prot · GU0944 · 2006-12-20 00:00:00 — En av de mest grundläggande orättvisorna i samhället är den att kvinnor systematiskt diskrimineras på arbetsmarknaden. Vid sidan av undervärderingen av kvinnors arbete, det vill säga lönerna, är arbetstiderna och anställningsvillkoren de mest uppenbara och utbredda av dessa orättvisor. Av landets minst 250 000 deltidsarbetslösa är kvinnor. Kvinnor, och i synnerhet unga kvinnor i LO-yrken, är dessutom överrepresenterade bland dem med tillfälliga anställningar. Allra mest överrepresenterade är kvinnorna i gruppen med behovsanställning, den allra mest otrygga och oförutsägbara anställningsformen av alla. Denna stora grupp, som alltså till större delen är kvinnor med redan låga löner, kommer att drabbas oproportionerligt hårt av försämringarna i a-kassan. Eftersom de inte kommer att betraktas som arbetslösa i lagens mening kommer de att tvingas betala hela den höjda avgiften. Procentuellt sett får de en höjning som är betydligt högre än alla andras. Den dag som deltidsjobbet eller den tillfälliga anställningen tar slut är det inte ens säkert att de får ut några pengar från denna kraftigt fördyrade försäkring. Eftersom arbetsvillkoret skärps från 70 till 80 timmars arbete kan en enda sjukdag göra att rätten till ersättning helt brinner inne. För dem som har ett heltidsmått som ligger och det är inte så få innebär en tjänst på eller mindre automatiskt att man inte klarar arbetsvillkoret. Man kommer alltså att få betala mer för en försäkring som inte bara är sämre utan som över huvud taget inte finns där. De som redan har de minsta ekonomiska marginalerna och den mest otrygga positionen på arbetsmarknaden ska alltså ges ytterligare en snyting genom regeringens försämringar av a-kassan. Det är en politik som borde väcka skam även i de borgerliga leden. Jag hoppas, herr talman, att det finns några borgerliga ledamöter som inte är beredda att dela ut den här snytingen till tjejen i snabbköpskassan därhemma, till morsans kvällssköterska, till servitrisen på stamkrogen eller till städerskan i det egna tjänsterummet. Skulle det ändå bli så att detta djupt orättfärdiga förslag röstas igenom ska varenda ledamot som har röstat för det veta att mobiliseringen mot den här orättvisa politiken bara har börjat. Jag tror inte att regeringen anar hur förbannade folk kommer att bli, men jag lovar att den kommer att märka det. Jag vill härmed yrka bifall till reservation 1 om avslag på regeringens proposition om förändringar i arbetslöshetsförsäkringen. I detta anförande instämde , , , , , , , , , , , , och (alla v). 4 (): Jag ska inleda med att säga att jag för yrkar avslag på hela den proposition som är inlämnad av den nya regeringen. Däremot yrkar jag bifall till reservation 1. Man kan väl sammanfatta hela det här förslaget med en mening: Hets mot arbetslösa. Det är egentligen det som det handlar om. Det intressanta är inte exakt hur den nya regeringen har kommit fram till de här siffrorna, därför att jag tror inte att de har tänkt på det. Det här är ett sätt att räkna bakåt. nye arbetsmarknadsminister heter faktiskt . Det är finansministern som har bestämt att för att genomföra skattesänkningar för vissa grupper måste man spara på något. Och vem sparar man då på? Ja, man sparar på dem som vanligtvis har svårt att göra sin röst hörd i samhället, svaga grupper. Det är precis det man gör med detta förslag. För att få igenom skattesänkningar för dem som redan har jobb, har höga inkomster och bor på ställen med villor måste man naturligtvis sänka bidragen och ersättningarna i vissa andra kategorier. Det är de arbetslösa som drabbas än en gång. Regeringen säger att det ska löna sig att arbeta. Men då måste man först konstatera att det inte lönar sig att vara arbetslös. Vem tar ett jobb på heltid och tjänar 23 000 och sedan sitter och kalkylerar: Ja, men jag tjänar ungefär lika mycket om jag är arbetslös. Man gör inte det. Man får en sänkt inkomst om man är arbetslös. Det är ingen som frivilligt väljer att bara