prot · GT0979 · 2006-02-24 00:00:00 — Det resulterade i en artikel i , som i sin tur bidrog till att jag skrev min interpellation. Först vill jag säga att det självfallet är det bolag som kör bussarna som är huvudansvarig för säkerheten och ska se till att det sätts in extrabussar. Som en parentes kan jag nämna att det som jag har erfarit är att det är främst statens eget bolag som är den största syndaren. Ett faktum är dock att säkerheten åsidosätts i allra högsta grad genom att man har personer stående i en buss som förs fram i hög hastighet på motorvägen. Det gäller säkerheten både för dem som står och för dem som sitter. Det räcker med en hastig inbromsning för att personer som knappt har något att hålla sig i ska fara runt i bussen och kanske skada både sig själva och andra när de ramlar. Det är bra att det har kommit en lag om att om det finns bälten i bussen så ska de användas. Det är också bra att ministern tänker införa en förordning som innebär informationsplikt i bussar med bälten. Jag tror inte att det är många som är medvetna om att man ska använda bältet om det finns ett. Jag har själv åkt buss ned till kontinenten. Så fort vi kommer in i påpekas det extra noga att vi ska ha bältena på oss. Men så görs inte i . Forskning en doktorsavhandling har visat att användning av säkerhetsbälte bidrar till att man har mycket större chans att klara sig i en olycka. Fyra av fem allvarligt skadade skulle fått betydligt lättare skador om de hade haft bälte på sig. Men, herr talman, sedan får jag inte det hela att hänga ihop. Att införa en informationsplikt innan det är klargjort om det är tillåtet att stå i bussen eller inte måste ses som näst intill ett hån mot den som tvingas att stå i en buss i flera mil i en fart av . Att ha bältestvång för dem som sitter men tillåta att andra står är helt motsägelsefullt. I får inte bussar med stående passagerare framföras i högre hastigheter än . Det är en hastighet som jag personligen kan tycka är rimlig. Det förslag som har tagits fram här av är att bussen inte få gå fortare än . Men regeringen har bett att få kompletteringar. Jag kan ha viss förståelse för att det behövs ett heltäckande beslutsunderlag, men värdet av underlaget måste också ställas mot den bristande säkerheten . Statsrådet har inte angivit i sitt svar vad det är för kompletterande uppgifter som är viktigare än att människor färdas säkert i bussen. Jag förutsätter att saken löses , och innan det blir informationsplikt för chaufförerna. Jag tror annars att chauffören försätts i en ohållbar situation att behöva förklara för en del av passagerarna att de ska ha bälten på för att känna sig säkra när man tillåter människor att stå i bussen i höga hastigheter. 57 Statsrådet (): Jag tycker inte heller att någon ska stå i en buss i höga hastigheter. Men det var inte bara regeringen som hade frågor om det underlag som lämnade först, utan det var också SLTF, , Kommuner och Landsting och Vägtrafikinspektionen. Det fanns en rad frågetecken om riskerna, om de bedömningar som måste göras och om de krav som måste ställas. Det är därför har fått ytterligare frågor med sig i det fortsatta arbetet. Jag kan inte svara på när återkommer med sitt förslag, men när man gör det så kommer jag självfallet att titta noga på det. Min utgångspunkt har ändå varit att även om man inte kan göra allt på en gång så ska man göra det som går att göra. Jag tror, precis som beskriver, att få är medvetna om att man faktiskt ska använda bältet på en buss när det finns där. Därför vill jag införa informationsplikten, som ändå påminner alla om att när det finns ett bälte i en buss så ska man använda det. Det är inte en möjlighet att använda det, utan man ska använda det. Vi fortsätter att titta på frågan om hur fort man får åka när man har stående passagerare i en buss. Vi önskar alla att de stående passagerarna är så få och finns där under så korta sträckor som möjligt. Jag är själv uppväxt på en liten ort och pendlade tre och till gymnasiet . Jag har