prot · GT09132 · 2006-05-31 00:00:00 — Det här är något som också har drabbat Sensus. Å ena sidan innebär trögheten i systemet att det dröjer innan växande studieförbund också får ett ökat ekonomiskt stöd. Det hämmar deras utveckling. Å andra sidan gynnas studieförbund som faktiskt inte har ett utbud som attraherar just vid ansökningstillfället. När resurserna till folkbildningen minskar är det särskilt viktigt att det finns ett väl fungerande resursfördelningssystem. Det är uppenbart att det nuvarande systemet inte uppfyller de krav som kan ställas. Därför är det nödvändigt att förändringar genomförs. Vi kristdemokrater anser att statsanslaget ska basera sig på en historisk treårsperiod som ett första steg. Regeringen har i propositionen sagt att statens stöd till folkbildningen skall bidra till att dess organisationer medverkar till att människor med olika bakgrund möts, får ökad förståelse för varandra och utbyter erfarenheter sinsemellan så att utanförskap, segregering, konflikter och diskriminering motverkas. Vi kristdemokrater är rädda att det här förslaget riskerar att stanna upp folkbildningen, att utarma folkbildningen. Formuleringen kan vantolkas på ett sätt som motverkar den integration som man egentligen avser att stödja. Vi tror att regeringen menar väl med detta, men vi är oroade för att formuleringen inte leder fram till det som den avser. Vi menar att integration inte enbart kan åstadkommas genom möten mellan folkgrupper, utan det måste också få finnas plats för möten inom folkgrupper. Det måste finnas möjlighet att inom folkbildningen exempelvis behandla problem, eller frågeställningar kan man väl använda som begrepp, som är specifika inom till exempel en invandrargrupp, att aktivt gå in i frågeställningarna, problemen möjligtvis, att vara en person med två identiteter. Det gäller till exempel svårigheten att förhålla sig till två normsystem, två kulturer etcetera. har till exempel i samarbete med studieförbundet hållit studiecirklar på temat Att leva som i . Sådan verksamhet är, tror vi, av stort värde för den enskilde och hans eller hennes integrationsprocess. anser att denna verksamhet måste bevaras och utvecklas. Vi ser fram emot ett besked här och om hur vi ska tolka regeringens formulering i propositionen. I jämförelse med de stora studieförbunden har amatörkulturorganisationerna mycket små resurser. De har dock ett mycket stort kunnande inom amatörkulturverksamheten som studieförbunden bör ta till vara. Det bör finnas, menar vi, ett långtgående samarbete mellan de två för amatörkulturen så viktiga aktörerna, och i det arbetet vet vi att studieförbunden både tar ett ansvar och har ett stort ansvar. Det är glädjande, tycker vi, att propositionen och regeringen går till mötes i den här frågan. Amatörkulturen och samspelet med den professionella kulturen är av stor betydelse. För sin fortsatta utveckling behöver, menar vi kristdemokrater, amatörkulturens centrala organisationer ha ett starkare nationellt stöd. Här är ett tydliggörande från Socialdemokraterna viktigt. Vi kristdemokrater anser tills vidare att statens stöd till folkbildningen ska bidra till att dess organisationer kan vara en lokal och regional drivkraft inom amatörkulturen för amatörkulturen. Avslutningsvis vill jag beröra och turerna kring förslaget i folkbildningspropositionen, eller kanske snarare avsaknaden av turer, för när propositionen presenterades kom det som en total överraskning att riskerar en nedmontering. Man har i alla fall uppfattat det så. Först efter presentationen av propositionen blev , och lovade överläggningar med regeringen. Att idrottsrörelsens eget självständiga studieförbund, som det tog och fyra riksidrottsmöten att arbeta fram, håller på att lyftas ut från folkbildningen av förbundsstyrelserna i och RF i samverkan med regeringen kanske man kan sätta ett litet frågetecken kring. Det finns all anledning att uttrycka en viss tveksamhet till att skapa en särskild fil för en typ av folkbildning. Vi kristdemokrater