prot · GT09137 · 2006-06-08 00:00:00 — Av den anledningen är det centralt att kan bevara möjligheten att föra en självständig alkoholpolitik. GATS hotar inte denna möjlighet. 120 (): Jag vill tacka för svaret och för de klargörande formuleringarna. EU:s krav inför GATS-förhandlingarna har skapat oro. Det är sant att har gjort förbehåll. Men det är farligt för oss om EU å vägnar kräver sådant som inte vi är beredda att leva upp till även när vi har gjort förbehåll. Om EU driver igenom detta i så kommer naturligtvis vi att få det i halsen . säger regeringens experter när man frågar dem att de ursprungliga kraven var generellt formulerade, men att man inte alls menade det som står där bokstavligt om att man ska avreglera hela distributionssektorn. Om man har statliga monopol och behandlar utländska och inhemska företag lika så är det inte det som avses med kraven. Då får man säga att EU:s krav i WTO-förhandlingarna inte precis har offentliggjorts vare sig av EU eller av den . Det är medborgarorganisationer i och som har sett till att de har blivit offentliga och att man därför till exempel i riksdag har kunnat kräva preciseringar av vad EU egentligen menar. En av de saker som gör det här så riskabelt är att de regleringar som finns till exempel på alkoholområdet är delstatliga. Men den som förhandlar är den federala regeringen, det vill säga Bushadministrationen. Den har ingenting emot att man avreglerar en massa sektorer. Den risk vi löper är att Bushadministrationen går i väg och går med på en massa saker som delstaterna egentligen förfogar över enligt amerikansk lagstiftning. Till slut kanske man ändå finner att man stärker den sida som vill avreglera alkoholhandeln även i . Det leder till ökade alkoholskador, i första hand i . kanske vi får det tillbaka som en bumerang även om vi har gjort de här förbehållen. Jag tycker att det är bra att näringsministern gör de här deklarationerna i riksdag så att de kan åberopas i diskussionen både i och i EU. EU kräver inte att man ska avreglera alkoholsektorn. EU kräver att i den mån man har regleringar ska man behandla företag som är inhemska och europeiska företag lika. Det är ju en helt annan sak. Det vore orimligt om vi krävde att ska skaffa sig ökade alkoholskador, särskilt nu när EU snart, bara efter att drev igenom det när var ordförande, ska komma med en strategi mot alkoholskadorna. Den fråga som man vill ställa, utöver det jag har frågat , är: Varför har det varit ett sådant hemlighetsmakeri? Varför har det fordrats medborgarorganisationer i och för att få upp det här på bordet? Det har ju ändå inledningsvis varit EU:s formella krav. Bör inte det faktum att EU nu börjar ta alkoholfrågan på allvar också få konsekvenser för vad vi kräver i de här förhandlingarna med andra länder, så att man inte bara helt och hållet undantar alkohol utan också till exempel spel? Det är ju också en fråga som nationerna gärna vill reglera. 121 Näringsminister (): Som interpellanten har uppfattat har vi i hög grad samma uppfattning i de här frågorna. GATS som avtal är väldigt viktigt för . är en nation som säljer alltfler tjänster på export. Det kommer att vara alltmer betydelsefullt för vårt välstånd att vi har möjlighet att sälja tjänster. Jag är övertygad om att frihandel med tjänster är av lika stor vikt som frihandel med varor också för fattiga länders möjlighet till utveckling. Däremot måste man alltid ta särskilda hänsyn till fattiga länder. De krav som EU ställer i distributionssektorn är, precis som säger, allmänna och inte varuspecifika. Vi stöder att krav ska kunna ställas i distributionssektorn. Vi har betydande ekonomiska intressen i distribution av möbler, lastbilar och kläder. Men som jag har sagt har vi klargjort att vi inte stöder krav på alkoholdistribution. Den här förhandlingen syftar till att undanröja hinder för marknadstillträde och säkerställa likabehandling. Den berör alltså inte andra former av regleringar. Den rör inte heller att man skulle kunna ställa krav som innebär