prot · GT09112 · 2006-04-27 00:00:00 — Det andra man förde fram var en lång rad olika frågetecken. Jag hoppas att alla ni som diskuterar den här frågan och tar debatten också har läst den estniska rapporten. Den finns tillgänglig på nätet. Det är enkelt att få fram. Det är bara att be eller ambassaden. Det är hur enkelt som helst. Det finns på vårt departement. Det är bara till att läsa vad de har kommit fram till. Jag utgår från att ni som diskuterar den här frågan verkligen har läst den rapporten. Det kräver frågans allvar. Detta är inte vilken fråga som helst. Det är en moralisk fråga, så jag utgår från att ni har läst den. Har man läst den kan man inte annat än att dra en slutsats av att ett av de tre länder som har varit huvudsakligen drivande i utredningen av Estonias haveri har så många oklarheter. Det är det land som drabbades värst. Det är ett av de länder som är djupast berörda. Om det känner att det finns så här många frågetecken, kan man då säga att inget nytt har framkommit? Kan man då verkligen säga att ingenting nytt har framkommit? Jag tycker själv att det underminerar trovärdigheten än en gång för den utredning som har lagts fram. Hur kan man säga att ingenting nytt har kommit fram? har alltid varit noggrann med att delta i debatterna här om detta. Och jag vet inte varför hon inte är här . Men jag hade önskat hennes närvaro här. Det hade varit värdefullt för oss. aviserade en ny sjunkförloppsstudie. Den välkomnar jag som ett första steg. Med detta medger man att haveriutredningen inte är komplett och faktiskt inte har presenterat alla svar till exempel om hur Estonia sjönk eller varför hon kunde sjunka på det sätt som hon gjorde. Därför har man nu tillsatt en sådan kompletterande studie. hörde vi skrönor och konspirationsteorier om att krigsmateriel transporterats på . Jag och säkert de flesta här inne tyckte att det var konspirationsteorier och skrönor. Jag viftade bort dem i alla fall, ända tills en tullare gick i pension och ända tills några journalister gjorde ett grävande arbete. Och helt plötsligt blev skrönan en verklighet. Det är obehagligt tycker jag, som själv under alla år har viftat bort detta. Jag är inte mycket för konspirationsteorier över huvud taget. Men det skakade om mig, och det innebar att vi tillsatte en ny snabbutredning när det gäller krigsmateriel på . har vi haft två olika studier, en sjunkförloppsstudie och en studie om krigsmateriel på . Vid sidan av alla de faktiska uppgifterna och den faktiska kritik som finns kring en lång rad av våra mest respekterade instanser i fråga om sjösäkerhet och skeppsbyggnation börjar vi också få studie efter studie eller utredning efter utredning. Det blir ett lapptäcke. Jag tycker att man i stället i grunden bör ta ett samlat grepp om denna fråga. Jag är utled på konspirationsteorier. Jag är utled på alla de blottor som utredningen hade och som har visat sig uppenbara. Jag tycker inte att det krävs några nya argument för att man ska göra en ny utredning. sade jag att jag inte tycker att det behövs några ytterligare skäl för en ny utredning. Det räcker gott och väl som det är. När regeringen i andra sammanhang använder utredningsredskapet brukar man låta utreda en fråga, ta emot en rapport och därefter låta rapporten sändas ut på remiss till olika relevanta myndigheter och instanser. Skulle man skicka ut denna rapport till , till KTH, till , till Internationella och till den europeiska haveriutredningsorganisationen hade man fått negativa svar på vad de tycker om denna utredning. De hade inte tyckt att den var tillräcklig. Det är de svar som man hade fått tillbaka. Och det hade lett till eftertanke. är inte denna haveriutredning en utredning. Men det kan vara rätt så intressant att ha den parallella reflexionen. Jag sade också att det känns som om är nyckeln till låset. Enligt vad vi nu erfar finns det helt andra möjligheter till en dialog med i dessa frågor. De har under de år som har gått inte bara så att säga intresserat sig för