vill minska den politiska styrningen, som jag inledde med att säga, av såväl idrott som hur idrottens folkbildning ska finansieras och organiseras, och en separat fil till är som gjord för att öka denna styrning. Jag vet att har ett särskilt yttrande i frågan där de uttrycker samma oro. Jag har också blivit uppvaktad angående denna oro, så jag har tänkt att det här måste få komma upp i den här debatten. Folkbildningen ska stå fri, fru talman, från politisk klåfingrighet. Folkbildningens oberoende och särart måste säkerställas. Staten ska ange övergripande syften och ramar, men sedan är det folkbildningens ansvar att finna vägar för att uppnå dess mål. Jag står självfallet bakom samtliga reservationer där finns med men yrkar för tids vinnande här i kammaren bifall till reservation 1, punkt 1, och till reservation 15, punkt 14, som tar upp ungefär samma sak. 83 (): Först vill jag säga välkommen till . Det är trevligt att se dig här i kammaren och att du lyssnar till vår debatt . Jag vill också säga tack till regeringen för att vi nu äntligen har fått den här folkbildningspropositionen som har varit efterlängtad och som vi har frågat efter. Det mesta i den är faktiskt också väldigt bra, vilket är glädjande. Men jag tillhör väl inte för inte ett oppositionsparti. Därför har naturligtvis i en kommittémotion lyft fram en del frågor där vi tycker lite annorlunda. Vi har också en gemensam alliansmotion. Jag vill passa på att tala om att när det gäller budgeten låg vi högt när det gällde pengar till folkbildningen. Vi var faktiskt före regeringen med att tala om att vi ville avsätta ytterligare 400 miljoner. Det kändes bra att vi hamnade på samma nivå som regeringen där. är det slut på berömmet. Inom talar vi ständigt och jämt om hur viktigt det är att alla är delaktiga i beslut och att underifrånperspektivet ska genomsyra de beslut som fattas. För att utveckla detta är mötesplatserna väldigt viktiga. De mötesplatser som erbjuds medborgarna i genom folkbildningen är oerhört värdefulla för den svenska demokratin. Mötesplatserna ger människor redskap för att påverka samhällsutvecklingen. Utöver det egenvärde som folkbildningen har i att människor tar till sig nya kunskaper, har folkbildningen ett mervärde i att när människor samlas kan kreativiteten växa och nya idéer komma fram. Därför är det också viktigt att kvaliteten är hög på folkbildningen. Kvaliteten på dess verksamheter måste vara högre prioriterad än kvantiteten. Jag vill därför verkligen understryka folkbildningens betydelse för ett där människor kan växa och tillsammans bygga samhället underifrån. Därför vill jag yrka bifall till reservation 15 under punkt 14. Att människor har möjlighet att göra något som känns meningsfullt och intressant på sin fritid är nödvändigt. Det är nödvändigt för människors välbefinnande. Därför spelar folkbildningen också en stor roll ur ett folkhälsoperspektiv. I mötet med andra människor koncentreras samtalet kring andra frågor än den enskilda individen, och om man är långtidssjukskriven kan det vara en av de bästa medicinerna att få gå i en studiecirkel. Därför anser vi i att läkare i stället för medicin ska kunna ordinera deltagande i en cirkel eller en folkhögskolekurs, eller motion som ju tack och lov är vedertaget som ordination . Vi vill gärna se att det kan utökas till att gälla verksamheter inom folkbildningen. och folkhögskolor har sin givna plats i arbetet för hälsa bland de vuxna. Det handlar om det sociala kapitalet och hur det ska kunna växa. På grund av att Socialdemokraterna har misslyckats med att skapa en framgångsrik gymnasieskola ökar efterfrågan på folkhögskolekurser. Det finns väldigt tydligt beskrivet i reservationen från under punkten 5. Den tänker jag inte fördjupa mig i ytterligare eftersom var och en kan läsa den i betänkandet. Folkhögskolorna erbjuder emellertid en studieform som ofta passar dem som haft det svårt att passa in i Socialdemokraternas skolsystem. Pedagogiken och flexibiliteten gör att de flesta