prot · GT0968 · 2006-02-07 00:00:00 — kan då bestämma sig för att peka ut alla våra drygt 50 hamnar och säga att vår vilja är att alla hamnar ska vara möjliga när det gäller att ta emot fartyg i nöd. Rätt hamn får dock utses det inträffar en nödsituation så att ett fartyg som behöver gå in i en hamn också kommer till den hamn som är mest lämpad att ta emot det. Jag menar att de rutiner som finns för att bistå ett fartyg fungerar. vet vi vad vi ska göra om ett fartyg hamnar i nöd för att få anvisning till en skyddad plats. Det är Sjöräddningscentralen i som har utsetts att vara kommunikationscentral för fartyg i nöd. Ett aktuellt exempel på att detta också fungerar är det jag nämnde i mitt interpellationssvar, nämligen olyckan med Nautica. Där hade snabbt en inspektör ombord på fartyget vilken sedan tillsammans med rederiet gjorde stabilitetsberäkningar av fartyget, och man kom gemensamt fram till vilken hamn som var lämplig att gå in i för att söka skydd. Man blev väldigt snabbt överens om att hamn var den mest lämpliga. Jag menar att säkerheten blir som bäst om vi kan ta beslut om vilken hamn som måste ta emot ett fartyg. Jag vill inte hamna i ett läge där vi pekar ut ett antal hamnar och där de andra hamnarna sedan kan säga: Vi behöver inte. Det är klart att det alltid är en risk att ta emot ett fartyg som är i nöd. Om det arbete som pågår i kommissionen landar i att alla medlemsstater måste peka ut hamnar som är beredda att ta emot fartyg i nöd kommer självklart också att göra det. Jag vill aldrig ha lägre ambitioner än dem vi är överens om i EU eller IMO. Jag tycker att ska ha högre ambitioner. 11 (): Detta var en signal från ministern till kustbefolkning, näringsidkare på och dem som lever och verkar vid kusten. Vi börjar tala om andra länders skyldigheter och plikter när vi var sist med att lämna in handlingarna till det direktiv vi nu diskuterar och ännu inte har uppfyllt detta. Jag tycker att vi ska göra det vi kan, som andra har gjort. och har utsett nödhamnar och undanröjt juridiska problem. Gör då alla hamnar möjliga, säger ministern. Då har jag en direkt fråga. Ministern har fått samma svar som det som kom , , från och det ligger nu på ministerns bord där man ger konkreta förslag till lösningar så att det ska bli möjligt att göra alla hamnar möjliga, nämligen att det under rubriken i annans rätt i 6 kap. lagen om skydd mot olyckor införs en ny paragraf med innehåll som gör det möjligt att den myndighets räddningsledare som har inlett en räddningsinsats utan hinder av vad som är föreskrivet av ansvar för räddningstjänst får fullfölja den. Detsamma föreslås i den lag som handlar om åtgärder mot förorening från fartyg vad gäller möjlighet att i vilken hamn som helst genomföra dessa åtgärder. Jag vädjar till ministern att säga att detta nu kommer att göras. Det är samma svar som och lämnade . Sedan är det ju inte så enkelt. Det råder hemskt många oklarheter hos kommunerna om vad som är en hamn och vad som inte är en hamn. När ett sådant här fartyg ska dras till kust är det inte bara att lägga det i någon skyddad vik, utan det behöver tillgång till kranar, hamnanläggningar och så vidare. Jag tycker att det är ett fattigdomsbevis att säga till andra länder vad de ska göra och inte själv redovisa att vi ska göra detta. Vi är sist i raden, men vi kommer att göra det. Jag hoppas alltså på ett positivt svar vad gäller dessa förslag från och . 12 (): Det är gott och väl att är aktivt när det gäller hamnstatskontrollen och farligt avfall. Det är frågor som vi har tagit upp och varit pådrivande i , och där vi är eniga. Statsrådet säger i sitt svar hon absolut inte vill att ska ha lägre ambitioner än andra EU-länder. Faktum kvarstår dock, enligt de uppgifter vi har fått från , att är det enda land i som inte har pekat ut nödhamnar. Då tycker jag att det vore smart att göra ett arbete där man åtminstone pekar ut olika alternativ där det är färdigberett och där det finns alternativa lösningar men där nödhamnar är benämnda och utpekade. Och gäller det inte bara vanliga byggda hamnar, utan det kan också vara naturliga hamnar trots allt som lämpar sig för att reda ut ett haveri eller en olycka och se till att få fartyget på rätt köl igen. Jag hoppas att regeringen och infrastrukturministern också ska komma på rätt köl i den här frågan och se till att vi, liksom de flesta andra länder, har utpekade nödhamnar så att räddningsinsatser kan göras snabbt, effektivt och med stor säkerhet på var de ger bäst resultat. 