prot · GT0960 · 2006-01-24 00:00:00 — I linje med vad som anges i propositionen har regeringen lämnat i uppdrag att, i samverkan med , identifiera och lämna förslag på nödvändiga regeländringar som krävs vid ett eventuellt införande av möjligheten att kombinera partiell sjukskrivning med sjukpenning och studier finansierade med statliga medel. Uppdraget har redovisats till regeringen , , och den inkomna rapporten är nu ute på remiss. Remissvaren ska inkomma varefter jag avser att ta ställning till om och eventuellt hur ett system för partiell sjukskrivning i kombination med studier finansierade med statliga medel skulle kunna konstrueras. Mot bakgrund av detta kan jag inte ta ställning till de förslag som presenteras i rapporten eller dess bilaga utan att först ha tagit del av remissinstansernas synpunkter. Ambitionen är att ett förslag ska presenteras för efter att regeringen tagit ställning till om deltidssjukskrivning och studier kan kombineras på ett mera flexibelt sätt, givet att regeringens bedömning är att detta låter sig göras. 74 (): Inledningsvis vill jag tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Vi lever i allt högre grad i ett kunskapssamhälle. Då gäller det att det finns ett fungerande studiestöd som ger människor tillfälle att lära, vara aktiva och vara delaktiga. Studenterna har också glädjande nog gått från att vara en homogen grupp till att bli en alltmer heterogen grupp. Det finns en stor spridning i hur studenternas livssituation ser ut unga, äldre; utan barn, med barn; singlar, par; rika, fattiga. Över hälften av studenterna är , och många har barn. Det är hög tid att skapa ett system som ger trygghet och möjlighet för alla att studera och utvecklas i kunskapssamhället. Så är det inte . faller alldeles för många mellan stolarna eftersom trygghetssystemen inte är anpassade efter studenterna. Studenter får inte ta del av socialförsäkringssystemen på samma villkor som andra samhällsmedborgare. går det inte att vara sjukskriven på deltid för en student, detta trots att studier i mer begränsad omfattning kan vara den bästa chansen för en student som blivit sjuk att komma tillbaka. Det är rimligt att anta att det för många studenter som drabbas av sjukdom vore en bra lösning att kunna studera på deltid som en del av sin rehabiliteringsprocess. De positiva effekterna för samhället och den enskilde är uppenbara om förutsättningarna för att kombinera studier med sjukskrivning på deltid införs. Så länge man inte gör det förlorar man också möjligheten till omskolning som en del av rehabiliteringen, men också en möjlighet för studenter som drabbas av ohälsa att fortsätta studierna i reducerad takt. Det behövs helt enkelt mjukare gränser mellan systemen så att en student kan komma igen . Att passivisera, vilket ett stelbent fasthållande av enbart en heltidssjukskrivning innebär, kan inte vara rätt väg att gå. Frågan om att möjliggöra deltidssjukskrivning för studenter har varit aktuell . har upprepade gånger motionerat om detta. presenterades den studiesociala utredning som tog upp dessa frågor, och kravet på möjligheten att kombinera deltidssjukskrivning med deltidsstudier restes av oppositionen både då och redan under föregående mandatperiod. Majoriteten i verkar nu vara på väg att svänga. Efter att ha diskuterat den här frågan med olika statsråd måste jag tillstå att svar glädjande nog är det mest lovande . Det har tidigare funnits ministrar i hans regering som stått här och påstått att det här inte skulle vara något problem alls. Då är ju insikt ett välkommet steg i rätt riktning. uttalade också och underströk vikten av att den här frågan får en lösning, inte minst ur rehabiliteringssynpunkt. uttryckte att ett förslag om en regelförändring bör lämnas . Trots detta har ännu inget förslag lagts av regeringen på bord. Nästa fråga jag vill ställa till gäller bekymret med tidsaspekten. Att det nu låter det som om skulle vara positiv är lovande. Men det räcker inte. Den konkreta frågan blir naturligtvis om vi kan räkna med att det här genomförs denna vår, eller kommer frågan även fortsättningsvis att segdras i den socialdemokratiska långbänken, trots att det nu finns ett förslag att följa? 