stått i . Jag inser att det är en större risk med det, och därför är frågan prioriterad. Men som jag sade i mitt interpellationssvar är det fortfarande, trots de olyckor som sker med bussar, tio gånger säkrare att åka buss än att åka bil. Det betyder inte att vi inte kan göra mer. gör vi detta med informationsplikten, och ser till så att alla använder bältet när det finns. Och så fortsätter vi att bereda de förslag till åtgärder som kommer tillbaka med när det gäller passagerare som står. Sedan hoppas jag också att den utredning som pågår apropå den senaste allvarliga olyckan, som vi alla beklagar oerhört mycket, också kan lära oss någonting som vi kan titta vidare på för att ständigt jobba mot nollvisionen inte bara när det gäller bussar utan också i alla trafikslagen. 58 (): Jag tror att vi är helt överens om att man måste jobba snabbt med de här frågorna. Jag är medveten om att det är viktigt att man får en informationsplikt och att man är medveten om att man ska ha bälten. Men hur ska chaufförerna tackla detta? Det är också en uppgift för de bolag som kör trafiken. Jag tycker att det är viktigt att man kommer fram med ett förslag så snabbt som möjligt. Och det kan ju inte bli som informationsplikten kommer i gång. Det är ju bara knappt en månad till sista datum för att lämna propositioner . Jag känner mig väldigt kluven inför det här. Jag tycker att det är viktigt att man har informationsplikten, men kan jag förstå det problem som chaufförerna kommer att ha när de ska förklara att de som sitter ska spänna fast sig och att de kan känna sig trygga och säkra som man plockar in människor som står. Jag tror att det är viktigt att man för den här debatten och att den kommer ut på ett bra sätt. Det gäller både debatten om bälten och att man ställer krav på bolagen att de inte får köra med stående personer i höga hastigheter. I min interpellation tog jag också upp lite övrigt om detta med att bussarna inte är tillräckligt säkra. Det var fel på bromssystem och det var fel på styrningen vid en polisrazzia utanför . Det är skrämmande att det ska vara så. Skälen till detta kan ju bland annat vara dåliga vägar. Där ligger ju också ett ansvar hos . Det här med säkerhet i bussar gäller ju i hela landet, även om just min utgångspunkt var pendlingen mellan och . Jag tycker att det är bra att det är många som pendlar mellan och och att de åker kollektivt med buss eller tåg. Men tyvärr är kapaciteten på järnvägen dåligt utbyggd, vilket gör att den större andelen av resorna går med buss. En utbyggnad av järnvägen skulle snabba upp resorna och göra dem säkrare. Man har länge planerat att bygga ut järnvägen mellan och , det som kallas för Götalandsbanan. Det har pratats och pratats. En sådan utbyggnad innebär ju också bättre tågförbindelser mellan och och även GöteborgLandvetter, som är en viktig förbindelse. Men den ligger långt fram i tiden, och det är otillfredsställande. Om man hade en snabbare järnväg skulle man ha en halverad restid, minskad miljöpåverkan och binda ihop hela området. Det skulle binda ihop de två största städerna i . kommer inom en mycket snar framtid att ha 100 000 invånare, vilket är spännande. Många med mig tycker att det är oacceptabelt att det har tagit så . Kan man på något vis påskynda den här utbyggnaden av järnvägen? 59 Statsrådet (): Det är oacceptabelt att vi har bussar eller andra fordon på de svenska vägnäten som inte är säkra, att man har fel på bromsar, styrsystem eller något annat. Där måste alla aktörer och ägare ta sitt ansvar för att göra trafiken säkrare. kommer jag att ha nästa möte med . Vi har träffats regelbundet under . I finns företrädare för myndigheter, kommuner och landsting, bussbranschen, frivilligorganisationer och många kvinnor och män som på olika sätt, utifrån sina ansvarsområden, arbetar just med trafiksäkerhetsfrågor. har också spridit sig regionalt och lokalt. Det finns många samlingar i län och regioner som arbetar på liknande sätt. Inför vårt möte kommer jag att skriva ett brev