13 Statsrådet (): Jag tror inte att vare sig eller kan hitta något exempel där dagens system inte har fungerat, tvärtom. När olyckor har hänt runt , men också på internationellt eller danskt vatten, har varit oerhört aktivt och ringt och bett om att få hjälpa till. Ni kan inte heller hitta exempel på något område där vi är passiva i dessa sjösäkerhetsfrågor. Tvärtom var det tack vare hårda arbete som vi till exempel fick in kravet på isklassning av de fartyg som ska gå i de nordliga vattnen. Vi driver nu frågan om PSSA i . leder den tjänstemannagrupp med länder runtomkring som förtydligar och konkretiserar det arbetet. Vi är också oerhört aktiva i det tredje sjösäkerhetspaketet när detta nu utformas. började rådet sin behandling av sjötrafikövervakningsdirektivet . Jag har ingen ambition att bryta mot detta direktiv. Jag tycker att vi har varit offensiva och sagt att vi ska ha en beredskap att i varje läge kunna skicka fartyg till den närmaste hamn som har kapacitet att ta emot eventuella fartyg som hamnar i nöd. Jag vill inte att vi ska ha A- och B-hamnar i när det gäller säkerhetsaspekten. Sedan är det naturligtvis så att alla fartyg aldrig kommer att kunna gå in i alla hamnar. Om vi kommer fram till att förändringar av den artikel som gäller innebär att alla länder ska peka ut namnet på de hamnar som ska ha denna beredskap kommer också att göra det. Men krävs inte det i artikeln. Ingen kan gå med en osäkerhet inför det faktum att tar detta på oerhört stort allvar. Vi vill inte se fler olyckor, typ Prestige. Men vi vill se resultatet att när det händer någonting till havs finns det en beredskap att ta hand om det fartyget snabbt och se till att det kommer in i en skyddad hamn, precis som med Nautica. Det kommer vi att arbeta lika hårt för . 14 (): Det är planering för det som inte har hänt som är viktigt. Beredskapen diskuteras på andra ställen i detta hus, och jag blir orolig av det svar jag har fått. Det enda som är säkert är att vi inte lever upp till kraven i EU-direktivet som skulle ha varit infört vad gäller nödhamnar. Det finns inte utpekade nödhamnar dit ett skadat fartyg ska föras. Och i en nödsituation skulle vi kunna hamna i samma situation som med Prestige, med svart kust som följd. Kommer att medverka till att får ett fungerande, juridiskt säkert system av nödhamnar som både och vädjar om? Frågan kvarstår fortfarande. Jag hör vad säger men jag får inte svar på den. Jag uppmanar regeringen att lösa den här frågan omgående. 15 Statsrådet (): När direktiven kräver att vi pekar ut ansvariga hamnar kommer att göra det. Fram till dess kommer vi att ha lika höga krav och ambitioner på alla hamnar. Det kommer inte att ske att Sjöräddningscentralen i förvägrar ett fartyg som Prestige att komma in i en svensk hamn. Vi har högre profil än så med vårt sjösäkerhetsarbete. Vi vet att vårt gemensamma hav inte blir säkrare än vad varje enskilt medlemsland är berett att arbeta för. Vi kommer att arbeta hårt för ökad sjösäkerhet. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2005/06:218 om regeringens rovdjurspolitik 16 Jordbruksminister (): har frågat mig på vilket sätt jag kommer att vidta åtgärder för att få en trovärdig och folkligt förankrad rovdjurspolitik. Låt mig först erinra om att efter förslag i propositionen om en sammanhållen rovdjurspolitik i stor enighet beslutade om en ny rovdjurspolitik. Det övergripande målet är att ska ta ansvar för att björn, järv, lo, varg och kungsörn finns i så stort antal att de långsiktigt finns kvar i den svenska faunan och kan sprida sig till sina naturliga utbredningsområden. För varg och järv fastställdes etappmål medan det för övriga arter fastställdes miniminivåer. Jag är helt ense med om att den förda rovdjurspolitiken måste vara både trovärdig och folkligt förankrad. För mig som jordbruksminister är det dessutom en viktig uppgift att se till att de som lever på landsbygden och som driver verksamhet där ska kunna göra det med goda förutsättningar. Alla människor ska kunna känna sig trygga där de bor och i våra skogar och marker. Rovdjurspolitiken ska, utan att äventyra det långsiktiga bevarandet av våra rovdjur, utformas med respekt för detta. Hänsyn måste alltså tas såväl till tamdjursägare och jägare som till bevarandet av de rovdjursarter som förekommer i . I riksdagsbeslutet om en sammanhållen rovdjurspolitik anges att en utvärdering av respektive art ska genomföras när etappmålen uppnåtts. Etappmålet för varg är inte uppnått men kan vara det inom något eller . Regeringen anser därför att det finns skäl att redan nu påbörja ett arbete med en utvärdering av effekterna. Regeringen anser också att det finns skäl för att även de övriga stora rovdjuren utvärderas på ett motsvarande sätt. Mot den bakgrunden beslutade regeringen om direktiv för en sådan utredning och beslutade att ge uppdraget till . Jag vill särskilt peka på att utredaren ska redovisa hur problem och konflikter hanteras och hur de förändrats, föreslå vidareutvecklade former för samverkan mellan olika intressenter och för ökat regionalt och lokalt inflytande. Av mycket stor vikt är också att utredarens arbete ska ske i samråd med berörda intressenter för att han ska kunna presentera förslag som vuxit fram i dialog med intressenterna. Uppdraget ska redovisas . När uppdraget redovisats kommer det att gå ut på en bred remiss. För människor i områden som särskilt berörs av rovdjursförekomst, liksom för andra medborgare som är engagerade i rovdjursfrågor, kommer det därför att finnas goda möjligheter att både bli informerade om och att kunna delta i diskussioner om utformningen av den framtida rovdjurspolitiken. Regeringen beslutade för en månad sedan även om en ändring i 28 § jaktförordningen (1987:905) och införande av en ny paragraf i förordningen. Ändringen innebär att ett rovdjur får dödas för att skydda ett tamdjur om rovdjuret befinner sig inom inhägnat område avsett för skötsel av tamdjuret, om det finns skälig anledning att befara att rovdjuret där angriper tamdjur och det inte går att avvärja det befarade angreppet genom att skrämma bort rovdjuret eller på annat lämpligt sätt. En ny 36 a § införs i förordningen vilken anger att man inte får flytta på ett dödat rovdjur utan medgivande av polismyndigheten. Det är naturligtvis för att få en rimlig rättssäkerhet. fortsätter arbetet för att hitta ett sätt att förbättra skyddet även för hundar och fäbodbrukets djur när det gäller angrepp av rovdjur. Den nu genomförda ändringen av 28 § jaktförordningen och direktiven om en utredning om effekterna av rovdjursstammarnas utveckling innebär ytterligare ett steg mot en rovdjurspolitik som ger en god grund för en långsiktig förvaltning av rovdjursstammarna som är väl förankrad hos hela befolkningen. 17 (): Tack så mycket för svaret, jordbruksministern. Jag tycker faktiskt att det är väldigt innehållsrikt. Jag måste erkänna att det nu börjar gå åt rätt håll. Vi har ju diskuterat den här frågan . Det har varit många och långa debatter i kammaren om just rovdjurspolitiken. Jag förstår nästan att tålamodet börjar tryta hos jordbruksministern. Men det visar ändå att det har haft effekt, för jag tycker som sagt att det börjar gå åt rätt håll. Men det som är lite oroväckande och som är anledning till att jag har valt att ställa den här interpellationen är att jag fortfarande känner och att folket fortfarande känner att regeringens rovdjurspolitik inte är trovärdig och inte folkligt förankrad. Den ska bli det, sägs det. Det hoppas jag verkligen. Det finns inte