en avveckling av en nationell alkoholreglering eller en nationell alkoholpolitik. Vi är noga med att se till att också noggrant anger i förhandlingarna att EU inte söker avmonopolisering eller privatisering av offentliga tjänster. I de diskussionerna anger man att detta är EU:s utgångspunkt. Sedan är GATS speciellt i den meningen att det är upp till varje land att bestämma själv om man ska gå med på krav. Enligt den information jag har är det också möjligt för delstater i att få ett undantag. Därmed bör också den situationen kunna hanteras. förord är till och med i den riktningen att det tydliggör att varje medlem har rätt att reglera sina marknader. Det är riktigt som säger att förhandlingsdokumenten inte är offentliga. Det har att göra med att de är förhandlingsdokument. Det blir svårt att bedriva förhandlingar om varje dokument är offentligt. Men vi i har dock varit öppna med att så långt det är möjligt beskriva vad de innehåller. Information om innehållet finns bland annat på och på . 122 (): Jag håller med om att det är viktigt för som tjänsteexporterande land att få ett avtal som gör det möjligt för oss och våra företag att konkurrera på ökade marknader. börjar vi nu få en rätt vidsträckt acceptans i för att vissa varor och vissa verksamheter inte passar för marknadsekonomin i meningen konkurrens och privat vinstintresse. Alkohol hör dit, spel hör dit och enligt min privata uppfattning hör även läkemedel dit. Då är det viktigt att vi inte skapar en situation där vi sedan måste försöka dra oss ur, förklara och säga att det inte var så vi menade och så vidare. Det är klart att man ibland måste föra förhandlingar utan att offentliggöra precis vartenda medgivande som man är beredd att göra. Men när EU kräver någonting inte bara för räkning utan för alla medlemsstaters räkning är det ett medborgerligt intresse att vi, i varje fall i inledningsskedet, får veta vad EU önskade. Är det någonting som är förankrat hos medborgarna i EU:s medlemsstater? Eller är det byråkraterna i tillsammans med en del regeringsrepresentanter som har kohandlat fram eller kompromissat fram någonting som man sedan under hand för fram till andra länder? Jag tycker att det är väldigt bra att det har blivit en offentlig diskussion om detta. Det är bra att ministern här klargör de här sakerna och att den också i EU kräver att EU ska precisera att det inte syftar till att avreglera till exempel hälsofrågor och så vidare. Det är utmärkt. Men vi måste också säga att anledningen till att det här har kommit upp på bordet är att medborgarorganisationer i och har rotat fram detta på något sätt och lagt ut det på hemsidor. Det är någonting som vi kan glädjas åt, men det vore ju bra om den , som i många sammanhang kämpar för öppenhet i EU, också gjorde det när det gäller vad EU kräver å våra och andras vägnar i GATS-förhandlingarna. Jag vill också nämna att även kan råka illa ut här. Man har ju börjat arbeta med en lagstiftning som syftar till att försvåra Internethandel med skatteparadis utomlands där Internetföretag etablerar sig. Det handlar alltså om Internetspelande, poker och så vidare. har en tvist med , av alla stater, där rider på de här WTO-reglerna där anses ha gått med på att man inte ska kunna försvåra för sådana här företag. Det här är i högsta grad relevant också för . En av de metoder som skulle kunna använda för att förhindra sådana här Internetpokerföretag som opererar från eller andra ställen är att också vi skulle kunna tillämpa de regler som man nu diskuterar i om att förhindra banktjänster för dem som sitter och spelar bort alla sina pengar på utländska pokerföretag. Frågan är: Har vi sådana möjligheter nu? Eller har vi försvurit oss åt detta, precis som eventuellt har gjort? 