75 Statsrådet (): Jag är rädd, , att vi kanske inte kommer så väldigt långt i den här frågan i denna debatt. Jag börjar med tidsaspekten, och man måste invänta remissvaren. Det är ändå rimligt. Det kommer att ta för regeringen att fundera igenom vad som behöver göras och i så fall hur man ska göra förändringarna. Behovet av att göra den här förändringen är ganska lättargumenterat. Det tycker jag själv. Jag har fokus på att ta till vara arbetsförmågan, rehabilitera tillbaka. Vi förordar deltidssjukskrivning, och det kommer att i högre grad bli nödvändigt för människor att få mer hjälp att ställa om, gå från ett gammalt arbete, som man kanske inte kan komma tillbaka till, till ett nytt arbete. Det där har jag inga svårigheter att argumentera för. Jag ser fördelarna väldigt tydligt. Det jag däremot är mer osäker på för egen del just nu är om det finns nackdelar. Hur ser i så fall de ut och vad kan man göra för att eliminera eventuella nackdelar? Hur skapar man administrativa system? Hur skapar man kontrollfunktioner som är relevanta när det gäller den studerandestruktur som finns? Det är något annat än en arbetsplats, trots allt. Det där vill jag titta närmare på och tänka igenom. har tolkat mig alldeles rätt. Jag har ett positivt anslag i den här frågan. Så är det. Sedan får vi se om vi också kan gå i mål med den . 76 (): Jag hoppas att vi går i mål med den här frågan. Men jag blir faktiskt lite bekymrad. uttryckte det väl. Han sade att det kommer att ta för regeringen. Jag undrar om inte det kommer att kunna klassificera sig i tävlingen understatement of the year. Det är just som det har tagit för den socialdemokratiska regeringen att titta på den här frågan, år in och år ut. Det är därför som jag kommer tillbaka till den om och om igen. Den här frågan behöver lösas så att människor får plats i de välfärdssystem som finns, så att människor slipper falla mellan stolarna i de olika systemen. Det har kommit olika svar från olika socialdemokratiska ministrar. Så sent som , det vill säga för ett drygt år sedan, sade statsrådskollega i en interpellationsdebatt med mig här i : När det gäller frågan om att kombinera deltidsstudier med deltidssjukskrivning är mitt svar att det är en fråga som ses över. Ett livslångt lärande är naturligtvis någonting som inte minst gäller människor som är sjukskrivna men som är förmögna att arbeta eller studera på deltid. Det är ungefär det svar som kommer med också . Skillnaden är att nu har uttryckt att den här frågan måste lösas. Tack och lov att har uttryckt detta! Det har också kommit ett förslag från och som är ute på remiss, som nämner. Där finns det en modell för att hitta en lösning på det här problemet. Då är frågan hur lång ytterligare kommer att bli. får finna sig i att jag faktiskt befarar att den här frågan kommer att dra ut ännu längre , att den här långbänken blir ännu längre. Frågan blir onekligen om vi måste vänta på ett regeringsskifte för att den till slut ska kunna lösas ordentligt så att alla människor, också studenterna, får plats i välfärdssystemen. får bli lite mer precis och faktiskt också ge ett konkret svar. Tror han att det kommer att bli en lösning nu eller kommer det här att läggas på högen av sådant som ska ske nästa period, därför att den regering som har haft på sig inte har bemödat sig tillräckligt om att lösa problemen när den hade chansen? 