prot · GT0960 · 2006-01-24 00:00:00 — Statsrådet har också rätt i sin beskrivning av att många familjer ordnar sitt vardagsliv så att de får mer tid med sina barn. Det visar ju att det faktiskt är så barnfamiljerna vill ha det. De vill ha mer tid med sina barn. De vill inte släppa arbetslivet, men de vill ha mer tid. De arrangerar detta trots, inte tack vare, regeringens arrangemang. Frågan kvarstår: Varför har inte regeringen rättat och packat sig efter majoritetsbeslut? 93 (): Det är intressant att lyssna. Det är ganska tydliga och avslöjande skillnader som kommer upp, precis som i tidigare debatter som vi har haft i det här ämnet i kammaren. Jag kommer från en bruksort i . Det är typisk mark där småfolket har hittat sina lösningar oavsett vad herrar överhet, eller för den delen damer överhet, har tyckt och tänkt. De kooperativa rörelserna och folkrörelserna var tidiga. Det var ett sätt att skaffa sig makt och inflytande över sitt eget liv, att inte bara vara utlämnad åt patron. besökte jag min grannkommun som också är en bruksort, precis som min kommun. I min grannkommun träffade jag ett undersköterskepar. Både mannen och kvinnan var undersköterskor. De slet och släpade med deltider och heltider ibland när kommunen behagade ge dem det. Det är en offentlig arbetsgivare. Det var inte helt lätt att få ihop arbetslivet med familj och barn. Tillsammans med många andra drog man i gång vad jag skulle vilja kalla för vår tids folkrörelse, en revolt mot den stelbenta, enahanda barnomsorgslösningen. Man gjorde en namninsamling, och antalet insamlade namn översteg de som krävs enligt kommunallagen, som den borgerliga regeringen med i spetsen genomförde , för att det ska finnas en möjlighet att ha en lokal folkomröstning. Den här folkomröstningen skulle då handla om mer valfrihet och mångfald i barnomsorgen. Innan bläcket i alla namn ens hade hunnit torka hade den socialdemokratiska kommunledningen givetvis sagt nej, precis som i vår andra grannort , där motsvarande namninsamling skedde. Det här belyser flera problem. Det finns ett demokratiskt underskott. Det är ett demokratiskt underskott där i synnerhet socialdemokratiska kommunledningar har en oerhörd benägenhet att alltid säga nej till lokala folkyttringar och lokala folkomröstningar. Det är ett problem och ett demokratiunderskott som jag har debatterat i den här kammaren med demokratiministrar som och till exempel. Det speglar en frustration hos de vanliga människorna över att inte få vara med, över att lämnas utanför och inte få chansen att påverka mer av sin vardag. Det är klart att när man adderar själva sakfrågan, att inte bli sedd när det gäller kravet på att få vara med och bestämma mer om barnomsorgslösningar och ha en större flexibilitet, blir det naturligtvis dubbelt så illa. Motståndet mot den lokala demokratiska yttringen, motståndet mot valfriheten för de vanliga småbarnsfamiljerna är ett dubbelt motstånd som kommer från en och samma kraft, socialdemokratin, där vill behålla makten för sig själv. Hon vill inte dela med sig. Och det är ett bekymmer, i all synnerhet när det innebär att tassar i grundlagens utkanter genom att inte utföra det har gett henne i uppdrag att göra. 94 Statsrådet (): Vi lever i samma verklighet men i lite olika kommuner och har lite olika nätverk. Jag hoppas att samtliga tre frågeställare är flitiga besökare i våra svenska förskolor och att ni också besöker många föräldrar. Det finns nämligen otroligt få föräldrar som känner igen sig i den mörka dystra bild som här förmedlas. Högt bullerljud, otroligt stora grupper och att barnen inte mår bra är en verklighet som jag tror att väldigt få känner igen. Jag tycker inte att det är ointressant att se vad Svenskt Kvalitetsindex pekar på när brukare får berätta om de är nöjda med