till alla deltagare och be dem redogöra för mig vid vårt möte hur ofta de har stående passagerare i sin trafik, hur de själva ser på den här frågan och vilka åtgärder de själva har vidtagit. Det är möjligt att då också kan säga något om det arbete de har med sig. Men vi kan ändå, precis som säger, hålla debatten levande och därigenom också få fler att vidta åtgärder utan att man behöver skärpa en lagstiftning. Var och en borde känna ett ansvar för att bidra till nollvisionen. Det är, precis som jag sade i mitt svar, verkligen dags att rusta Götalandsbanan. Både och jag och många andra tycker att det är orimligt att det går fortare att åka buss på den sträckan än vad det gör att åka tåg. Att binda ihop och , och att göra det via , är ju också ett sätt att knyta ihop regionen. Att göra de här stora infrastrukturinvesteringarna som vi planerar nu på tvärs genom vårt land från väster till öster är viktigt för att hålla ihop vårt land och för att underlätta för pendlingen. Jag vet inte hur långt förberedelsearbetet har kommit när det gäller just Götalandsbanan. Jag har dock ingen avsikt att på något sätt försena eller förhala den processen utan kommer så långt det går att skynda på det arbetet så mycket som det bara är möjligt. 60 (): Det verkar som om vi är överens om rätt mycket i de här frågorna. Men jag är fortfarande lite kluven när det gäller detta med informationsplikten. Jag hoppas att man kan lösa det på ett bra sätt. Jag tycker inte heller att det skulle behövas någon lagstiftning. Jag som liberal är ganska ofta mot förbud, men ibland kan det behövas för att tala om hur man ser på saker och ting. Det behövs en logisk lagstiftning om att man inte ska behöva stå i bussarna och att man måste använda bälten. Det är svårt för människor att förstå. Vi stiftar lagar här för att människor ska hålla dem. När den blir så tvetydig är det olyckligt. Jag hoppas att ministern driver på det här så fort som möjligt och även sätter press på så att de kommer fram med ett förslag. Jag förstår att ministern inte tänker förhala utbyggnaden, men jag tycker att man kan snabba på ytterligare om det går. Då tror jag att många i min landsdel skulle bli väldigt glada och tacksamma. Det är ett viktigt område med växande näringar och tillväxt. Det vore bra med en snabbare järnväg mellan och . 61 Statsrådet (): Vi är nu mitt uppe i en planeringsperiod när det gäller infrastrukturen. Fram ska vi investera i vägar och järnvägar. kommer vi att göra en revidering just för att titta på var vi kan skynda på det förberedande arbete som är så viktigt och var det går långsammare i processen än vad vi skulle önska. när man ska gå igenom svåra kultur- eller miljöområden kan det hända saker som man inte önskar och inte kan planera för. Den genomgången är oerhört viktig. ligger det stora investeringar i . Ett av skälen till det är att vi ser att det sker en befolkningsutveckling. Här sker också ett samarbete inom regionen där vi har allt att vinna på att underlätta så att infrastrukturen verkligen knyter ihop olika städer så att man där också kan underlätta utvecklingen för enskilda personer och för näringslivet. Ett av skälen till att vi dessutom har gjort omprioriteringar till fördel för regionen i är att där finns en stor tillväxtpotential i svensk fordonsindustri, och den vill vi också vara med och bejaka. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2005/06:210 om äldres psykiska ohälsa 62 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta så att regeringen ger tilläggsdirektiv till den nationella psykiatrisamordnaren att särskilt beakta de psykiskt sjuka äldre och deras livsvillkor. Det har varit en viktig fråga för regeringen att förbättra livsvillkoren för personer med psykisk sjukdom eller psykiska funktionshinder. Regeringen har vidtagit flera åtgärder av betydelse generellt för hela målgruppen men också specifikt för äldre med psykisk ohälsa. tillkallades den nationella psykiatrisamordnaren med uppdrag att formulera strategier för