77 Statsrådet (): Jag vet inte om har anledning att klaga på mitt tempo i den här frågan. Det är ute på remiss. Före blir det ingenting. Sedan har väl ändå respekt för att arbetet måste beredas i . Så går det väl alltid till. Det är som behövs. Men jag har inte här och sagt att det kommer ett förslag. Jag säger att jag har väldigt lätt för att se fördelarna, och jag har lust att verkligen göra den här förändringen. Men jag vill bli klar över om det finns skäl att titta på nackdelarna och om de av något skäl skulle överväga fördelarna. Det vill jag återkomma till. Den beredningen kommer vi att ta oss för med. Därmed tror jag att vi har tömt ut det som går att tömma ur den här debatten , så jag får tacka dig för den. 78 (): Då fick vi ytterligare lite mer att gå på. Statsrådet har lust. Det lovar också det gott. är , som sagt var, en del av det socialdemokratiska kollektiv som utgör regeringsmakten och som haft så många chanser på sig att ta tag i den här frågan. Men man har faktiskt gått från att förneka att problemet finns till att medge att problemet eventuellt finns och att det ska utredas och beredas till att , härtill nödd och tvungen, höll jag på att säga för att citera biskop , låta en utredning titta på frågan. finns det ett utredningsförslag som ska remissas. Det har tagit tid. Det riskerar att ta ytterligare tid, eftersom vi inte får något riktigt klart besked om det här över huvud taget kommer att åtgärdas om den nuvarande regeringen får fortsätta. Jag ser naturligtvis också risken att det är frestande för att i uttrycka sig i positiva ordalag och så kanske det inte blir så oerhört mycket mer. Vi har som sagt var väldigt dåliga erfarenheter av den socialdemokratiska regeringen i den här frågan och i en hel del andra studentfrågor. fortsätter sitt engagemang för att frågan ska lösas. Jag hoppas att har varit allvarsam med sina ord och att frågan kommer att få en lösning om han sitter kvar. I annat fall kan studenterna vänta sig att frågan kommer att bli löst vid ett förhoppningsvis regeringsskifte . Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2005/06:164 om nationella handikapplanens mål 79 Socialminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att målen i den nationella handlingsplanen för handikappolitiken ska nås till 2010, och om de inte nås vilka åtgärder jag avser att vidta för att ska upphäva målen eller sätta upp nya. Jag vill inledningsvis betona att de mål som har satts upp i nationella handlingsplanen för handikappolitiken ligger fast. Om detta ska inget tvivel råda. Det finns dock flera olika mål i handlingsplanen. Vi har först de nationella målen för handikappolitiken. De handlar om att samhället ska utformas så att alla blir fullt delaktiga och att jämlikhet i levnadsvillkor uppnås. Vi ska uppnå en samhällsgemenskap med mångfald som grund. För att uppnå dessa mål krävs ett långsiktigt och metodiskt arbete. I handlingsplanen finns två tydliga mål för tillgängligheten som ska vara uppfyllda . Kollektivtrafiken är ett av dessa mål. Här har trafikverken och Rikstrafiken lämnat förslag på åtgärder som krävs för att målet ska uppfyllas. Regeringen avser att presentera en transportpolitisk proposition , och jag kan därför inte föregripa den. Det andra målet är att enkelt avhjälpta hinder i lokaler dit allmänheten har tillträde och allmänna platser ska vara åtgärdade . Detta finns som krav i . 2004 gav regeringen i uppdrag att följa upp arbetet med att åtgärda enkelt avhjälpta hinder. I uppföljningen gör bedömningen att lagstiftningen underlättar och påskyndar arbetet med anpassning av miljön för de grupper som är berörda, men att många fastighetsägare fortfarande inte känner till de krav som faktiskt gäller. Därför har regeringen i regleringsbrevet givit i uppdrag att fortsätta informationsinsatserna i syfte att öka kännedomen hos fastighetsägare och andra viktiga aktörer om reglerna för undanröjande av enkelt avhjälpta hinder för förbättrad tillgänglighet. Länsstyrelserna har även fått i uppdrag att öka tillsynen av enkelt avhjälpta hinder. har lämnat ytterligare ett antal förslag på åtgärder för att förbättra tillgängligheten, och de bereds i . Ett av de viktigaste syftena med handlingsplanen är att det handikappolitiska arbetet tydligt ska inriktas på att ta bort de hinder som finns för funktionshindrades fulla delaktighet