någon folklig acceptans för att man inte ska få lov att skydda sina tamdjur mot rovdjursangrepp. Jag är också glad att ministern i svaret tar upp just betydelsen för människor som lever och bor på landsbygden, alla de småföretagare som är absolut beroende av att kunna ha djur. Man har ju djur som levebröd. Man har kor, man har kalvar, man har får och så vidare. Då måste man också få skydda sina tamdjur. Det finns inte heller någon folklig förankring som accepterar att den man som sköt en varg just för att skydda tamdjuren nu ska avtjäna sitt fängelsestraff. Det är för mig en gåta att regeringen inte går till och ändrar lagen så att det blir fullt tillåtet att jaga varg både inom och utanför hägn när det gäller att skydda sina tamdjur. Det är återigen en småföretagarfråga. Det är en viktig fråga för landsbygden att få skydda sina tamdjur. Anledningen till att jag skrev den här interpellationen var också att det fanns ett dubbeltydigt budskap som företrädare för Socialdemokraterna gick ut med i pressen. Man slog ordentligt på stora trumman och basunerade ut att nu ändrar regeringen den riksbekanta § 28 i förordningen och tillåter jakt inom inhägnat område. Så långt var allt gott och väl. Men sedan kommer det paradoxala. Man ska kunna bevisa att man har skrämt vargen. Jag har frågat jordbruksministern förr och jag ställer om den frågan: Hur ska man kunna skrämma en varg, ett rovdjur som i sin instinkt har att hoppa på djur som den vill ta. Hur ska man kunna skrämma en varg? Varför ska man ha den passusen? Jag skulle vilja att man tar bort den passusen, för det står faktiskt skrivet i stjärnorna hur man gör när man ska skrämma ett rovdjur som har som instinkt att döda andra djur. Det är deras natur. Så hur ska man göra, ministern? I samma tidning som bland annat jordbruksministern hade skrivit under i att man nu skulle ändra § 28 hade den man som är dömd till fängelse uttalat sig. Han var minst sagt skeptisk till regeringens goda vilja att verkligen ändra jaktförordningen till fromma för djurägarna. Han skrev att förslaget kändes som ett försök att blidka folket. Det skulle vara befriande om ministern kunde säga att hon tar bort den här passusen om skrämselåtgärder, för då tar hon verkligen ett steg till för att få rovdjurspolitiken att bli lite mer folkligt förankrad. har ju den här mannen bett om nåd, och jag tänker egentligen inte lägga mig i den debatten även om jag naturligtvis tycker att han ska få nåd. Jag pratade också med den andra person som är dömd för att vara lagolydig. Han säger att han inte vill begära nåd. Han kan inte se vad han ska begära nåd för. Han tycker inte att han har gjort något fel. Han har bara skyddat djuren, som han har rätt att skydda och som han också bör handla varsamt med. 18 (): Så var det dags igen. Det är tredje gången som jag ansluter mig till en interpellationsdebatt om rovdjurspolitik, och än en gång är det vargen som vi ska diskutera. Vi har varit många som har försökt att övertyga ministern i detta ärende. Jag tror att hon har lyssnat till viss del, men ännu återstår det en del saker som måste sägas eller upprepas. Ministern talar gärna om betydelsen av öppna landskap och betande mular. Det låter kanske bara som fagert tal för lantbrukarparet i norra . Om inte lantbrukarna har rätt att skydda sina djur i alla lägen, om lantbrukarna fruktar att vargen ska skada familjemedlemmen hunden, om lantbrukarna innerst inne tänker att visserligen har inte vargen gett sig på människor , men kanske ändå då har dessa lantbrukare anledning att fundera över om det är lönt att hålla beteshagarna öppna. För det är en omöjlighet att se till djuren dygnet runt. Jag tror att det är flera lantbrukare i glesbygderna i och som upplever situationen på det här beskrivna sättet. Jägarna i dessa landskap, och jägarna i , undrar också: Var har viltet tagit vägen? Deras stora fritidsintresse har rubbats av vargens härjningar. Finns det då inte utrymme för varg i ? Jo, förstås, men inte i det antal som vi har . Vargen