123 Näringsminister (): Låt mig säga att det är stimulerande att debattera med en folkpartist av den gamla socialliberala sorten som jag tycker ligger väldigt nära socialdemokratins syn på de här frågorna. Det handlar om öppenhet, frihandel som grund för välstånd både för länder som och för tredje världen, en engagerad kamp för frihandel och insikt om att allting inte kan vara marknadsekonomi. Det finns också sfärer och delar av samhället som inte ska drivas av vinstintresse. När det gäller alkoholfrågan menar jag att vi har överväldigande bevis genom decennierna på att olika typer av restriktioner för alkohol är bra för folkhälsan och därmed för landets utveckling. Jag har inga problem alls att både följa resonemang och dela den kritiska blick man måste ha i sådana här sammanhang om det skulle innebära att alkoholpolitiken skulle hotas. Men som jag redovisat är det vår absoluta bedömning att så inte är fallet. Vi är väldigt aktiva inte bara som frihandelsförespråkare som tar fajten för det, utan vi är också väldigt aktiva när det gäller de här viktiga intressena. De måste värnas, och där kan inte frihandel vara den överordnade principen utan det måste folkhälsan vara. Jag tackar för en bra och upplysande diskussion. Vi kommer att fortsätta att följa den frågan mycket noggrant. 124 (): Jag vill än en gång tacka för klarspråket och hoppas att detta översätts och finns tillgängligt för internationellt auditorium, eftersom det här gäller internationella förhandlingar. Jag vill också tacka för de vänliga orden. Jag vet ju sedan gammalt att är både intresserad av och engagerad i alkoholpolitik. Det känns lite tråkigt att få säga till ett statsråd som har ett förflutet i att den miljön inte har varit riktigt välgörande när det gäller den andra av de här beroendeskapande aktiviteterna som jag nämnde, nämligen spel. Där är det väl så att vi nu kanske upplever något av en baksmälla när man tittar på hur har betett sig . Hade fått röna samma positiva behandling som Systembolaget, nämligen förts över till , så kanske situationen hade varit något bättre. Men bättre sent än aldrig! Jag hoppas att man nu i regeringen överväger om inte vi också kan följa exempel i det avseendet och se om vi kan använda lagstiftning för att upprätthålla en sundare spelmarknad i . Jag hoppas att vi då inte kommer att få WTO-förhandlingarna i halsen. Det kan ju höra till historiens ironier att då får vara murbräcka för i det avseendet, därför att där tycks det nu vara så att representanthuset har struntat i WTO-förhandlingarna. 26 state attorney generals, alltså justitieministrar i delstater, har begärt att man ska undanta spelverksamheten från WTO-förhandlingarna. Det kanske är ett tips. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellationerna 2005/06:342 och 440 om subventioner av speciallivsmedel 125 Statsrådet (): har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att förmånssystem för glutenintoleranta ska bli verklighet och när förslaget kommer. har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ett fungerande system för subvention av speciallivsmedel ska komma på plats, när jag avser att återkomma till med det förslag till nytt förmånssystem som socialutskottet begärt och vilka åtgärder jag avser att vidta för att korta beredningstiden för liknande ärenden inom . Det stämmer att frågan om speciallivsmedel har varit föremål för utredningar och diskussioner . Det är dock viktigt att komma ihåg att frågan är komplex och att det finns många grupper utöver de glutenintoleranta som har sina speciella behov. har barn och unga upp till möjlighet att via livsmedelsavisning få subventionerad specialkost och näringslösningar. Livsmedlen får de via de lokala apoteken. Egenavgiften är vid varje inköpstillfälle, och det som skrivs ut avser att täcka behovet . Liknande subventionssystem har funnits . Det är lagen och förordningen om läkemedelsförmåner som reglerar subventionssystemet för barn och unga. Enligt de aktuella bestämmelserna är det barn och unga med bland annat kroniska mag- och tarmsjukdomar, ämnesomsättningssjukdomar och intoleranssjukdomar som får speciallivsmedel subventionerade. I de fall de aktuella författningarna inte ger barnen möjlighet att få subventionerade speciallivsmedel, till exempel på