sin verksamhet. Då kan man jämföra förskolan med polisen, räddningstjänsten, skolan eller annan offentlig verksamhet. har förskolan toppat eller legat tvåa. Jag säger detta därför att jag tycker att det är så intressant att aldrig egentligen talar om förskolan. säger här: Det är väl ingen nyhet att också vi står bakom mycket av det som statsrådet tidigare nämnde i sitt svar. Jag måste säga att för mig är det många nyheter. Att till exempel skulle vara för maxtaxan, att skulle vara för den nya läroplanen och skulle vara för det som ingick i maxtaxereformen, nämligen möjligheten för barn till arbetslösa och föräldralediga att få vara kvar i förskolans verksamhet, är en omsvängning som jag verkligen välkomnar. Men har definitivt inte varit drivande för att få de besluten till stånd och för att de reformerna ska bli genomförda. Det finns naturligtvis några saker att fundera över i den här debatten. En är definitionen av barnomsorg. Definitionen av barnomsorg är denna: en pedagogisk verksamhet med utbildad personal i eller enskild regi som tar emot grupp av inskrivna barn från flera familjer. Förskolan ingår numera i och utgör det första steget i samhällets samlade utbildningssystem för barn och ungdom. Det blir lite svårt att relatera det till det vårdnadsbidrag som åtminstone talar sig varma för att för få möjlighet att stanna hemma längre med sina barn. Det är snarare en otroligt ogenerös förlängning av föräldraförsäkringen. I stället för att tala om av tidigare inkomst talar man om . finns det tre debattörer från samma parti här som kanske skulle kunna hjälpas åt att utveckla några saker: Vilka är det som ska betala vårdnadsbidraget? Vem är det som lever på ? Det hänvisas ständigt till lokala folkomröstningar och de resultat de ger. Det talas om att det skulle vara lämpligt om de folkomröstningarna fick lite genomslag i den verkliga politiken så att man verkligen visade de människor som deltog att det fanns demokrati. Det håller jag med om. Det kanske också är så att de som tog initiativ till folkomröstningar skulle fundera på om de gäller frågor som den lokala nivån kan fatta beslut om. Eller vad är det mer för frågor vi ska rösta om i lokala folkomröstningar? Det är ju att föra människor bakom ljuset och lura dem att tro att de kan påverka en fråga som inte ligger inom den kommunala sfären. Det vore intressant om inte minst kunde reflektera lite över det tassande i lagens yttersta marker som han tidigare talade om när det gällde folkomröstningar i frågor som faktiskt inte tillhör den kommunala sfären. 95 (): Varför är det statsrådet som är bättre på att avgöra vad som passar för eller , som kanske är extra känsliga för att vistas i förskolemiljön? Varför får inte deras föräldrar möjlighet att ta hand om det själva? Hur kan det komma sig att en socialdemokratisk förskoleminister eller socialdemokratisk statsminister på ett bräde kan avgöra vad som är bäst för nästan en halv miljon barn? Frågan är: Vill svenska folket verkligen få det här skrivet på näsan? Vill man bli hunsad på det här viset? Jag tror inte det. Många minns nog ännu hur och hävdade att de som själva tar hand om sina barn inte gör en samhällsinsats. Det är ju precis tvärtom! Ekonomiskt finns det bara vinster för samhället med att införa ett vårdnadsbidrag. Låt mig kortfattat beskriva hur vi kristdemokrater vill ge makten tillbaka till människor i så att de kan utforma sitt liv som de vill. Det finns några enkla steg som kan ge föräldrar mer tid tillsammans med sina barn. I ett styrt av alliansen med ett starkt kristdemokratiskt inflytande kommer fler föräldrar att få mer tid med sina barn. En barndom går, som bekant, inte i repris. Därför vill vi, i motsats till statsrådet , ge föräldrar ekonomisk möjlighet att leva här och med sina barn. Vi