sitta hemma. Det är inte så. Arbetslivet betyder så väldigt mycket för människor. Människor är i grunden kreativa och vill göra någonting, vill skapa någonting. Sedan kanske inte alla har drömyrket, och det var just därför som vi i kom på det här med friåret, att man ska ha en chans att pröva någonting annat för att se om det kan vara roligare. Därmed får vi en ökad förändringsbenägenhet på arbetsmarknaden. Det är ingen som frivilligt väljer att vara arbetslös. Det är tyvärr någonting som man blir i vissa situationer. Det är inte heller en särskild kategori, utan vem som helst av oss kan bli arbetslös. I vårt fall handlar det om att vi inte blir omvalda till nästa mandatperiod. Det är förmodligen ganska många som inte kommer att bli det med det här förslaget, på den borgerliga sidan, därför att jag tror inte att människor kommer att glömma detta förslag. De som tjänar på förslaget är vi här inne, som har en hög inkomst. Vi får mindre i skatt på den statliga sidan. Det kommer vi att tjäna jättemycket på. Frågan är: Kommer vi att jobba mer? Jag tror inte det. Vi har vårt på det torra. Men de som har en låg inkomst och kanske blir arbetslösa får ingenting. De får bara sänkt ersättning. Utanförskapet för denna grupp av människor blir ännu större, därför att samhället slår hårdare mot dem igen och igen. Är det ett sådant samhälle vi vill skapa? Nej, jag tror inte det. Vi vill ha ett samhälle med solidaritet, där vi tar hand om varandra och där vi har ett skyddsnät från samhället i olika situationer i livet. En sådan situation är när man blir arbetslös, och därför har vi en a-kassa och en försäkring. Men vill den nya regeringen tjäna in 10 miljarder, och det tar man på detta. Det är en smäll på käften, herr talman, mot den svenska modellen. Den svenska modellen bygger till exempel på att vi har starka parter på arbetsmarknaden som fastställer löner i kollektivavtalen, som har ordning och reda så att vi politiker inte lägger oss i det alltför mycket utan att det är de som berörs av förslagen som i första hand gör upp om detta. Detta är en attack mot den svenska modellen. Det är en attack mot en av parterna i den svenska modellen, nämligen fackföreningsrörelsen, som riskerar att förlora väldigt mycket inflytande. Det är mycket möjligt att det är meningen från högern, , som styr i den nya regeringen. Vi är väldigt många som är mycket oroade över detta. Vi är väldigt många som är engagerade i Fairtrade, det vill säga att vi ska köpa produkter från länder där man respekterar de mänskliga rättigheterna. Kraven på fattigas rättigheter är en grundbult i Fairtradearbetet. Men är inte bara kampen för fackliga rättigheter i andra länder någonting som vi måste börja bekymra oss för. Vi har också kampen i , därför att den fackliga rörelsen kommer med detta förslag att bli svagare. Jag tror att det blir så, och det är säkert meningen. Men det handlar om människor. Vi står här och pratar om att det är 10 miljarder som kommer att tas bort, att det blir ersättning och så vidare. Det är ju människor vi pratar om! Framför allt kommer vissa grupper av människor att drabbas hårdare än andra av det här förslaget. Främst är det kvinnor som drabbas, eftersom de oftare är hänvisade till deltidsarbete, tillfälliga anställningar och låga löner. Man kan säga att det är något strukturellt fel på den svenska arbetsmarknaden där kvinnor är överrepresenterade i de här grupperna. Ja, vi håller med om det! Och därför lade vi när Socialdemokraterna, var i majoritet fram förslag för att rätta till detta. Det handlade om rätten till heltid och arbetet för jämställda löner. Men alla de förslagen är nu borttagna. attackerar man bara genom att sänka a-kassan och ta bort alla andra förslag. För i budgetpropositionen finns inga andra förslag om att komma till rätta med de strukturella problemen på den svenska arbetsmarknaden där framför allt kvinnor har en utsatt position. Det finns inga förslag från regeringen! Detta blir verkligen ett dubbelslag mot kvinnorna. Dels