som söker sig dit trivs väldigt bra och inhämtar väldigt mycket kunskap. När det gäller frågan om framtiden för folkhögskolorna som en ersättning eller ett komplement när det gäller att läsa upp gymnasiebetyg, så hoppas jag innerligt att kommer att lyfta fram folkhögskolornas betydelse i detta sammanhang. När det gäller funktionshindrades möjligheter att påbörja studier på folkhögskola finns det inget enhetligt regelverk och ingen bra samverkan mellan olika myndigheter för att lösa frågor beträffande boendebehov, assistentbehov och olika hjälpmedel som behövs på den aktuella skolan. Det är anmärkningsvärt och något som vi behöver göra något åt. Jag deltog i en debatt som anordnades av handikappförbunden. De intygade att detta är viktiga frågor som verkligen måste beaktas. De brister som finns måste vi snabbt åtgärda. Vi har på oss. 2010 ska vara handikappanpassat. Det är en av de frågor som är viktiga i kvalitetsarbetet inom folkbildningen och som måste bedrivas målmedvetet och systematiskt. riktar kritik mot regeringen i vår kommittémotion för att regeringen inte har haft överläggningar med före propositionens presentation, precis som var inne på. Enligt uppgifter som jag har fått fick idrottsledare läsa i propositionen en knapp vecka innan den lades fram att regeringen avser att förhandla med Sisus och RF:s ledning om att införa ett helt nytt bidragssystem till idrottsrörelsens folkbildnings- och bildningsverksamhet. Vi riksdagsledamöter kunde också läsa i propositionen att överläggningar snart ska ske. Detta anser jag är under all kritik. När vi kräver kvalitet från studieförbunden, måste vi också kunna kräva kvalitet i hanteringen av frågorna från regeringen. Om det är rätt eller fel att idrottsrörelsen ska ha ett nytt system för sin folkbildning är jag inte rätt person att avgöra. Men jag anser att hanteringen inte skötts på ett demokratiskt sätt. Därför har ett särskilt yttrande i betänkandet där vi lyfter fram denna fråga. ser positivt på att regeringen kommer att uppdra åt att genomföra särskilda insatser för att förbättra förutsättningarna för medborgarna att använda den moderna tekniken. Men vi anser att regeringen har en alldeles för snäv syn på frågan. De e-tjänster som utvecklas på olika håll i samhället ska kunna användas av alla medborgare i hela landet. Vi vet att kunskapsklyftan mellan uppkopplade och inte uppkopplade svenskar blir allt djupare. Det är inte acceptabelt att en tredjedel av medborgarna ska stå utanför och inte kunna använda sig av de möjligheter som erbjuds. Därför är det bra att man föreslår att möjligheterna för olika grupper att använda sig av digital teknik ska förbättras. Men ett problem som kan uppstå är att långt ifrån alla i landet har Internetuppkopplingar. Bredbandet är helt enkelt inte utbyggt. Det är anledningen till att har motionerat om att frågan om allas rätt till bredband ska lösas för att alla medborgare ska kunna delta i den utbildning som regeringen föreslår att folkbildningen ska ta ansvar för. Jag läste, precis som tog upp i sitt anförande, att den första e-cirkeln är genomförd. Detta stod att läsa i bygdegårdarnas tidning. från Ale i och från i deltar i samma studiecirkel. Det är möjligt tack vare att man har startat en e-cirkel. Jag tror att det kan vara en otroligt bra framtid för cirkelverksamheten. Det är kul och spännande. Men när ska de som inte har bredband kunna delta i en sådan cirkel? Det går ju att koppla upp sig via ett modem, kanske ni tycker. Men det blir alldeles för dyrt om man ska delta i en e-cirkel. Hur ska regeringen lösa det? Jag kanske kan få ett svar på det ? Att lära alla invånare att hantera den digitala tekniken är den andra stora folkbildningsutmaningen. Det handlar om att utveckla och stärka demokratin. Den första som skedde i början av det gjorde det möjligt för stora grupper som tidigare hade varit utanför att göra sina röster hörda. kan man alltså via denna teknik bli ännu mer hörd, bara den byggs ut. ska medborgarna få lära sig ett