grund av att de har andra sjukdomar än de som anges i förordningen, har beviljat licenser så att maten ändå subventioneras. Det kan röra sig om barn med till exempel anorexia nervosa, cystisk fibros och tumörer. Barn och unga garanteras således att vid behov få speciallivsmedel till mycket rimliga kostnader. Detta är oerhört viktigt. Precis som påtalar skiljer sig subventionssystemet för vuxna glutenallergiker åt mellan olika landsting. I vissa landsting förekommer förskrivning av speciallivsmedel till vuxna på ett likartat sätt som för barn. Andra landsting utger i stället kontantbidrag till personer med glutenintolerans. Systemet kan därför medföra att en person med glutenintolerans kan få betala en större kostnad i en del av landet än i en annan. har räknat ut att en glutenintolerant kvinna får betala en merkostnad om för sin mat i jämförelse med en frisk kvinna utan särskilda kostbehov. För en man är merkostnaden beräknad till . Frågan huruvida subventionssystemet eventuellt ska förändras bereds fortsatt inom . har upprättat en förteckning över vilka livsmedel som får utlämnas med nedsatt pris till barn och ungdomar som har behov av speciallivsmedel. Listan har inte uppdaterats med nya produkter . utredde om en produkt skulle godkännas som specialdestinerat livsmedel och meddelade därefter försäljningstillstånd för speciallivsmedlet. När hade genomfört sin kontroll och meddelat beslut förde in produkten i verkets förteckning över subventionerade livsmedel. Till följd av nya EG-bestämmelser förändrades regler om speciallivsmedel 1999. De nya reglerna har medfört att numera inte utreder eller kontrollerar vad ett speciallivsmedel innehåller. De fattar heller inga beslut längre om att ett livsmedel är förskrivningsbart för en viss sjukdom. I stället krävs endast en anmälan till om att en specialprodukt finns till försäljning. har till följd av detta funnit att de saknar den information som krävs för att avgöra om livsmedlen svarar mot de kriterier som anges i regelverket, till exempel kravet på indikation. Myndigheten saknar också en bedömning av om livsmedlen är lämpliga för avsedd användning. Regeringen kommer att se över om det är möjligt att vidta åtgärder så att nya speciallivsmedel kan förskrivas till barn och unga med specialbehov. På så sätt skulle behovet av licensförskrivningar minska, och barn och unga skulle på ett lättare sätt få tillgång till nya och moderna speciallivsmedel. Då , som framställt interpellation 2005/06:342, och , som framställt interpellation 2005/06:440, anmält att de var förhindrade att närvara vid sammanträdet medgav förste vice talmannen att och i stället fick delta i överläggningen. 126 (): På vägnar ber jag att få tacka för svaret. Den sammanfattande kommentaren, både när det gäller ärendet som sådant och när det gäller regeringens handläggning är: Snacka om långbänk! Frågan i interpellationen kvarstår. Den blev icke besvarad. I sak, när man tittar på detta ärende, finns det ett antal begrepp som jag tror att vi kan vara överens om. Det är att alla ska ha råd med behandling. Vi ska jämställa speciallivsmedel med annan medicinsk behandling. Det finns en rad olika begrepp som egentligen är självklarheter om man har tagit del av de utredningar som har gjorts och vad hälso- och sjukvårdslagen säger. har bland annat hänvisat till , som säger att glutenintoleranta ska få en normal matkostnad samt en kontant merkostnadsersättning. Det tycker jag är bara att instämma i: Så borde det vara. Så är det också många som har försökt att få det. Jag skulle gärna generellt sett vilja få ministerns kommentar, och jag utgår ifrån och hoppas att vi kan vara överens om denna likabehandling. Svaret, som jag sade inledningsvis, lyser fortfarande med sin frånvaro. I slutet talas om att när det gäller speciallivsmedel för barn och unga så ska regeringen se över frågan. Om man ser det här lite historiskt det beskrivs också i interpellationen började i modern tid den här frågan 1989 med som minister. Vi hade 