kvalitetsutveckling samt att samordna och stärka utvecklingsarbetet för personer med psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder. Psykiatrisamordnarens uppdrag är inte begränsat till eller inriktat mot någon särskild åldersgrupp. Däremot är uppdraget främst inriktat mot personer som har allvarliga psykiska besvär. Jag ser inte någon anledning att genom tilläggsdirektiv eller på annat sätt ändra denna inriktning. Mot bakgrund av psykiatrisamordnarens förslag har regeringen genom psykiatrisatsningen avsatt totalt för riktade satsningar på bland annat vård av personer med psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder. Inom ramen för satsningen genomförs ett antal projekt med särskild inriktning på äldre med psykiska funktionshinder. Vidare har regeringen, genom den nationella handlingsplanen för hälso- och sjukvården 20012004, tillfört huvudmännen totalt ca i syfte att stimulera utvecklingen inom bland annat primärvård, vård och omsorg om äldre samt psykisk ohälsa. En prioriterad satsning inom ramen för handlingsplanen var att äldre med psykiatriska vårdbehov ska identifieras och erbjudas behandling. uppföljning av handlingsplanen visar att det fortfarande finns utvecklingsbehov inom vissa områden, till exempel när det gäller äldre med psykisk ohälsa. Regeringen har mot denna bakgrund träffat överenskommelser med Kommuner och Landsting om fortsatt utveckling av primärvård, vård och omsorg om äldre samt psykiatri . Åtagandena i den ursprungliga handlingsplanen kvarstår, bland annat vad gäller psykisk ohälsa hos äldre. För detta ändamål har regeringen avsatt ca 20052007 för satsningar på psykiatrins område. Jag förutsätter att huvudmännen nu fortsätter att utveckla sina insatser på bland annat detta område. Det kommer fortsatta uppföljning att utvisa. Utöver satsningarna på psykiatrins område bör nämnas att jag har för avsikt att överlämna en proposition om en nationell utvecklingsplan för vård och omsorg om äldre. I utvecklingsplanen kommer jag att presentera regeringens ambitioner när det gäller vården och omsorgen om äldre. En rad åtgärder och satsningar kommer att föreslås inom flera utvecklingsområden. Jag tror att utvecklingsplanen, vid sidan av genomförda satsningar inom psykiatrin, kommer att ha stor betydelse för äldres livsvillkor, trygghet och fysiska och psykiska hälsa . 63 (): Ett av de områden inom välfärden som fungerar allra sämst i är psykiatrin. Vi ser alla resultatet på gatorna med ungefär 9 000 hemlösa människor som den här natten ska fundera på vilken trappuppgång de ska sova i. Vi känner till resultatet i barn- och ungdomspsykiatrin, där unga tjejer som skär sig inte får vård . Vi vet också att människor som knackar på dörren och söker vård inte får adekvat vård. Tyvärr var det ett antal våldsdåd som ledde till en moralpanik i samhället som gjorde att psykiatrin verkligen kom i centrum. Det är i och för sig bra att psykiatrin har varit i centrum, men det är tråkigt att det var det som var anledningen till och med tragiskt. Det område inom psykiatrin som kanske har allra störst problem är omsorgen om de äldre och den psykiatriska vården av äldre. En fjärdedel av dem som är har psykiatriska problem som de behöver vård för. av dem som är multisjuka uppvisar depressiva symtom. De här äldre människorna får sällan adekvat behandling i och socialdemokratins . Självmord är ofta vanligare bland äldre än bland yngre, tvärtemot vad vi oftast säger i den allmänna debatten, och sannolikt är en av förklaringarna att man inte tidigt kan komma in och lindra depressioner. Det saknas lämpliga boendeformer där man kan få vård och en dräglig tillvaro för äldre med psykisk ohälsa. Sanningen är väl den att allmänpsykiatrin prioriterar andra grupper än äldre. Det som har varit vanligt vad gäller fysiska sjukdomar, det vill säga att man från vårdens sida har upplevt att vid en viss dag eller vid en viss ålder så behöver inte längre vårdens fulla insatser sättas in i den utvecklingen har vi fått ett