nytt språk, ett nytt sätt att delta i samhällslivet. Medborgarnas förmåga att söka och hitta information, skaffa sig kunskap och att föra en dialog på Internet kommer att ha en stor betydelse för deltagandet i bland annat den politiska processen . Det handlar naturligtvis även om många andra områden. Men man talar gärna om det som man håller på med själv. I grunden är det en demokratisk fråga, en fråga om delaktighet i samhällsutvecklingen. Det är en stor utmaning att motivera dem som inte ser någon nytta med digitaliseringen och att få dem att utifrån egna behov och egen lust lära sig att använda sig av de möjligheter som finns. Den enskilde måste se vad just han eller hon har för nytta av Internet. Och där finns det, som sagt, en stor uppgift för folkbildningen. Jag står bakom alla våra reservationer, men jag yrkar bifall endast till reservation 7 under punkt 5 och till reservation 15 under punkt 14. 84 i (s): Folkbildning är det som vi debatterar . Och efter denna debatt ska vi debattera public service. Och kanske är det just nu några som sitter hemma i soffan och följer denna debatt via public service. Det tycker jag är en del av . I det betänkande som vi behandlar tas den folkbildningsproposition som regeringen lade på bord upp. Den heter Lära, växa, förändra. Det är en proposition som har varit efterlängtad av många, av dem som är engagerade inom folkbildningen, både studieförbunden och folkhögskolorna, alla deras medlemsorganisationer och folkbildningens deltagare. Vad skulle den innehålla? Skulle det vara några stora förändringar extra resursfördelning? Ja, frågorna var jättemånga. Vad blev reaktionen? Jo, jag upplever det som att den har mottagits med stora famnen. Man är nöjd med innehållet, och man är också väldigt glad över det extra tillskott på 400 miljoner som regeringen aviserade i vårpropositionen. För arbetarrörelsen och för oss socialdemokrater har folkbildningen alltid haft en speciell ställning. har människor i frivilligt samlats för att på egna villkor tillsammans studera, ta del av föreläsningar eller delta i olika kulturaktiviteter. Med hjälp av folkbildningen kunde man starta kampen för att genom kunskap och bildning möjliggöra för fler att vara med och påverka sin egen situation men även påverka samhället i stort. Än har folkbildningen med sin pedagogik och förmåga att möta människor en unik möjlighet att bidra till att komma till rätta med det demokratiska underskottet. Folkbildningen kan bidra till att minska kunskaps- och klassklyftorna. Folkbildningen har alltid varit en kraft för att motverka klassamhället. Därför är folkbildningen en hjärtefråga för oss socialdemokrater. besökte jag och flera av mina socialdemokratiska riksdagskamrater ett flertal olika folkhögskolor runtom i landet. Vi var både på landsbygd och i storstäder. Vi lyssnade av deltagarnas erfarenheter av att delta i folkbildningen. De var oerhört positiva. De berättade om allt från att de har utvecklats, att de vågar tro på sig själva och att de vågar börja ta plats och säga vad de faktiskt tycker. Man vittnar också om att man har träffat många nya människor som man aldrig annars skulle ha träffat på och definitivt aldrig ha vågat prata med om man stött på dem på gatan eller i något annat sammanhang. Man har också lyft fram att man tycker att det är väldigt bra med diskussionsbaserat lärande. Den här listan blev väldigt lång. Jag kan göra den väldigt lång här i kammaren, men jag tänkte inte göra det. Den visar på att folkbildningen ökar människors möjlighet att med nya kunskaper, bättre självförtroende och insikten om att delta i ett socialt sammanhang ta makten över sitt eget liv. Genom detta stärks grunden för demokratin. Folket får verktygen för att påverka och göra sin röst hörd. Folkbildningen bidrar också till ett livslångt lärande som deltagarna ges möjlighet till personlig utveckling. I propositionen föreslår regeringen principen att folkbildningens anordnare själva lägger fast målen för verksamheten och att endast