1992. jobbade med frågan. Hälso- och sjukvårdsutredningen kom 1995 och var mycket tydlig. Vi hade flera diskussioner med företrädare , som uttalade klart och tydligt en vilja att lösa den här frågan. I socialutskottet har vi tagit upp detta, och gav ett tillkännagivande till regeringen om att det nu faktiskt är dags att beredning komma till skott och komma med ett konkret förslag till . Det lyser fortfarande med sin frånvaro. Ministrar kommer och går medan människors behov av åtgärder består. Jag skulle som avslutning på detta inledningsanförande vilja få bekräftelse på det jag tror att vi är överens om, att det här måste åtgärdas. Den andra frågan är helt enkelt en upprepning: Vad avser statsrådet att vidta för åtgärder för att ett förmånssystem för glutenintoleranta ska bli verklighet, och när, ministern, kommer förslaget? 127 (): Låt mig i likhet med men å min partikamrat vägnar inledningsvis tacka för svaret. Den debatt vi har berör i huvudsak de människor som inte tål gluten i maten. De behöver en livslång behandling och har en merkostnad på , har man beräknat. Det där kan man fundera på. Ska vi betala det gemensamt eller ska vi inte betala det gemensamt? Från sida är vi väldigt tydliga med att det är en kostnad vi ska ta gemensamt, därför att människor som är sjuka ska inte ha en merkostnad därför att de behöver en viss typ av mat. Verkligheten är inte sådan att man får något stöd, i alla fall inte alla. Barn kan få vissa subventioner, som uppehåller sig vid i svaret. Men skillnaderna över landet när det gäller stödet är mycket stort för vuxna som har glutenintolerans. Har man tur kan man i få , i bästa fall. I får man inget stöd alls. Det här borde vara en ganska enkel fråga att lösa. Men när man tittar på historien ser man att det är en fråga som har diskuterats . Precis som är inne på har den varit aktuell i under . sade socialminister att hon delar bedömningen att det finns brister i det nuvarande systemet. uttryckte sig på liknande sätt efter betänkande. kom Hälso- och sjukvårdsutredningens betänkande, och under titeln ha råd med sin behandling slog utredaren fast att man var tvungen att göra något åt systemet. Samma sak hände med olika utredningar under tid som socialminister. Man fick rekommendationer från utredaren att göra något åt detta. Bland annat slog en utredning fast att man ska normalisera matkostnaderna så mycket som möjligt för den som behöver speciallivsmedel. Under hela har ingenting hänt. kunde därför ett enigt socialutskott och sedermera en enig riksdag komma överens om att man från regeringen skulle beställa att den skulle återkomma med ett nytt förmånssystem som såg till att personer med glutenintolerans faktiskt skulle få stöd. uppskattade detta och tog kontakt med vår minister och frågade: Vad finns det för tidsplan för det beslut som nu äntligen har fattat? Förbundet fick inget svar från ansvarig minister. Tyvärr kan man dra två slutsatser av den här mycket undermåliga hanteringen av frågan. Den första är att vi har en regering som och tyvärr väldigt ofta är för dålig på att lyssna på svaga grupper som inte har stora, starka organisationer bakom sig. De här människorna är lite för få. Det är lite för lite skriverier i medierna om problemet för att det ska bli ett riktigt tryck på en minister och därför sker ingenting. Den andra slutsatsen, som är minst lika allvarlig, är att behandlingen av den här typen av frågor visar när det politiska systemet inte fungerar. diskuterar vi en ganska enkel åtgärd, att se till att människor som behöver stöd på grund av sjukdom får stöd till den mat de behöver köpa. Det borde väl kunna lösas, resonerar alla vanliga människor. Men det politiska systemet klarar inte av det, och det är djupt allvarligt. Det som är ännu mer bekymmersamt är att svar verkar vara att backa tillbaka, för det är inget svar alls. I svar talas det bara om stöd till barn. Det ges inget svar på någon av de frågor som ställs i interpellationen. Det som det vore väldigt viktigt att få svar på är ju om verkligen tänker se till att verkställa eniga beslut från tillbaka. Ingen av de tre frågor som har ställt har det ju getts ett svar på. Jag hoppas att vårdministern i nästa anförande försöker svara på de tre ganska enkla frågor som faktiskt har ställts. 