gör regeringen inte någonting för att komma till rätta med de strukturella problemen, dels sänker man a-kassan. Det kommer framför allt att drabba kvinnor, på grund av de skärpta reglerna gällande arbetsvillkoret, på grund av att kvinnor i stor utsträckning har deltidsanställningar och så vidare. Den andra gruppen som drabbas är studenterna. Det livslånga lärandet får vi ofta höra statsministern prata om, och om hur viktigt det är att vi utbildar oss för att kunna möta den nya arbetsmarknaden och den globala utvecklingen. Vi måste konkurrera med kunskap i . Men vad gör man då? Jo, man tar bort studerandevillkoret. Det har varit en garanti för att man inte ska ställas på bar backe när man väl har pluggat klart. Man ska kunna ha en chans att få en ersättning om per dag tills man har hittat ett jobb. 2005 fick 38 000 personer denna ersättning. Den möjligheten tas nu helt och hållet bort. Återigen vill jag säga: Ja, man kan ha en diskussion om att a-kassan kanske inte ska vara uppbyggd på det viset. Studerandevillkoret ska kanske inte finnas. Men då måste man se till att lägga fram ett förslag som kompenserar för detta i stället för att ställa studenterna på bar backe och säga: Good luck, vi bryr oss inte. För det är precis vad den nya regeringen säger: Vi bryr oss inte. Vi måste få ihop till skattesänkningarna. Vi måste spara in de 10 miljarderna. Det är ett svek mot de här grupperna. Och det är framför allt ett svek mot kommuner, som förmodligen kommer att få ta på sig försörjningsbördan för dessa studenter. Det blir med andra ord socialbidrag som studenterna får försörja sig med. Vem betalar det? Det är inte den nye finansministern som ansvarar för det. Det är landets alla kommuner som kommer att få bära bördan för att vi riksdagsledamöter ska få i sänkt statlig skatt . Det tycker vi från sida är fullständigt felaktigt. Vi tycker också att hanteringen av ärendet är osmakligt. Vi visste om att förändringarna skulle komma. Det sades i valrörelsen att ni ville göra förändringar av a-kassan. Men förändringar som sker i det här landet brukar föregås av en lång remissrunda. Man brukar gå igenom och bereda ärendet, se på vilka förändringar som kan göras och vad som kan hända. Men det har man inte gjort , utan det har gått snabbt. blev inkallat till ett extramöte för att man upptäckte att det fattades några kronor. Då fick man flytta fram det hela till för att det inte var praktiskt möjligt. Om det är möjligt att genomföra en förändring i praktiken borde väl vara det första man kollar! Men det hoppade man över, för man hade så bråttom att få igenom skattesänkningen till . Det är osmakligt att det går till på det sättet. Jag hoppas därför att den nya regeringen lär sig en läxa. Jag hoppas också att väljarna inte ska glömma detta . Många kommer att komma ihåg det väldigt tydligt eftersom de blir personligt drabbade. Vi är också många som står för det solidariska samhället och tycker att vi ska vara solidariska med våra medmänniskor som kan hamna i arbetslöshet. Vi kommer att komma ihåg detta till valet det lovar jag! Med detta vill jag yrka bifall till reservation 1. Jag håller visserligen med om det som jag har skrivit i reservation 2 också, men för tids yrkar jag inte bifall till den. 5 (): Jag vill inledningsvis meddela att jag har noterat ett stort engagemang från oppositionen när det gäller propositionen En arbetslöshetsförsäkring för arbete. Det gläder mig. Det hade varit klädsamt om dessa partier hade haft ett lika stort engagemang för arbetsmarknadsfrågor när de satt vid makten. Då hade vi kanske inte haft ett där drygt en miljon svenskar i arbetsför ålder står utanför arbetsmarknaden. Då kanske bord hade varit lite bättre dukat. Då kanske viktiga välfärdsverksamheter inte hade fått stå tillbaka till förmån för höga kostnader i socialförsäkringssystemen. När jag lyssnade till oppositionens företrädare här försökte jag räkna hur de talade om det svenska utanförskapet. Jag räknade till noll gånger. Det är rätt talande, tycker