i samhället. Det handlar om ett brett arbetssätt. Ett särskilt ansvar har de 14 myndigheter som har utsetts till att vara sektorsmyndigheter att aktivt arbeta för att de handikappolitiska målen uppfylls inom sin sektor. Staten ska vara ett föredöme. Därför har vi krav på myndigheterna att de ska ta fram handlingsplaner för att göra sina lokaler, verksamhet och information tillgängliga för personer med funktionshinder. har haft i uppdrag att stödja och följa upp myndigheternas arbete. Efter tre utvärderingar har andelen myndigheter som tagit fram handlingsplaner stigit. Men regeringen har bedömt att arbetet har gått för långsamt. Därför har regeringen i regleringsbrevet skärpt kraven på att ta fram handlingsplaner. För att stärka samordningen och genomförandet av handikappolitiken har Myndigheten för handikappolitisk samordning, Handisam, inrättats från . Myndighetens huvuduppgift blir att främja ett strategiskt och effektivt genomförande av den nationella handikappolitiken på såväl kort som lång sikt. Regeringen kommer att presentera en uppföljning av hur arbetet med handlingsplanen har gått . 80 (): Det slagord som lanserades på Andnors partis kongress, som gärna upprepar och som vi uppenbarligen kommer att få höra gång efter annan fram till valdagen är följande: Alla ska vara med. Så enkelt är det. Det här är intressant eftersom Socialdemokraterna har styrt . Är alla i med? Vad gäller funktionshindrade i är det alldeles uppenbart inte så. Verkligheten är att väldigt många stängs ute från arbetslivet. Vi tar inte till vara den kraft och den kompetens som finns hos människor i funktionshinder. Verkligheten för funktionshindrade i är att de handikappas enbart därför att vi inte har klarat att göra samhället tillgängligt. Det handlar om den som inte kan ta bussen i eller . Det handlar om den som inte kommer in på restaurangen. Det handlar om att människor inte blir delaktiga i samhället på grund av bristande tillgänglighet. Många funktionshindrade utsätts för omgivningens fördomar. En levnadsundersökning har visat att en av tio utsatts för tillmälen, hot eller att människor drivit med dem enbart på grund av funktionshindret . Vad har regeringen gjort sedan man tog över efter och ? Man har genomfört en rad försämringar av lagen om stöd och service. Den är den kanske enskilt största frihetsreform som har genomförts i det här landet för funktionshindrade. Ska sanningen fram är det ganska tyst och tomt från regeringens sida. Det är tyst i meningen att frågorna inte lyfts fram i debatten. Jämförelsen med dagens socialdemokratiska regering och när styrde utfaller inte till regeringens fördel. Det är tomt i meningen att det görs ganska lite. I och för sig kom handlingsplanen . Då gillade att vara med. Han brukar gilla att vara med och presentera planer, men sedan kommer nya projekt upp i huvudet med någon annan fiffig slogan. Handlingsplanen Från patient till medborgare är i och för sig bra. Men vad har hänt med den? Det är intressant att ministern i sitt svar tog upp att staten ska vara ett föredöme och att myndigheter ska ta fram planer för att göra sina verksamheter tillgängliga. Människor med funktionshinder ska kunna jobba på , eller polisen över huvud taget i statlig tjänst. Hon visar också att granskning har visat att andelen myndigheter som har dessa planer ökar. Det låter jättepositivt. En myndighet som har svarat till att man har en plan för att se till att myndigheten blir tillgänglig är en av våra större myndigheter i , nämligen med 4 500 anställda. Det låter också jättebra. Problemet är att regeringen som ytterst ansvarig för har givit fel uppgift till . Det finns ingen plan för att göra tillgängligt. Man har sagt så till , men så är det inte. Den signalen, , är oerhört tydlig i hela samhället. Den är oerhört tydlig till alla andra statliga myndigheter, nämligen att man kan skicka in ett svar på att planen finns men den finns egentligen inte. var här och debatterade i kammaren. Han