dem. De har även tagit täten i dessa frågor. De vill klara ut oklarheterna om Estonia. De vill klara ut de frågetecken som vi år inte har agerat för. Jag välkomnar sjunkförloppsstudien. Men jag tror att vi måste ta ett samlat grepp om dessa frågetecken. Därför välkomnar jag ödmjukhet inför det som sker i som hon gjorde ett uttalande om . Jag välkomnar också det svar som statsministern gav här i kammaren om att han vill avvakta och se det slutresultat som den parlamentariska utredningen och expertgruppen i kommer att lägga fram. Om man har denna ödmjukhet och lyhördhet i fråga om signalerna från så finns det förutsättningar för oss att prestigelöst och tvärpolitiskt och helst inte politiskt över huvud taget söka oss en väg framåt där vi kan lägga denna smärtsamma händelse och de många oklarheter som har varit en del av diskussionerna . En sak noterar jag dock, nämligen att detta är första gången som vi har haft ett verkligt samtal om Estonia här i kammaren, där olika synpunkter har brutits mot varandra. Jag välkomnar även från över till oss och som driver på i denna fråga. Om man sätter sig ned och lyssnar på experterna så undrar jag: Kan någon nämna en enda respektabel instans utanför haveriutredningen som stöder resultatet? , eller någon annan får gärna gå upp i talarstolen och nämna namnet på dessa instanser. Jag vill gärna höra det eftersom jag aldrig har hört det. Det är ingen som har sagt vilka utanför haveriutredningen som stöder detta. Det är inte någon som har gjort det. Jag är beredd att lyssna. Jag stöder reservation 11, men jag yrkar bifall till reservation 10. 78 (m): Då är det återigen dags för en ny debattrunda om behovet av en ny och oberoende utredning om passagerarfärjan olycksaliga förlisning den stormiga höstnatten . Låt mig först som sist säga att jag hade hoppats att vi hade kunnat bespara att återigen behöva återkomma i denna fråga och att regeringen redan nu hade tagit nödvändiga initiativ för att få i gång en sådan här utredning. Då så inte har skett är några av oss motionärer nödda och tvungna att ånyo väcka frågan. Dagen till ära gästas vi på åhörarläktaren av vice ordföranden i det estniska parlamentets konstitutionsutskott, . Hon är dessutom medlem i den av det estniska parlamentet tillsatta undersökningskommittén rörande förlisning. Jag vill därför i likhet med hälsa henne varmt välkommen till och den här debatten. Låt mig inledningsvis, för att om möjligt undanröja diverse missförstånd, verkligen understryka att ingen av oss riksdagsledamöter eller andra som deltar i vår ideella arbetsgrupp med denna fråga i odlar några mer eller mindre fantasifulla spekulations- eller konspirationsteorier såsom stundom har hävdats såväl av en och annan riksdagskollega som av somliga mer eller mindre dryga självutnämnda besserwissrar ur journalistkåren. Som tur är tycks dock de ljusa undantagen med tiden bli fler. Annars får man nog konstatera, fru talman, att den svenska sökande, undersökande och grävande nyhetsjournalistiken i detta fall lyser präktigt med sin högst förvånansvärda och anmärkningsvärda frånvaro. Vi undrar ofta vad detta kommer sig av. Vi som arbetar med denna fråga besjälas huvudsakligen av två oryggliga motiv. Det första är att en demokratisk rättsstat inte kan tillåta sig att acceptera att flera hundra oskyldiga människor omkommer i en fartygskatastrof utan att någon eller några ställs till ansvar på något sätt eller i någon mening. Det andra är att det i syfte att förebygga liknande olyckor för den framtida sjösäkerheten är oundgängligen nödvändigt att exakt veta hur Estonia sjönk och varför hon sjönk så snabbt. Var det brister i fartygets rumsliga disposition, var det brister i konstruktion eller material, eller var det andra faktorer som sänkte henne och gjorde det så snabbt? Låt oss inte glömma, fru talman, att under annat namn hade seglat på ett minst lika stormpiskat som den olycksaliga natten, och hon har klarat sådana seglatser! Vad kännetecknar då en rättsstat? Jo, bland