brott. Det är bra. Det gäller väl lite grann inom psykiatrin. Man orkar inte ta hand om de äldres psykiska sjukdomar. Från sida har vi insett att vi behöver specialistkompetens på det här området. Vi behöver specialiserade vårdenheter, psykogeriatriska vårdenheter, som är specialiserade just på äldres psykiska sjukdomar, eftersom de kan vara mer komplicerade i den meningen att de samverkar med fysiska sjukdomar och med en hel del andra problem som den enskilde äldre har. På de här specialiserade vårdenheterna ska det också finnas tillgång till sluten vård. Vi måste också hitta vägar för att bygga ut samarbete mellan geriatrik, psykiatri och äldreomsorg, för faller dessa äldre mellan stolarna. Bristerna är också så alarmerande att vi från sida har sagt att när vi nu har en nationell samordnare för psykiatrin varför får han då inte ta ett samlat grepp om äldrepsykiatrin? Det är här vi ser de riktigt stora problemen: ensamma, deprimerade äldre som inte får vård. Det är inte värdigt . svar blir ungefär detsamma som allt på äldreområdet just . Det sägs att man har på gång något som heter det byter namn ibland Nationell utvecklingsplan för vård och omsorg av äldre. Detta ska presentera. Det där låter ju väldigt kraftfullt. när man lyssnar på kan det också vara så att det verkar som om hon är i opposition mot sin egen verklighet. Det är brister i äldreomsorgen. Det finns inte särskilda boenden. Äldresjukvården fungerar inte. Vi har samma verklighetsbeskrivning. Problemet är att de verktyg som levererar är desamma som man har försökt med tidigare. Det som 2006 heter Nationell utvecklingsplan för vård och omsorg av äldre hette 1998 Nationell utvecklingsplan för äldreomsorgen. Samma parti satt i regeringen och samma problem talade man om, men man har misslyckats med att åtgärda problemet gång på gång. Jag har en konkret fråga till . Du ville ju inte hänga på idén om att ge tilläggsdirektiv till psykiatrisamordnaren. Om Socialdemokraterna vinner valet : När kan säga att det finns en värdig psykiatrisk vård för landets äldre med en socialdemokratisk regering i detta land? 64 Statsrådet (): Det är ett mycket allvarligt problem som tar upp med den psykiska ohälsan hos äldre. Vi vet att det är väldigt vanligt. Vi vet också att den vanligaste orsaken till psykisk ohälsa hos äldre är depression. Det här är ett mycket allvarligt problem, och trots att vi har gjort flera stora insatser kvarstår stora problem på det här området. konstaterar också i sin rapport att det här är ett av de områden där man har sett minst effekt av de satsningar som vi har gjort. Det betyder naturligtvis att man måste gå fram på andra sätt än vi har gjort, och det är också min avsikt. Jag håller också med om att psykiatrin är ett viktigt utvecklingsområde, men i det här sammanhanget tror jag att vi kan nå snabbare resultat på andra vägar än att gå via tilläggsdirektiv till psykiatrisamordnaren. När vi tittar på hur problemen ser ut kan man säga att det pekar på är utbildningssatsningar för personalen. Man pekar på allmän kunskap om äldres psykiska ohälsa, men också specifik kunskap. Man pekar framför allt på primärvårdens resurser, inte minst hemsjukvårdens resurser i detta. Jag tror att man ska ta fasta på de delarna. När det gäller hur man ska behandlas vid depression vet vi ju alltmer om detta. SBU har gjort en rapport om detta, bland annat om ångestsyndrom, och arbetar nu bland annat på bas av detta med riktlinjer för behandling av depression och ångestsjukdomar. Kunskapen börjar alltså finnas, och vi kommer alltså att få fram riktlinjer om det, vilket är en bra förutsättning. Men vi måste också se till att det finns resurser ute i verksamheten för att faktiskt omsätta detta, bland annat i konkreta utbildningssatsningar. Där har vi en stor utbildningssatsning som redan är i gång och rullar inom äldreomsorgens område, nämligen Kompetensstegen. Vi kan också bemanna på ett annat sätt. Jag ska återkomma till det senare i nästa inlägg. Jag tror alltså att vi har