jag. Yrkandet om återremiss är det överflödigt att ta en debatt om. Det är givetvis en rättighet som oppositionen har, men man kan ändå undra vad oppositionen tror sig uppnå. Man använder möjligheter som konstitutionen medger endast för att man inte gillar förslaget och vill obstruera. Det tycker jag är anmärkningsvärt. Men jag väljer i övrigt att avstå från att kommentera det. Däremot tänker jag kort återkomma till beredningen lite längre fram. Alliansregeringen lägger nu om politiken och genomför flera åtgärder för att minska arbetslösheten och öka sysselsättningen. Vi konstaterar att den hittillsvarande politiken haft en övertro på arbetsmarknadspolitiska åtgärder och en annan syn på hur utformningen av arbetslöshetsförsäkringen faktiskt påverkar arbetsmarknaden. Den politiken har prövats på både längden och tvären, men framför allt är den bortröstad. Vi i alliansen menar att en väl utformad arbetslöshetsförsäkring som är generös vid kortvarig arbetslöshet bidrar till flexibilitet genom att människor vågar pröva nya arbeten. Men vi kan också konstatera att dagens regler innebär att samma nivå på ersättningen ges . Försäkringen fungerar då mer som ett allmänt försörjningsstöd än som ett ekonomiskt stöd under en omställningsfas, vilket underminerar försäkringen. I propositionen tas nu nödvändiga steg för att arbetslöshetsförsäkringen ska bli en tydligare omställningsförsäkring mellan arbeten. Förändringarna är väl kända, men jag vill ändå påminna om att de måste ses i sin helhet. Jobbavdrag och sänkt arbetslöshetsersättning stimulerar utbudet av arbetskraft, men det är när vi gör det enklare och billigare att anställa som de nya arbetstillfällena skapas. För detta finner vi stöd både i forskning och i exempel från andra länder. Något som också måste klargöras är att även efter de förändringar som aviseras i propositionen kommer den svenska arbetslöshetsförsäkringen att vara en av de mest generösa i hela världen. Det är först som nedtrappningen inleds. Precis som arbetsmarknadsministern brukar säga vill vi inte att någon ska ha vare sig 80, 75 eller i ersättning utan man ska ha av en egen lön. Jag är medveten om att detta stör den bild som oppositionen försöker ge av majoritetens företrädare, där olika slutsatser om ersättningsnivåer kläs i målande beskrivningar som om det gällde skillnaden mellan himmelrike och helvete. Det är faktiskt både onyanserat och upprörande. Det skulle vara intressant om från Socialdemokraterna kunde utveckla hur han ser på det faktum att vi med detta förslag nu går ned till nivåer som är i linje med det som gällde 1997 och 1998. Anser rent av, herr talman, att då sparkade på de arbetslösa? Eller kanske från kan utveckla om det skapades en låglönemarknad i , med tanke på hennes empiriska analysförmåga i övrigt när det gäller vad konsekvensen av propositionen kommer att bli? Det är även felaktigt och cyniskt att ge en bild av att oppositionen vill ge en livslångrätt till en ersättningsnivå om . Säg det till de över 500 000 svenskar som ni har skickat ut i förtidspension medan ni har hållit i taktpinnen. Nej, jag talar inte om dem som har slitit ut sig i vården och har rätt till förtidspensionering. Jag talar om den grupp som på grund av att de inte fick en möjlighet till rehabilitering och inte hade några nya jobb att söka blev för dyra att gömma undan i arbetsmarknadspolitiska åtgärder och som ni valde att förtidspensionera. Den stora vinsten i detta för den tidigare majoriteten, herr talman, handlade om att gruppen inte behövde redovisas som arbetslösa, men framför allt kunde ersättningen sänkas från . Oppositionen ska inte komma och peka finger åt oss vad gäller ersättningsnivåer. Den tidigare majoriteten har befäst ett utanförskap som just nu klyver . Jag ser det på nära håll. Min egen valkrets brukar i hård konkurrens med toppa listan över arbetslöshet. Där ser vi vad utanförskapet kostar samhället men framför allt de enskilda. Det är ungdomar som inte får sitt första jobb och tvingas bo