annat att den i görligaste mån tar hand om sina omkomna medborgare och deras anhöriga, den garanterar att oberoende, opartiska och sakkunniga i grunden, utan intressestyrda sidohänsyn, får utreda orsakerna till en olycka, den förvissar sig om att ansvarsförhållanden klargörs och att ansvariga i skälig mån ställs till svars, den ser till att den upprätthåller en adekvat och relevant katastrofberedskap och lär av tidigare misstag och felbedömningar. Här röjer sig alltså brister. Vi ledamöter i Estoniagruppen är själva inte sakkunniga i skeppsbyggnad, stabilitetslära och andra vetenskaper som hör till den navala arkitekturen, utan vi lutar oss mot en nära nog enig internationell sjöfartsexpertis, som på flera punkter underkänner de förklaringar till förlisningen som den officiella har lämnat. Det måste tyvärr också konstateras att när vi i denna arbetsgrupp hos olika myndigheter och instanser efterforskat fakta rörande förlisning och ständigt möts av hemligstämplingar på de mest märkliga grunder enligt sekretesslagen, gallrade arkiv och oförklarligt förkomna dokument, frånvaron av originalritningar etcetera, så är inte heller detta ägnat att vare sig stärka den allmänna tilliten till rättsstatens sunda funktion eller ge intrycket av att allt står helt hederligt rätt i denna sak. Sådant väcker dessvärre snarare fler frågor än vad det ger önskade svar. Varför, kan man fråga sig, fru talman, detta hemlighetsmakeri kring en civil fartygskatastrof? Varför dessa tricksanden kring dokument och handlingar som i den mån de finns kvar eller alls existerat kanske skulle kunna kasta ljus över ett eller annat sakförhållande? Vems eller vilkas intressen står på spel? Dessa frågor har vi allt oftare funnit anledning att ställa oss under arbetets gång med detta förlisningsmysterium. Vi vill och det vill jag gärna säga ifrån talarstolen förvisso ingen illa. Vi vill bara få upp alla korrekt och relevanta bedömningsgrunder på bordet. Vi undrar: Varför tål de inte alla ljuset? När utskottsmajoriteten motiverar sitt avslagsyrkande på motionärernas vilja att tillsätta en ny oberoende internationell utredning gör man det bland annat med hänsyn till att inte något nytt framkommit i de behandlade motionerna. Jag frågar mig stillsamt om majoriteten verkligen har läst motionerna, alternativt kanske inte förstått innehållet i dem? Andra talare före mig har berört och kommer efter mig att mera i detalj beröra vad som framkommit sedan vi sågs i kammaren för att tala om Estonia. Därför tänker jag inte uppta tiden med det här och . Och sedan nu även börjat agera i riktning mot att bokstavligen gå till botten med att undersöka katastroforsakerna närmare borde, kan man tycka, fler majoritetsföreträdare för riksdag och regering börja lyfta på ögonlocken. Vidare anför majoriteten att det operativa ansvaret för frågan om förlisning ligger hos regeringen. Ja, visst är det så. Ingen har väl heller hävdat något annat. Men när regeringen synes slumra är det, i en fråga av denna dignitet, sannerligen skyldighet att om möjligt, väcka regeringen. Det menar inte bara motionärerna, som för övrigt blivit fler, utan synbarligen även och riksdagsgrupper och enstaka ledamöter ur samtliga övriga riksdagsgrupper som vid voteringarna har stött reservationerna. Ja, så har vi då detta med att regeringen har givit uppdraget att handla upp dataanimerade sjunkförloppsstudier av två oberoende konsortier. Konsortierna är nu utsedda. Deras arbete ska pågå och resultatet således redovisas . Åtgärden är i och för sig välment men knappast tillräcklig. Utan en närmare besiktning av fartyget på botten där hon ligger lär det nämligen aldrig gå att nå full klarhet på vissa viktiga men ännu obesvarade frågor av vital betydelse just för den framtida sjösäkerheten. Om man inte har korrekta ingångsvärden från verkligheten, till exempel detaljerade bilder från fartygskroppen och oförvanskade originalritningar, räcker det inte med aldrig så många simulerade datastudier byggda på mer