tyckte uppenbarligen inte att det var speciellt viktigt. Han kallade den för ett styrdokument som det går att vifta med men som kanske egentligen inte behövs. Bakgrunden till den här interpellationen är att enligt uppgifter i nättidskriften på ett ska ha sagt att regeringen inte tror i alla fall inte att man kommer att nå målen om kollektivtrafiken och att enkelt avhjälpta hinder ska försvinna . Jag har två konkreta frågor som jag skulle vilja få ett tydligt svar på från . Är ministern felciterad från mötet på ABF? Vad har socialministern för åsikt om att inte har haft handlingsplanen men har påstått till att den finns? 81 (): Jag vill börja med att citera Franklin D. , president i . Han sade att en demokratis kvalitet mäts genom majoritetens sätt att behandla minoriteter. är det ingen liten minoritet i som är funktionshindrad. Det är närmare 1,3 miljoner. De ser verkligen fram emot ett samhälle tillgängligt för alla. Det är inte bra som det är . I undersökningar av funktionshindrades levnadsvillkor hör vi hur många upplever ohälsa och utanförskap. Färre funktionshindrade arbetar än svenskar i allmänhet. Här är det i och för sig glädjande att regeringen har lyssnat på och höjt lönebidragen, men har bidragen till arbetsplatsanpassning och personligt biträde varit oförändrade . Jag vet att det inte är ministerns ansvarsområde, men ministern kanske ändå har några åsikter om hur man skulle kunna få fler funktionshindrade i arbete. Det är också otillgängligheten i det offentliga rummet, som är omfattande, och att tillgången på hjälpmedel är starkt begränsad. Jag ska ta några exempel på detta. Vi har de döva, och en skriande brist på tolkar gör att många avstår från att beställa tolk därför att de vet att de inte får någon. Vi har de synskadade, där tre fjärdedelar är beroende av någon anhörig eller bekant för att klara sitt vardagsliv. Endast en fjärdedel får hjälp av kommunen. Vi har de rörelsehindrade, som har svårt att besöka myndigheter och institutioner. Vi vet också att samhället har blivit mer komplicerat och automatiserat, och det blir då självklart bekymmer när man ska kommunicera med maskiner i stället för människor. Vi har bankomater, biljettautomater och automater för återvinning, för att ta bara några exempel. Jag tycker att tillgängligheten till olika servicemaskiner måste förbättras, liksom kontakten mellan politiska beslutsfattare och de företag som tillverkar och placerar ut alla dessa serviceautomater. Här behövs allmänna riktlinjer för tillgängligheten. Jag undrar om inte ministern skulle kunna utfärda dessa riktlinjer även . Så har vi också detta självklara för oss människor att vi ska kunna se oss omkring i är fantastiskt. Här finns mycket att göra när det gäller tillgänglighetsfrågor. Vi kan jämföra med , där man har 1 600 handikappcertifierade besöksmål att välja mellan. I finns bara drygt ett hundratal. Jag undrar om ministern har några tankar om hur man skulle kunna förbättra tillgängligheten till alla de resmål som vi icke-handikappade har tillgång till. 82 (): Jag tycker inledningsvis att det är väldigt viktigt att klara ut vilken som är statsrådets faktiska bedömning av om de handikappmål som har satts upp för kommer att nås. I det skriftliga svar vi har fått skriver statsrådet att arbetet har gått för långsamt. Ska det tolkas som att målen inte kommer att nås, eller vad betyder orden egentligen? När målen sattes skapades det väldigt stora förväntningar funktionshindrades möjligheter skulle nu radikalt förbättras . Det gäller att svara upp mot dessa förväntningar. Det gäller inte bara statsrådet och den sittande vänsterregeringen, utan alla som ställde upp på beslutet har naturligtvis mycket trovärdighet satt på spel. Det gäller att vi alla tillsammans gör allt vi kan för att de här målen ska nås. Därför är det väldigt viktigt att statsrådet talar klarspråk att säga som det är är ju grunden för att vi ska kunna ha en trovärdig dialog med dem som det gäller, de