anger syftena med statens bidragsgivning. De syften som man fastställde folkbildningsproposition ligger fast med en ny inbördes ordning och något justerade formuleringar. Syftet att folkbildningen ska stödja verksamhet som bidrar till att stärka och utveckla demokratin är vad regeringen bedömer som det viktigaste syftet med statens stöd. Demokratiaspekten i stödet bör enligt regeringen vara överordnad de övriga syftena som i sin tur är likvärdiga och därmed lika väsentliga. Utskottsmajoriteten tycker att det är bra och tillstyrker det. Regeringen föreslår att man tar bort de prioriterade målgrupper som angavs beslut och föreslår i stället sju verksamhetsområden och att folkbildningen själv ska identifiera målgrupper utifrån dessa verksamhetsområden. Att arbeta med prioriterade målgrupper har varit ett bra sätt att nå dem som har behövt folkbildningen mest, men samhället förändras och behoven ändras. Därför tror jag att det är bra att man nu arbetar med de olika verksamhetsområdena som motiv för statens stöd. Det är viktigt att folkbildningen arbetar för att påverka människors grundläggande värderingar om alla människors lika värde och om jämställdhet mellan könen. Mäns och kvinnors lika värde och lika möjligheter måste återspeglas i valet av verksamhet, innehåll och form och i organisationernas uppbyggnad. Därför måste man arbeta med att få fler kvinnor, invandrare och funktionshindrade på beslutande nivåer och som anställda inom folkbildningen, också för att spegla en stor grupp av dem som deltar i folkbildningens verksamhet. finns det i ca 1 miljon människor som är födda i ett annat land. Detta mångkulturella samhälle ger många möjligheter och utmaningar. Genom att människor med olika etnisk, religiös och kulturell bakgrund möts inom folkbildningen skapas en dynamik i verksamheten. Folkbildningen bidrar till integration genom en ökad kunskap om och förståelse för varandra. Det är en stor utmaning för folkbildningen att få fler personer med utländsk bakgrund att delta i verksamheten, att nå de personer som inte har etablerade kontakter med föreningslivet eller andra sociala nätverk. Det är därför viktigt att man arbetar med uppsökande verksamhet. En annan utmaning som propositionen lyfter fram är den demografiska förändring som kommer att ske . Det finns en stor grupp unga människor och en stor grupp äldre. Detta kommer att ställa nya krav på folkbildningen, både när det gäller utbud och vilka kontaktvägar man behöver använda för att nå dessa grupper. har vi pratat mycket om det livslånga lärandet, att man lär genom hela livet. För många människor har just folkbildningen bidragit till att man har kunnat delta i det livslånga lärandet. Man har deltagit i en enstaka studiecirkel, några har vågat och getts förutsättningar att läsa på ABF-skolan med möjlighet till korttidsstudiestöd. Efter detta har de kanske gått vidare för att läsa in gymnasiekompetens, även detta inom folkbildningens verksamhet . Det finns också på vissa folkhögskolor högskoleförberedande kurser. Jag besökte en sådan grupp i . Deltagarna vittnade om att det var en tuff kurs om nu någon hade trott något annat. Det var mycket läsande. Men det viktigaste av allt tyckte jag var att flertalet sade att utan den förberedande kursen hade de aldrig vågat söka vidare till högskolan. Den stärkte deltagarna att våga gå vidare. Detta är något av det innehåll som finns i propositionen. Det finns mycket mer som verkligen är värt att lyfta fram, men min talartid räcker nog inte till det. För jag vill också hinna med att kommentera några av de reservationer som finns i betänkandet. Precis som vanligt när det gäller folkbildningsfrågor är det som sticker ut. Inte ens i den så kallade borgerliga alliansen, där man försöker visa att man är så enig, kan man enas fullt ut om synen på folkbildningen. En reservation från tar upp att anslaget till folkbildningen kan minska utan att folkbildningsuppdraget behöver försämras. menar att bidraget till folkbildningen kan minska med 