eller mindre lösa hypoteser och antaganden. Glädjande nog tycks alltfler, även bland opinionsbildare, förstå och inse att det finns många viktiga anledningar till att ännu återstående frågetecken kring förlisning rätas ut. Jag tycker mig ana att man med viss stigande optimism och tillförsikt kan se på möjligheterna att öppna för en ny och fristående oberoende utredning utan, nota bene, kopplingar till tidigare medverkande experter om de olika brister och skeenden som ledde fram till olyckan, en utredning som dessutom bör få arbeta öppet och där många personer som ännu inte har fått komma till tals kan förhöras under sanningsförsäkran. I den andan, fru talman, yrkar jag gärna bifall till reservation 10, men jag står i princip givetvis bakom reservation 11. 79 ESCH (kd): Jag vill börja med att hälsa vår kollega från det estniska parlamentet välkommen hit . Vi har fått höra hur myndigheterna försökt lägga locket på i . Deprimerande nog visade statsministern ungefär samma inställning här för bara någon timme sedan. har verkligheten blivit en annan. Vi har hört hur en modig tulltjänsteman avslöjade att Estonia har använts för militärtransporter, någonting som alla förnekade innan, och om den panikartade utredning som blev tillsatt under . Där var egentligen det enda uppseendeväckande som framkom att han meddelade att allt underlag för utredningen var förstört. Kopior på tillgängliga undervattensfilmer är ofullständiga och har manipulerats. När vi krävde att få se originalen svarade dykfirman, , att man hade bränt upp dem. På frågan varför man hade bränt upp dem sade de: Vi har så dåliga kassaskåp och vi vill inte att de skulle komma i orätta händer. Så frågade vi om det möjligen fanns en bränningsrapport som hade skickats till eller om det var på uppdrag från , men det fanns det inte. efter förlisningen påstod den dåvarande regeringen att olycksorsaken var att bogvisiret hade fallit av. Då frågar man sig: Varför hade brustit? Var det vågor, eller var det sabotage? Dykarna fann snart den undersökta på botten. Då frågar man: Blev den undersökt? Nej, den kastades tillbaka i havet. Utredningsunderlag, originalfilmer, låsbultar och allt som kunde ha fått betydelse för utredningen av vår svåraste sjökatastrof genom tiderna har man nu metodiskt undanröjt. Jag skulle tro att bara det motiverar en rättslig prövning. Kanske är det ändå upptäckten och ber jag särskilt att höra på av agerande, eller snarare brist på agerande, som hör till det mest oroande. Det här har man över huvud taget inte observerat. ska ju vara medborgarnas yttersta garant mot maktmissbruk och korruption inom statsförvaltningen. konstaterade i en förstudie att, som den själv sade, viktiga anteckningar som i en väsentlig fråga vara av betydelse för att förstå orsakerna till förlisning hade inte blivit analyserade. Det var naturligtvis som skulle ha gjort det. Det gäller anteckningar från ett möte mellan de svenska inspektörer som inspekterade Estonia innan hon lämnade för olycksresan. Det står att finna på s. 55 och 56 i förstudie. Trots att konstaterade att det är viktigt att på alla sätt skapa klarhet om de frågor samtalet egentligen handlat om förtiger den slutsatsen totalt i sin skrivelse till regeringen . Ett dokument om allvarligaste sjöolycka som själv anser måste analyseras för att skapa klarhet om orsakerna till förlisningen omnämns plötsligt inte längre i till regeringen. Tvärtom konstaterar man kort och gott att har beslutat att inte gå vidare med någon granskningsinsats. Då frågar jag och många med mig: Vad var det som fick att lägga ned granskningen? Än en gång: ska vara vår yttersta garant mot maktmissbruk och korruption. Trots det låter man en, som man själv säger, viktig analys förbli oredovisad fastän man vet att en grav försummelse begåtts. Så fungerar alltså rättsstaten i i fallet Estonia. I en demokratisk rättsstat uppfattas staten som god gentemot medborgarna. Men precis som solen har sina fläckar, har också den goda staten det. Då och då