får finnas, men inte i närhet av tamdjur. I den första vargdebatt som jag deltog i lanserade jag tanken att man skulle kunna ha två jättelika hägn där vargar kunde finnas. Det är flera som har skrattat åt den tanken och också tänkt: Vad skulle det kosta? Är det djurvänligt? Men vad kostar vargen ? Jag tänker på tamdjurs lidande, landsbygdsbefolkningens rädsla, uteblivna jaktupplevelser, kostnader för vargspanare och vargforskare. Byggandet av ett varghägn eller två skulle också innebära arbetstillfällen för landsbygden. Jag tror därför att detta mitt förslag, som många har skrattat åt, ändå har ett visst stöd från dem som lever i vargens närhet. nämnde jag den utdragna utredningsprocess som tycks gälla för rovdjurspolitiken: beslut om utredning, remiss, betänkande och beslut. Jag såg framför mig . Men om vi nu förutsätter att utredningen blir klar , när menar då ministern att besluten ska kunna fattas? Så vill jag också upprepa en fråga som jag ställde och som jag inte fick något svar på. Hur ser jordbruksministern på möjligheterna att låta länsstyrelserna fatta beslut om skyddsjakt i stället för att som låta bestämma? Är det ändå inte rimligt att besluten ska fattas nära verkligheten och inte från en myndighet som finns långt borta? För oss i är det en hjärtefråga att besluten ska fattas på rätt nivå och så nära människorna som möjligt. 19 (): Som redan påpekats är det här en i raden av debatter om rovdjurspolitiken, och det är inte den sista. Det kommer att bli fler debatter tills regeringen tar situationen i de rovdjurstäta områdena på ett sådant allvar att tillräckliga förslag presenteras. Det här är ju ett tema med variationer, och allteftersom de folkliga protesterna växer letar sig lite nya meningar in i interpellationssvaren. Det skulle vara intressant att lägga upp dem i rad och se hur de har förändrats över tiden. har vi några nya förstående meningar om landsbygdsbefolkningen i det här svaret. Men det är ju otillräckliga åtgärder som kommer, och det inser regeringen själv, när det gäller förändringen av § 28 i jaktförordningen. Därför tillsätter man en utredning. Man kom inte längre , på grund av de inre konvulsionerna i regeringssamarbetet kan jag gissa, men möjligheterna för tamdjursägare att skydda sina djur ska utredas ytterligare. Det är en utredning som ska vara klar och som sedan, som det står i svaret, ska ut på bred remiss. Några ytterligare förändringar, förbättringar, lär alltså inte komma förrän en bit in på 2008 om man ska följa den takt som regeringen brukar ha. Då är det bättre att ta några av de förslag som oppositionen tydligt och klart har lagt fram och drivit här i . börjar ju kritiken också växa internt inom det socialdemokratiska partiet. ska man lugna den genom att tillsätta en jakt- och viltvårdsgrupp minsann, som förkunnas i , på , . Där ska jordbruksministern vara ordförande gratulerar! Hur man i den artikeln kan undvika att nämna län som ett av de mer vargtäta områdena kan jag inte förstå. Jordbruksministern tar upp § 28 i sitt svar. Då vill jag ställa en fråga utifrån uppgifter som jag har fått från en som har hjortar i hägn. Han har frågat om förändringarna i § 28 också gäller hjortar i hägn. Men si, det gör det inte. Är det inte rimligt, jordbruksministern, att man ska kunna skydda sina hjortar i hägn på samma sätt som man får skydda exempelvis får, lamm och kalvar? Det är den första frågan. Jag har också en annan fråga. Den gäller syftet med de förändringarna som aviserats i det fortsatta utredningsarbetet och som förkunnas på . Där går man ju ännu lite längre än i utredningsdirektiven till i syfte att lugna opinionen på landsbygden inför valet. Syftet med dessa förändringar är ju att ge bättre möjligheter än vad förändringarna i nuvarande § 28 ger för tamdjursägare att skydda sina djur mot rovdjursangrepp även utanför hägn, vid fäbodsbruk, och att skydda sina hundar. Som redan sagts här dömdes ju till sex månaders fängelse för att han gjort just detta, skyddat sina djur. har han ansökt