funktionshindrade, som behöver få bättre möjligheter i . Kommer målen att nås, enligt statsrådets bedömning? Säg då det i klartext! Om de inte ska nås 2010, enligt statsrådets bedömning, säg då det i klartext! Jag har också reagerat, precis som interpellanten , på tidskriften av den här debatten . De skriver tydligt i texten i tidningen att statsrådets bedömning är att målen inte kommer att nås. Det är lite grann av en ge-upp-stämning som förmedlas via tidningens referat från debatten. Den där höstdiskussionen är naturligtvis ett svar från statsrådet. Men texten i dagens svar är inte heller särskilt klargörande. Det är ungefär som när socialutskottet senast debatterade den nationella handikapplanen, då det gavs tämligen luddiga besked från Vänsterns sida. Man trodde, hoppades och sade att det måste gå det var den typen av svar. I svaret nu är statsrådet undvikande. Angående trafiken sägs det att trafikverken och Rikstrafiken har lämnat förslag på åtgärder som krävs för att målet ska uppfyllas. Det uttrycks på något sätt vad som fordras för att vi ska nå målet. Men statsrådet lämnar inte besked , utan det ska komma en trafikpolitisk proposition sedan. Därmed får vi väl, underförstått, se då. Angående att enkelt avhjälpa hinder, som är det andra stora och viktiga målet, berättar statsrådet att många fastighetsägare inte ens känner till de krav som gäller om detta. Då är vi alltså inne på det sjätte året efter det att vi tog beslut om den nationella handikapplanen. Saker bereds, och sedan landar svaret i att presenteras en uppföljning. Men vi får alltså inget konkret besked om vilken som är statsrådets bedömning: Kommer målen att nås eller inte? Jag tycker att det är oerhört viktigt, för dem det gäller och för den politiska debattens trovärdighet på det här området, att vi får klara besked. 83 Socialminister (): Alla ska med. Så enkelt är det. Så riktigt är det uppfattat, . Det är det som det handlar om. Det är utifrån den devisen som vi socialdemokrater formar vår politik och bedriver den i praktisk handling. Det är inget slagord. Det är innehållet i den som är det väsentliga. Det är utifrån den devisen som vi arbetar. Alla ska med. Så enkelt är det. Det är outslitligt, liksom de värderingar som detta bygger på. Det handlar om jämlikhet, det handlar om solidaritet och det handlar om rättvisa. Det är inget slagord. Det är ingen slogan. Är det på det sättet som formulerar sin politik , utifrån slagord och en slogan? Är det bara yta? Var är innehållet? Var är de socialliberala tankarna, som har varit vägledande för arbete? De har ju varit så viktiga och har varit ett stöd i arbetet för att skapa ett samhälle där man inte slår ut människor, där man arbetar för att se till att skapa delaktighet och jämlikhet, där alla ska vara med, där alla har en plats. Var är alliansens politik? Var är bidrag i detta? Jag lyssnade till den grupp som har hand om handikappolitiken och de förslag som man lämnade från den gruppen. Det var tomt och det var innehållslöst. Tyvärr var det dessutom byggt på okunskap och dålig kunskap om vilka beslut som har fattats i denna riksdag. Vi socialdemokrater arbetar för att skapa ett samhälle som är till för alla. Det gör vi inom en rad olika sektorer. När det gäller handikappolitiken är det naturligtvis väldigt viktigt att ansvaret för den tas av dem som också har möjligheten att genomföra förändringar. Det innebär att det är den ansvariga ministern för infrastrukturen som ska komma till med åtgärder som förbättrar tillgängligheten inom det transportpolitiska området, och det är inom det området som den typen av frågor ska diskuteras. På samma sätt är det inom alla andra politikområden. Det är en väldigt viktig princip, som vi har arbetat och arbetar utifrån. Jag kommer att återkomma till med en avstämning av vad vi har gjort och vilka framsteg som har gjorts när det gäller det handikappolitiska arbetet. De mål som vi har satt upp gäller. Om detta ska det inte råda någon tvekan.