kvar i sina föräldrahem i vuxen ålder. Det är invandrare som inte blir en del av samhället, eftersom vi inte ger chansen till ett eget arbete. Det är de i min föräldrageneration som blivit friställda från ett jobb som aldrig kommer tillbaka, hänvisade till åtgärder utan en rejäl chans till ett jobb, och så vidare. Med handen på hjärtat borde även oppositionen kunna erkänna att väldigt många lever i utanförskap. Det är ett misslyckande som kräver kraftfulla reformer. I valrörelsen träffade jag många som levde i det utanförskap som vi politiker ofta beskriver. Deras primära budskap till mig var inte att höja taket eller att höja ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen. Visst finns det säkerligen de som önskar det. Men det var inte det dominerande budskapet. Det som fastnade hos mig var en önskan om att få komma tillbaka, en egen ekonomi, en egen personlig utveckling och självförtroende. Att bryta det svenska utanförskapet är alliansregeringens löfte till svenska folket. Där kommer den att vara ivrigt understödd av majoriteten i utskottet. Föregående talare riktade som bekant en del kritik mot propositionen. Jag avser nu att försöka att gå igenom den punkt för punkt. Jag hinner nog inte med alla, men åtminstone det mest centrala. Nej, låt mig påminna om att detta var kärnfrågan i valet. Förslagets utformning har pågått . I det arbetet har bland annat arbetsmarknadens parter deltagit. Givetvis är de som inte var nöjda före valet inte heller nöjda nu efter valet. Men det förvånar nog få. Visst innebär den nya regeringsformen att en nyvald regering måste hålla ett högt tempo och att allt kanske till och med inte hinner komma på plats. Men på arbetsmarknadspolitikens område stod vi rejält förberedda. I utskottets hantering av propositionen har vi agerat på ett korrekt sätt. Vi öppnade tidigt för att flera av dem som var kritiska till förslaget skulle komma till tals. Vi har dessutom lyssnat till kritiken och agerat utifrån informationen. Det gäller till exempel information från Arbetslöshetskassornas , . Där valde vi att skjuta fram ikraftträdandet av nedtrappningen av ersättningsnivåerna till för att underlätta kassornas arbete. En sådan lyhördhet är inte direkt något som den tidigare majoriteten gjorde sig känd för under den förra mandatperioden. Kommunernas kostnader ökar kraftigt. Nej, förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen får en begränsad effekt på kommunernas kostnader för ekonomiskt bistånd. Att effekten blir begränsad beror på att nästan alla som får arbetslöshetsersättning kommer att få högre ersättning än vad som betalas ut i ekonomiskt bistånd även när ersättningsnivåerna sänks. Det bör även påtalas att prognoserna för kommunernas skatteintäkter är . Det är en ökning med 19 miljarder jämfört med , vilket beror på att sysselsättningen väntas öka. Studenterna förlorar a-kassan. Ja, det är sant att det kommer att leda till att färre personer nybeviljas en arbetslöshetsersättning. Syftet är att göra arbetslöshetsersättningen till en tydligare omställningsförsäkring för att försäkra mot inkomstbortfall från ett arbete som en individ redan har. Den ska inte vara för studenter som inte har arbetat tidigare. Att studenter har mötts av en dålig arbetsmarknad ska inte mötas av arbetslöshetsförsäkringen utan av en bättre arbetsmarknad. Det kan även nämnas att studenter har en karensperiod på över direkt efter studierna. Tänk om oppositionen i stället för att fokusera på att studenterna ska ha så lite som möjligt att göra med arbete i stället kunde medverka till att studenterna får bättre möjligheter att dryga ut de knappa resurserna genom arbete. Då skulle vi komma någonvart i dessa frågor. Kvinnorna är de stora förlorarna. Nej, återigen är det viktigt att se helheten i politiken. Jobbavdraget riktar sig mest just till kvinnor eftersom tyngdpunkten ligger på låginkomsttagarna. För en kvinna som arbetar deltid tas nu de marginaleffekter som tidigare förelåg bort. Om oppositionen inte har