vill efter föräldraförsäkringen ge föräldrarna barndagar som övergår i ett kommunalt vårdnadsbidrag på för tiden fram till dess att barnet börjar i sexårsverksamhet långt ifrån de som statsrådet var inne på. Du har inte alls hängt med i den här debatten. Jag vet inte var du har varit någonstans. Vi vill dessutom satsa på förskolan. Vi vill satsa på dagmammorna, som ni nu långsamt svälter ut. Vi vill behålla de öppna förskolorna. Kort sagt: Vi vill ge mer valfrihet och mer personlig makt mer av det som beslutat om. Allt är dessutom finansierat i vår budget. Min konkreta fråga till dig, , är: Varför är ni så rädda för att ens på prov låta några kommuner införa ett kommunalt vårdnadsbidrag? I debatten före den här använde socialminister den slogan som ni nu kör med : Alla ska med så enkelt är det! I det här fallet känns det som att ni menar: Alla ska med, alla ska göra likadant, alla ska stöpas i samma form så enkelt är det! Så tycks det vara för er. Men kom ihåg, statsrådet: barn är olika. Vilka är det som känner sina barn bäst? Naturligtvis är det föräldrarna. Vi kristdemokrater vill att det som man kan besluta vid köksbordet ska man också kunna besluta vid köksbordet. Det ska man inte bestämma på . Det är därför det är en så viktig fråga, en hjärtefråga, och det har det varit för oss , nämligen att ge den här makten tillbaka till föräldrarna och myndigförklara dem. Så enkelt är det! 96 (): blandar friskt i sitt svar: Vi ger en för dyster bild. Förskolan toppar förtroendemätningarna år det är det som är sanning, och det andra är inte sant. Och så rör hon in maxtaxan i det hela också, fast maxtaxan sade jag inte ett ord om. Jag sade att det var väldigt bra med barnomsorg, att det var bra med föräldraförsäkring och att det var bra med barnbidrag, och ändå blandar statsrådet in någonting helt annat, bara för att blanda bort korten när det gällde min huvudfråga angående varför regeringen inte följer beslut. På frågan vilken verklighetsbild som är sann är svaret naturligtvis att det är båda bilderna. Man måste så att säga vara både tondöv och blind och ha alla möjliga funktionshinder för att inte se att båda verkligheterna finns. Det finns de som lever i för stor stress, både som litet barn och som barnfamilj, och det finns en mängd föräldrar och barn som trivs och har det utomordentligt bra på dagis eller i annan barnomsorg. Men man måste kunna bejaka att båda bilderna finns och söka göra politik som passar så bra som möjligt för att vara så bra som möjligt för så många familjer och så många barn som möjligt. Därutöver frågar statsrådet efter politik. Den har redogjort för , så den behöver jag inte dra igen. Jag återkommer i stället till huvudfrågan: Varför följer regeringen inte beslut? Om detta finns inte en stavelse och inte en bisats i statsrådets svar. Det tycker jag är märkvärdigt. har ganska omfattande redovisat den opinion som skulle vilja ha andra lösningar, och regeringen avvisar detta. Det tycker jag är helt okej. Det är självklart att regeringen får stå för en annan politik än , och så får man i sedvanlig demokratisk ordning redovisa det inför valet. Detta är en minoritetsregering, men den agerar som om den var en majoritetsregering. Det tycker jag ensamt är ett skäl för att byta regering , eftersom den inte förstår att rätta sig efter de demokratiska spelreglerna. Det här är ett majoritetsbeslut som är fattat. När tänker regeringen följa det? 97 (): pratar om att besöka förskolor. Ja, , jag har besökt förskolor som förtroendevald olika förskolor. Och jag har lärt mig någonting. Det är att olika människor har olika verkligheter, och varje verklighet är rätt för den person som det handlar om. Förskolor kan vara olika. Grupper kan vara olika. Barn kan vara olika. Och det är därför som vi kristdemokrater