128 Statsrådet (): Det är naturligtvis viktigt för människor som är beroende av specialkost att man kan få tillgång till den både på ett enkelt och på ett praktiskt sätt och att man inte drabbas av alltför höga merkostnader. Det är klart att i merkostnader är mycket pengar för många människor. Det är också så att vuxna behandlas olika beroende på vilken sjukvårdshuvudman det är fråga om. I några landsting har man ganska generösa subventioner, i andra har man ingen alls. Däremellan finns det varianter. Rent praktiskt är lösningarna också olika för olika sjukvårdshuvudmän. Det här är naturligtvis ett problem som vi stöter på i olika delar av sjukvården, att man har valt olika lösningar hos olika sjukvårdshuvudmän, där vi kanske inte alltid är nöjda med att vi inte kan ha en enhetlig eller likvärdig behandling över hela landet. Utredningar har föreslagit förbättringar för den här gruppen. Det finns naturligtvis många skäl för att genomföra sådana förbättringar. Det finns en enig riksdag som har begärt det. Jag delar naturligtvis bedömningen att det är angeläget. är det viktigt att komma ihåg, vilket inte nämns i debatten, att det här är en reform som kostar att genomföra. Det här är resurser som inte heller den borgerliga alliansen eller eller har prioriterat i sina budgetalternativ. Och de här pengarna måste man naturligtvis kunna svara med när man vill genomföra en sådan förbättring. Vi bereder frågan i , och jag har förhoppningen att kunna komma tillbaka med ett konkret förslag till . 129 (): Jag konstaterar att vi i sak, som jag trodde, verkar vara ganska överens. Det som fortsatt är min fråga och som kommer att bli ytterligare en fråga är: När är förslaget på väg? , var vad klarade av att säga. är svaret beredning. Jag tycker att det är undermåligt. När det gäller ekonomin innebär det självklart kostnader. Ett skäl till att vi vill ha fram ett förslag är att vi ska kunna ta del av vad kostnaderna faktiskt uppgår till. Jag har inte det underlaget. Jag har inte underlaget för att säga att det kostar 250 miljoner. Jag har inte underlaget för att kunna säga att man kanske kan tänka sig att börja i vissa områden. Man kanske kan tänka sig att ta olika steg och etapper. Det brukar vara ett sätt att jobba på i andra sammanhang. Jag pratade med en representant för som konstaterade precis som jag att det är undermåligt och mycket svagt att inte kunna ta fram ett underlag för att pröva. Det är det som huvudsakligen också är min kritik. Jag skulle vilja vända lite grann på perspektivet. Om det nu skulle bli så, vilket inte ska utesluta, att hon är enbart riksdagsledamot , efter valet, och kommer till socialutskottet som enigt upprepar ett tillkännagivande, tar emot uppvaktningar där man är störd över att arbete aldrig leder till något förslag, vad skulle i oppositionsposition göra om hon skulle ha den frågan att hantera? Hur skulle hon agera för att få fram ett förslag från en regering som har dragit ett ärende i långbänk? Jag vill att man gör en vändning i den frågan. Det är inte så roligt när den lagstiftande församlingen, den folkvalda församlingen, gör ett tillkännagivande och får svaret: ska vi komma med något. Jag tycker att det är undermåligt! Jag upprepar min uppmaning: Ta fram en tidsplan, redovisa den och låt oss se på innehållet och bedöma om vi tillsammans kan hitta former för att etappvis om så behövs genomföra delar av detta. Det är en rimlig begäran. Och, som sagt, tänk på att man om man sitter i faktiskt väntar sig att regeringen verkställer beslut och återkommer med förslag i de frågor som beslutar att regeringen ska återkomma med förslag i. 130 (): Statsrådets andra inlägg leder i alla fall debatten framåt, för det närmar sig ett svar på de frågor som har ställts.