går någonting snett. Det mest kända exemplet är kanske Watergate i . Men glöm inte att vi hade vår ett myndighetshyckleri som några rättskaffens medborgare lyckades avslöja. Först fick vi veta sanningen där. Och sitter vi mitt uppe i vårt eget Estoniagate. Hade Watergate hänt i hade det aldrig avslöjats. hände det i en demokrati. Tack vare oförtrutna grävande journalister fick vi veta sanningarna. Kommer Estoniagate att avslöjas? Ja, jag tror det. Det finns också hos oss oförvägna journalister, experter från , anförvanter, jurister och många andra som ifrågasatt officiella förklaringar. Låt mig bara nämna våra estniska riksdagskolleger och nestorn , som är en av dem som efter ett enastående arbete med rätta kan se ljuset i tunneln. Trots alla motsägelsefulla turer, först om bärgning av fartyget, sedan om betongingjutning, bärgning av kropparna, dykförbud och så vidare, har ändå, tycks det, myndigheternas fruktansvärda dementiapparat rämnat. Alla de konspirationsteorier som kommer att få fritt spelrum blir omöjliga att hantera för det politiska etablissemanget. Bara en helt oberoende utredning där samtliga inblandade stater hålls utanför kan förhoppningsvis återställa förtroendet hos medborgarna. Halvmesyrer räcker inte. För glöm inte att officiellt beskrivs Estoniakatastrofen fortfarande som en passagerarfärja som gick under på grund av hårt väder med tusentalet passagerare och uteslutande civil last. Men ingen har ens försökt förklara varför i så fall bara våra hemligaste underrättelseorgan, KSI och Must, fått se alla handlingar, varför dykare har försetts med munkavle och varför bevismaterial har undanröjts. Våra medier har inte ens frågat. Det kan kännas genant för ett politiskt etablissemang att lyssna till en ung och oförvägen demokrati på andra sidan . Där har man emellertid erfarenhet av vart makthavares mörkläggning leder, och det är det man vill förhindra. Är vi därför starka nog att, likt , en gång för alla låta häva den ofattbara mörkläggning som omger vår tids största sjöolycka med 852 omkomna? Förmår vi avslöja vårt eget Estoniagate eller orkar vi bara travestera : There is something rotten in the state of . Jag yrkar bifall till reservation 10. 80 () replik: Jag tyckte att det var intressant att höra det som von der Esch sade angående som först ansåg att detta var en väldigt viktig fråga för att inte ens nämna den i sin rapport. Det påminner lite grann om den första socialdemokratiska regeringen som hade makten när olyckan hände och vars omedelbara reaktion var att fartyg och omkomna självfallet skulle tas upp. Det var ett uttalande som man sedan väldigt snabbt gick ifrån. Vi hade också den tillträdande socialdemokratiska regeringen som väldigt tydligt sade att det var självklart att vi skulle ta upp fartyg och omkomna och att det ligger på en nations ansvar att göra detta. När den socialdemokratiska regeringen sedan tillträdde senare svängde den och det var inte längre tal om att göra någonting sådant. Det här skapar lite grann samma känsla. säger en sak, och har man ändrat uppfattning. Hur motiverar man den ändrade uppfattningen? Vet du det? 81 ESCH (kd) replik: Jag hade personlig kontakt med inte mindre än för att försöka få en hållbar motivation till det här. Men jag kan inte påstå att jag fick det. Man började säga att det låg utanför ramen för deras verksamhet och sådana saker. Det är en helt ohållbar inställning. Som vi hörde har ju tillsynen över och och ska se till detta. Om de upptäcker oegentligheter i form av att en analys inte har blivit genomförd ska de se till att den blir genomförd, eller också får de göra det själva. De kan inte plötsligt säga att detta ligger utanför deras område. Det är ungefär som vi hör här att det är regeringens jobb och inte och så vidare. 82 () replik: Känner von der Esch till om det finns möjligheter att väcka det här ärendet igen hos för att använda sig av det instrumentet och se om det går att nå ökad klarhet? Det är min konkreta fråga. I ditt anförande riktade du dig till som inte var här i kammaren , så han kunde inte höra den frågan. 