kommer tillbaka till att det måste finnas en modell där alla ryms, där ingen lämnas efter och där ingen hålls tillbaka där det finns olika lösningar för olika barn och olika lösningar för olika familjer. Sedan tycker jag faktiskt att det är lite beklämmande att ältar siffror och ställer frågor som, vilket vi skulle se om vi tittade i protokollen, hon har fört fram i varenda debatt den här mandatperioden. Det vore väl bra om statsrådet såg till att uppdatera sig någorlunda i stället för att prata om siffror. Statsrådet pratar om skollagar. Det är lite magstarkt med tanke på att det är ett av regeringens absolut största misslyckanden under den här mandatperioden. Regeringen, Socialdemokraterna, klarar inte av att trots alla års beredning komma med en skollag. kallar sig förskoleminister. Ja, det är ju en signal i sig. Barn ryms inte, familjer ryms inte, mångfald ryms inte, utan alla ska in i en och samma form. efterfrågar genomslag för demokratin. Problemet är bara att Socialdemokraterna har hindrat demokratin när vi haft folkomröstningar. Om man bett om att få göra olika saker på försök observera ordet försök har Socialdemokraterna sagt nej. Det är problemet, och det är skillnaden oss emellan. Vi kristdemokrater vill inte ha eller eller någon annan socialdemokrat vid köksbordet. Vi vill flytta makt från detta hus och från till de vanliga människorna, till familjerna, för de vet i de allra flesta fall bäst. 98 Statsrådet (): Jag ska börja där slutade och säga att jag inte tror att föräldrar och familjer vet bäst. Jag tror att de alltid vet bäst. De har också möjlighet att själva bestämma hur de vill organisera sina liv, hur länge de vill vara hemma med sina barn. Vi och ni har i denna riksdag beslutat att man kan vara hemma med en ersättning på . Det är den modellen vi har valt. Om det sedan är så att tre kristdemokrater vill diskutera barn- och familjepolitik i stället för förskolepolitik går det bra att ställa frågan till det statsråd som är barn- och familjeminister. Jag är just förskoleminister eftersom förskolan är en mycket betydelsefull verksamhet för Socialdemokraterna. Den är det första steget i det organiserade och livslånga lärandet. Men den är ingen subvention. Det talas ibland om förskolan som en subvention, att en del får mer än andra och att det är så orättvist. Jag tycker inte att det är helt fel att dra parallellen och fråga sig varför en del äldre får subventionen äldrevård och hemtjänst. Varför får inte alla i stället pengar så att de kan köpa sig hemtjänst om de behöver det eller betala någon annan? Och om man inte har någon bil, varför betalar man för trafikkostnader och för våra vägar? Det är faktiskt inte irrelevant att göra dessa jämförelser. Vi har nämligen ett välfärdssystem som bygger på att var och en betalar efter förmåga, och sedan får var och en efter behov. Vi har byggt upp trygghetssystem och socialförsäkringssystem så att människor i olika skeden i livet ska kunna få en försäkring, en inkomst, efter inkomstbortfallsprincipen. Vi tror inte på grundtrygghetsmodellen, utan vi tror att det är inkomstbortfallsprincipen som ska gälla. Om den gäller fullt ut har alla förutsättningar att använda sig av systemet, som i det här fallet föräldraförsäkringen, och klara av arbetslöshet, sjukskrivning och annat. Sedan har vi verksamheter därför att vi i olika skeden i livet behöver dessa verksamheter. Det kan handla om sjukvård, om äldreomsorg, om förskola. Det handlar inte om att alla får en check er allianskollega brukar till exempel tala om en barnomsorgscheck på för att kunna köpa barnomsorg om man vill ha det, till exempel i form av förskola, eller stanna hemma och leva på dessa pengar. Vi förespråkar inte den modellen, men det är en modell som alliansen naturligtvis kan driva. Det