mycket kunskap på det här området redan. Vi vet också att det finns många som inte blir diagnostiserade och som inte blir behandlade. kan man säga att det har blivit något bättre, och det beror bland annat på de nya läkemedlen. var det oerhört få personer som alls fick någon behandling för sin depression bland de äldre. Jag tror att det var som fick läkemedel mot depression mycket på grund av att läkemedlen då hade väldigt allvarliga biverkningar. Som tur är har vi tillgång till bättre läkemedel, de så kallade SSRI-preparaten. Det har inneburit att fler har blivit diagnostiserade och att också fler blir behandlade. Det är bra. Men trots att det har blivit en positiv utveckling så kvarstår många obehandlade depressioner. Risksituationer för depression har också med kroppsliga sjukdomar att göra. Det har även med livskriser att göra. Att förlora en make eller maka eller någon annan nära anhörig är naturligtvis ett risktillstånd för depression. Därför är det viktigt att vi behandlar frågan om äldres psykiska hälsa och risk för ohälsa i ett sammanhang som finns nära det normala åldrandet och de olika saker som ofta inträffar, till exempel kroppsliga sjukdomar och anhörigas bortgång, och att den kompetensen finns hos den personal som jobbar nära med detta. Det ska inte nödvändigtvis behöva gå till en allvarlig permanent depression. 65 (): Jag noterade att vi inte fick svar på frågan när tror att vi kan se till att skapa en värdig psykiatrisk vård för äldre människor i med en socialdemokratisk regering. Däremot har vi återigen samma problembeskrivning på några områden. Jag delar övertygelse om att vi måste stärka primärvården. Vi måste se till att man inom ramen för primärvården kan få vård för psykiska sjukdomar precis som fysiska sjukdomar. Det måste bli betydligt naturligare än . Men vad har hänt sedan ni tog över regeringsmakten ? Vårdministrar har kommit och gått. Varenda en har sagt att vi behöver flera allmänläkare, att vi behöver stärka primärvården. Det har inte kommit några fler allmänläkare. Det är verkligheten. Sanningen är den att om man hade fortsatt det som ni rev upp, det vill säga ett fungerande husläkar- eller familjeläkarsystem, hade man helt plötsligt byggt upp en organisation som är anpassad efter den enskilde äldre i stället för att den enskilde äldre ska anpassa sig efter organisationen. känner till att äldre människor kan möta 55 olika personer inom vården . De kan slussas mellan olika vårdgivare och hamna mellan stolar. Det vi saknar i det svenska sjukvårdssystemet är en person som tar helhetsansvaret för den enskilde äldre, som finns med i det läge då man behöver specialiserad vård och som också har en helhetskunskap om den äldre och den äldres sjukdom. Vi kan titta ut över andra länder. Det är inte så svårt. Vad har gjort som har stärkt sin primärvård kraftigt? Man har infört ett fastelege-system med ett motsvarande familjeläkarsystem. har man sett till att av norrmännen har en egen läkare. Det vore bra för mig att ha det. Det skulle inte spela så väldigt stor roll ifall jag då och då skadar en vad när jag spelar squash och behöver träffa en läkare . Men för den äldre multisjuka människan, , skulle det betyda oerhört mycket av trygghet att ha en egen läkare som man visste tog helhetsansvaret och fanns med genom hela vårdkedjan. Det är en konkret fråga. Det vore spännande om kunde reflektera lite över vilka lärdomar drar från eller som har haft ett familjeläkarsystem , eller från och de länder i som faktiskt har en fungerande primärvård. beskriver att vi måste ta tag i hela livssituationen. Ja, just det. Det är det vi behöver göra. I svar sägs det att psykiatrisamordnarens uppdrag inte är begränsat eller inriktat till någon särskild åldersgrupp. Det är sant. Psykiatrisamordnaren skulle kunna lägga fram ett antal förslag om att stärka äldrepsykiatrin. Kan berätta vad psykiatrisamordnaren har gjort på äldrepsykiatrins område? Det står att det bara är begränsat till allvarliga psykiatriska sjukdomar.