83 ESCH (kd) replik: Det kanske rentav är någon på som har lyssnat på den här debatten och själv tar tag i det och går till den utredning som ska analyseras. Vi vet ju var den finns. Det är bara att åka dit och göra analysen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) Föredrogs bostadsutskottets betänkande 2005/06:BoU12 Bostadsförsörjningsfrågor. 84 (): Bostadspolitiken har varit gravt eftersatt. Det är egentligen inte helt fel att säga att vi inte har haft någon bostadspolitik över huvud taget. En kraftlös minister har avlösts av nästa. Det har varit prat, prat och prat. Som en följd av detta har vi bostadsbrist i tillväxtregionerna som vi har ett oerhört dyrt överskott av bostäder i andra delar av landet. Men , inför valet, vill man visa musklerna och visa handlingskraft. Det gör man genom att föreslå att ytterligare utreda, att öka krånglet och att öka centralstyrningen, och alltihop utgår ifrån ett Stockholmsperspektiv. Bostadspolitiken präglas av ryckighet, tillfälliga lösningar och tillfälliga bidragssubventioner, detta som hela branschen skriker efter långsiktiga regler, regler som håller över mandatperioderna så att man vet vad som gäller framöver. Men vi kan konstatera att Socialdemokraterna hellre går i Vänsterns och ledband än försöker få till stånd en överenskommelse över blockgränserna, en överenskommelse som kan hålla över tiden. Det är trist, för en bostad är ju en fundamental rättighet som borde stå över varje form av politiskt tjafs. Men fortsätter man in på en väg som jag kan garantera härifrån med hundra procents säkerhet att vi kommer att riva upp vid ett maktskifte. Ni har inte visat något som helst tecken på samförstånd, och vi har inte fått gehör för i stort sett någonting ur våra synpunkter. Till skillnad från vänsterkartellen, herr talman, tror vi på människan. Vi tror på människans förmåga att fatta vettiga beslut. Antingen det är en bostadsinnehavare eller för all del till och med om det är en kommunpolitiker, så tror vi att de kan fatta vettiga beslut, och det behövs inga som helst pekpinnar från . Men , herr talman, nu står pekpinnarna som spön i backen! ska man skärpa lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Trots att det här ansvaret klart framgår av både socialtjänstlagen, och av kommunallagen ska det ytterligare slås fast att kommunerna har ansvaret för det här. Vi har, herr talman, inte för lite lagar i det här landet vi har på tok för många! Och här ska vi få ytterligare en pappersprodukt som slår fast det som vi alla redan vet. Men kommunerna ska ju nu en gång för alla skrivas på näsan från . De ska ju inte inbilla sig, kommunerna, att det här med kommunalt självstyre är något elementärt eller någonting viktigt i vår demokrati! Nej, här ska vi in från sida och peta och styra ! Kommunerna ska nu tvingas instifta bostadsförmedlingar. Ett av de tyngsta syftena är, säger man, att komma till rätta med diskrimineringen på bostadsmarknaden. Diskriminering, herr talman, i alla dess former, närhelst den dyker upp, är i allra högsta grad straffbar. Om diskrimineringen är ett problem, så beivra och åtala när ni kommer på det i stället för att ägna er åt tuppfäktning! blir det ytterligare ett papper i raden av alla de andra. kommer nog någon här att säga att det inte bara är för att komma till rätta med diskriminering som vi ska ha bostadsförmedlingen, utan alla ska ha rätt att stå i bostadskö. Och visst är det fantastiskt! Jag har sagt det förut. Vi har barnomsorgsköer, vi har äldreomsorgsköer, vi har sjukvårdsköer, och jag skulle kunna fortsätta räkna upp fler köer och , svenska folk, nu ska ni få ännu en kö som ni har rätt att stå i! Ni ska få lov att stå i bostadskö! Min enkla fråga är: På vilket sätt hjälper det en bostadslös att han får stå i kö? Och i ärlighetens namn: Vad betyder en bostadsförmedling och en bostadskö för en ort som eller någon annanstans ute i glesbygden?