde vara med ute i olika uppdrag och se till att hjälpa länder gå från konflikt till fred. Men är det bara ungefär 700, hälften så många soldater som vi har ute i fält. Det beror mycket på för stora neddragningar inom försvaret men också på att vi inte använder de resurser vi har på ett effektivt sätt. Vi har varit i . Vi har åkt hem från . Vi har åkt till . Och vi kommer att åka hem från . Och åker vi till igen. Det är en del hattande med vårt utsändande av personal, och vi finns i ett tiotal länder. Det är väldigt dyrt att etablera och avetablera förband i olika länder. Om vi ska kunna hjälpa så många människor som möjligt måste vi hushålla och effektivisera mer med våra resurser. Då behöver vi en strategi som ser över och prioriterar våra insatser. Det handlar om att hjälpa så många som möjligt, så många kvinnor som möjligt, så många barn som möjligt och så många män som möjligt. Den strategin saknar vi från regeringens sida. Vi har efterfrågat den , och vi får ofta till svar att vi ska ställa upp där FN vill att vi ska ställa upp. Problemet är att vi inte bara kan göra som FN säger, därför att FN har omättliga behov. De ville att vi skulle vara i som vi var i och gärna i många andra länder också. Vi i måste själva ta ansvar för våra prioriteringar så att vår militär används på bästa sätt för att hjälpa så många som möjligt och ställa upp för FN, för EU-insatser och för Natoinsatser. Avslutningsvis, fru talman, vill jag också nämna några ord om och , som också gjorde i sin avslutning. Vi ser diktaturen stärka sitt grepp i . Vi ser gå mot en mer demokratisk framtid. Men mycket kan hända båda de här två länderna. Spelet är inte avgjort på något sätt. Jag sade ju i min inledning att och Natos utvidgning har spelat en oerhört stor roll för att vi har fått en säkrare kontinent. Självklart får vi en ännu säkrare kontinent om vi får säkrat att blir en demokrati och att blir en demokrati, att de blir handelsekonomier och att de respekterar de mänskliga rättigheterna. Vi måste jobba på för att stärka de demokratiska krafterna, stödja de människor i de länderna som vill säkra dessa länders väg mot demokrati och fred. Då gäller det att vi jobbar gemensamt från svensk sida för att övertyga andra europeiska länder om att vi måste stötta. Här kan inte heller agera självt. Vi måste jobba med andra europeiska länder och framför allt hålla EU-dörren öppen. Dörren får inte stängas. Europeiska unionen måste fortsatt vara öppen för alla länder i som vill delta på samma demokratiska villkor som vi andra. 3 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 1, 2 och 3. I detta betänkande behandlar vi bara några viktiga säkerhetspolitiska frågor utan att på något sätt beröra alla viktiga säkerhetsfrågor. I ett mer generellt perspektiv är vi över flera partigränser överens om att vi i det säkerhetspolitiska arbetet vill se internationella agerande ske under FN-beslut och i samverkan med övriga medlemsländer inom EU. Många EU-länder har organiserat sitt säkerhetsarbete inom Nato. Detta arbetssätt gäller för . är militärt alliansfritt, men vi bör ta ett långtgående ansvar för fred och säkerhet varhelst det behövs i vår del av världen men också på andra kontinenter.