hos regeringen om nåd. Då vill jag fråga regeringsledamoten om hon i regeringskretsen kommer att verka för att vederfars nåd. 20 Jordbruksminister (): Jag har redan gett uttryck för att regeringen vill ha en ansvarsfull rovdjurspolitik förankrad i hela befolkningen. För mig är det här med trygghet väldigt centralt, att man ska känna sig trygg där man bor, där man verkar, där man kanske har sitt jordbruksföretag, sitt småföretag. Det gäller också när man rör sig i skog och mark. Vi socialdemokrater lyssnar. Det är ju inte så att det är hugget i sten exakt hur man ska utforma sina system, hur man ska tillämpa sina system. Vi har ett mål för rovdjurspolitiken som vi vill uppnå. Vi måste då också ha legitimitet för rovdjurspolitiken. Det är på den punkten som jag lyssnar på alla dem som är berörda. Det är också det som har påverkat mig när jag har lagt fram förslag på åtgärder. Det är uppenbart att vi måste minska konflikterna för att kunna få den här förankringen för rovdjurspolitiken. måste vi vara varsamma med bevarandet. Det här är en balansgång. Det är ett svårt uppdrag. Det lägger ansvar på mig som minister att inte göra fel saker så att vi inte kan leva upp till de mål som har fastställt. Jag tycker att slår in öppna dörrar. Precis som säger har mycket gjorts . Jag kan upprepa det och därigenom svara på några av era frågor. träder en förändring av 28 § jaktförordningen i kraft. Det innebär att man får ökade möjligheter att försvara sina tamdjur inom hägn. var lite missnöjd med att man måste skrämma rovdjuret först. För mig är det alldeles naturligt. Det är också det som har framhållit. Det går att skrämma de här rovdjuren. Det går att skrämma varg. Jag kan redovisa ett arbete som en forskare just nu håller på med på forskningsstationen . Han arbetar på viltskadecentrum med att förebygga konflikter mellan rovdjur och människa. Ett av hans uppdrag är just att utveckla skrämselåtgärderna för att göra enskilda vargindivider skyggare. Det går, och vi håller på att utveckla metoder. Det känns alldeles naturligt att ha med det i lagstiftningen. Vi har tillsatt en rovdjursutredare som ska titta på ett brett spektrum av frågor för att kunna minska konflikterna. har på ett väldigt bra sätt, tycker jag, uttryckt hur han tänker jobba processinriktat. Han kommer inte bara att sitta på sin kammare och sedan lägga fram ett förslag . Han ska jobba med de här frågorna. Jag tycker att han har haft väldigt många kloka synpunkter. Han ska titta på organisation, förvaltning, genetik och ersättningar och han ska titta på hur man förebygger åtgärder. Jag känner att det också finns frågor som vi måste hantera i det kortare perspektivet. Därför har jag aviserat försök som går ut på att ge ett ökat regionalt inflytande inom de rovdjurstäta områdena. De försöken ska givetvis gå ut på att den som har en hund och är ute i skogen och den som bedriver fäboddrift ska känna att man kan ta ett större ansvar för sina tamdjur. Exakt hur det ska gå till är jag inte beredd att redovisa . Men det pågår ett skyndsamt arbete inom . Ett antal viktiga åtgärder har vidtagits. Skälet är att vi måste ha en rovdjurspolitik med legitimitet. Jag lyssnar på dem som bor i de närmast berörda områdena. 21 (): Det ska bli jättespännande att följa vilka förslag man kommer med för att skrämma vargen. Jag blev väldigt imponerad av vargen när den satt ute på ett gärde och var på väg in bland de små kalvarna. Jag var inte benägen att gå utanför bilen och försöka skrämma vargen, det måste jag säga. Den lommade i väg efter visst tutande, måste jag erkänna. I det svar som jag får hänvisar jordbruksministern till den proposition om en ny sammanhållen rovdjurspolitik och det betänkande som följde av den och som antogs av 2001. Vad ministern inte redovisar är att det i det betänkandet fanns en rad reservationer. Det var inte någon enig riksdag som stod bakom regeringen den gången heller. Det fanns redan då konkreta förslag, och just de synpunkter som vi debatterar nu fanns redan då.