300 miljoner och att det är anslaget till studieförbunden som ska minska. Det finns från en kritik mot just den verksamhet som studieförbunden genomför. De menar att den verksamhet som inte kan betecknas som folkbildning inte ska finansieras med skattepengar. Det är redan så att verksamhet som inte betecknas som folkbildning inte heller ska ha något statligt stöd. I propositionen tar man också upp att statsbidrag inte får användas till ett allmänt verksamhets- och organisationsstöd utan är ett anslag till folkbildningsverksamhet. Vad är det egentligen är ute efter? Är det valet av ämnen man inte tycker om? Är det de musikcirklar som ungdomar deltar i som inte är folkbildning? Är det att vi möjliggör även för dem som inte har så tjocka plånböcker att ta del av studieförbundens verksamhet som stör ? Och vilka är det som ska bestämma vilka ämnen som ska betraktas som folkbildning? Är det som politiker som ska bestämma det? Jag vill också ställa en fråga till och , som också ingår i denna allians med , som i en reservation tar upp vikten av de mötesplatser som erbjuds människor genom folkbildningen och att det måste finnas folkbildning i hela landet. Jag håller med om att det är viktigt att folkbildningen får möjligheter att finnas i hela landet. När vi i utskottet var hos fick vi veta att det är just studieförbundens verksamhet som gör att man når ut till befolkningen i hela landet med studieverksamhet och kulturarrangemang. Min fråga till blir: Hur kan du ens tänka dig att sätta dig i regeringsställning tillsammans med ? Det skulle innebära mindre resurser till studieförbunden, och det skulle naturligtvis påverka verksamheterna ute i landet. Jag trodde att värnade om folkbildningen, men just nu känner jag mig lite frågande till det. För oss socialdemokrater är folkbildningen viktig. Den utgör en kraft i samhället, en kraft för människor att lära, växa och förändra. Med detta, fru talman, vill jag yrka avslag på samtliga reservationer och bifall till förslaget i betänkandet. 85 () replik: Jag svarar på den fråga jag fick först medan hämtar penna, för den var jag nästan inställd på. Den har jag mött så , och jag ser inga problem. Vi är tre starka folkbildningspartier som värnar folkbildningen som finns med i , och vi har sett under resans gång hur kommer närmare och närmare oss. När det gäller regeringsförhandlingar är jag inte ett dugg orolig. Det kommer vi att klara, och det blir som vi tre partier vill. Jag hade några frågor till . Det står i propositionen att erfarenheterna från bland annat folkhögskolornas verksamhet inom ramen för gymnasieskolans individuella program är goda. Regeringen bedömer att behoven av insatser från folkbildningens sida inom området sannolikt kommer att öka. Då undrar jag: Tror Socialdemokraterna att det även i fortsättningen kommer att vara väldigt många som lämnar gymnasieskolan utan godkända betyg? behövs verkligen folkhögskolekurserna för att hjälpa upp och för dem som har misslyckats i gymnasieskolan. Det handlar just om att rädda dem som annars inte skulle komma in på högskolor och så vidare. Från alliansens och sida ser vi också att folkhögskolorna kommer att finnas i fortsättningen, men med den politik vi ska föra i grundskola och gymnasieskola kommer man att vara godkänd när man lämnar gymnasieskolan, eftersom vi lägger upp det med ett helt annat kriterium. Där vill vi se att folkhögskolorna återigen blir inriktade mot olika områden. Vi har under sett att det blir mer och mer av allmänna kurser därför att det är så många som behöver dem. Jag vill se mer av kurser som utbildar dramapedagoger, för att ta ett exempel. Jag funderar också hur ser på problemet att bredband inte blir utbyggt i hela landet. Övärld, glesbygd och så vidare har oerhörda problem . 86 i (s) replik: Jag börjar med frågan om IV-programmet och möjligheten för folkhögskolorna att driva den verksamheten. Jag tycker att det är jättebra att folkhögskolorna driver gymnasieutbildningar och blir aktiva inom IV-programmet.