förmåga att se helheten i förslagen borde den egentligen i konsekvensens namn tala om den diskriminering av män som inträffar med anledning av sänkningen av taken i arbetslöshetsersättningen. Nej, förslagen måste ses i sin helhet. Jag är övertygad om att kvinnorna blir de stora vinnarna med mer pengar i plånboken tack vare jobbavdraget, bättre förutsättningar att gå från deltid till heltid och större möjligheter att också få ihop familjeliv med jobb. Kulturarbetare kan drabbas negativt. Ja, det kan bli fallet för enskilda kulturarbetare. Det kommer vi att följa noga. Men vi anser inte att arbetslöshetsförsäkringen ska vara det som löser problemet på arbetsmarknaden för kulturarbetare. Förändringen av arbetslöshetsförsäkringen berör ca 3,8 miljoner arbetstagare. I det sammanhanget är kulturarbetarna en mycket liten del av arbetstagarna. Lösningen på problemet ligger därmed inte i denna proposition. Men jag vet att kulturministern har frågan uppe på sin agenda. Det skapas en låglönemarknad. Nej, det stämmer inte. Historiskt har förändringar i arbetslöshetsförsäkringen i inte visat på några sådana utfall. De eventuella effekter som verkar i den riktningen tas tillbaka dels av sänkta arbetsgivaravgifter där vi får en lägre total lönekostnad, dels av jobbavdraget. Jag vill också understryka att den efterfrågan på arbetskraft som vi skapar snarare får motsatt effekt på lönebildningen. Jag vill avslutningsvis säga att jag har respekt för dem som känner en oro över sin situation och vad förändringarna i politiken kommer att innebära. Om ni lyssnar till oppositionen får ni en bild som jag anser vara både onyanserad och orättvis. Det är dagens situation med stort utanförskap som skapar otrygghet i samhället. Det ökar klyftorna och ger inte alla rätt att bygga sin framtid. Från alliansens sida är vi nu fast bestämda att återupprätta arbetslinjen. ska återigen bli ett land där de som vill och kan bidra genom eget arbete tillåtas göra det. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. (Applåder) I detta anförande instämde , och (alla m). 6 () replik: Först gäller det demokratisyn. kallar det för att obstruera när vi begär att få förslaget återförvisat till utskottet. Jag tyckte att jag på ett ganska noggrant och utförligt sätt beskrev varför vi begär detta. Det handlar om den urusla och ansvarslösa beredningen av ärendet. Att ett antal personer och organisationer har fått uttrycka sin förtvivlan över förslaget, och att man sedan har lämnat det utan något som helst gehör, innebär inte att man på något sätt kan anse att det är klart. Det är därför vi anser att förslaget ska återförvisas. Det finns inget annat i detta. När det gäller kritiken av den hittillsvarande förda politiken blir det också lite lustigt, . Jag vet inte om du har noterat det, men faktum är att svensk ekonomi just nu går för högvarv. Vi anställer folk överallt i landet, och arbetslösheten minskar. Jag tror inte alls att det beror på den föreslagna sänkning av a-kassan som ni håller på med här. Framför allt skulle jag vilja fråga dig: Anser du att det behövs bättre incitament för den som är arbetslös för att den arbetslöse ska söka arbete? Skulle du kunna utveckla det lite grann? Det är ändå det som på något sätt är själva cloun i hela er arbetsmarknadspolitik. 7 () replik: Ni har givetvis möjligheten att återförvisa förslaget, och det har ni valt att göra här . Jag vill bara påtala att jag tycker att vi inom utskottet har valt att till exempel lyssna på kritiken från Arbetslöshetskassornas , . Det har också visat sig att beredningen har fått en effekt. Jag tycker i övrigt att det här är förslag som var väl kända inte bara för politiker i den här församlingen utan även för hela svenska folket när man gick till valurnorna . Därmed tycker jag att om ni vill återförvisa förslaget så kan man ställa sig frågan: Vad är det ni vill uppnå med det? Tror ni att det kommer att förändra någonting i sak? Svensk ekonomi går bra. Det stämmer, och det kan vi båda vara glada för.