är lite symtomatiskt att det är just tre kd-politiker som diskuterar uppdraget och tillkännagivandet från till regeringen. Det är nämligen inte helt tydligt. Det handlar om mångfald och valfrihet i barnomsorgen, och det finns en mångfald och det finns en valfrihet. Den har dessutom utökats. Vi har förlängt föräldraförsäkringen genom att höja både taket och lägstanivån i garantidagarna. I den förskoleproposition som presenterats beskriver vi regeringens bedömning, som handlar om att kommuner ska sträva efter att erbjuda familjedaghem när man så önskar och förskola om det är det man vill ha. Föräldrarna ska ha valfrihet inom de ramar som barnomsorg innebär. Men återigen: Det kanske är lite symtomatiskt att det är tre kristdemokrater som debatterar. Inte ens de partier som står bakom tillkännagivandet är ju överens om att det är ett vårdnadsbidrag man ska ha, utan större möjlighet att vara hemma med sina barn. Vi har mångfald och valfrihet i barnomsorgen, och den ska utvecklas. Det är viktigt att föräldrar är med och påverkar, men vi ska inte övergå till ett checksystem där man köper sig den form av barnomsorg, barnpassning, förskoleverksamhet som man vill ha. I stället har vi transfereringar, försäkringar, olika ersättningssystem, och sedan har vi verksamheter för dem som behöver det. Det är inga subventioner. 99 (): Ja, det är symtomatiskt att det är tre kristdemokrater som debatterar detta, för det är en hjärtefråga för oss att myndigförklara föräldrarna, att de ska få valfrihet. Är det egentligen inte ganska självklart, statsrådet , att det inte är en rättvis fördelning om vi har i form av gemensamt finansierade skattepengar och det ena barnet får en viss del av dessa pengar för omvårdnad medan det barn som är hemma, vars föräldrar väljer den omsorgsformen, får noll kronor? Det är orättvist och snett att det förhåller sig på det viset, och för oss är det en hjärtefråga att ändra på det. En partikamrat till statsrådet, forskaren , har i sin forskning om mer tid för barnen påpekat att det finns många barn som skulle må bäst av att dagisdebutera . Vissa barn är extra känsliga både för fysiska sjukdomar och för annat. finns inget av denna valfrihet. Han tar också upp att stressjukdomarna ökar, liksom utskrivningen av magsårsmediciner och antidepressiva medel. När det gäller tinnitus, som tog upp, säger av sjuåringarna att de haft problem, att det tjuter och ringer i öronen. var den siffran . har förskolegruppernas storlek ökat. Frågan är vilket ansvar statsrådet har för de barn som inte passar in, när det inte är bra för barnen att börja på dagis . När ska det bli valfrihet på det här området? 100 Statsrådet (): Vi har inte barnomsorgscheckar. Vi ska inte heller införa det. Förskolan är ingen subvention utan en verksamhet som finns för alla dem som behöver den och vill ha den. Den är det första steget på ett livslångt lärande. För att åstadkomma bättre kvalitet i förskolan har en hel förskoleproposition presenterats. Regeringen anslog och anslår för att kommunerna runtom i landet ska anställa mer personal för att därigenom kunna åstadkomma mindre barngrupper. En utbyggnad av förskolan kommer naturligtvis alla barn till del i form av bättre kvalitet. Inget barn ska gå i en förskola med bristfällig kvalitet, känna sig otrygg eller på annat sätt inte trivas . Det finns inte mer att säga i den här frågan än att det inte är någon diskussion om huruvida förskolan är en subvention. Det är en verksamhet för dem som behöver den. Även om något reviderat summan för vårdnadsbidraget kan vi konstatera att det inte direkt är inkomstbortfallsprincipen som råder när man får före skatt om det nu är den summan som gäller. Det handlar om en liten grupp som har möjlighet att använda sig av det. Föräldraförsäkringen är generös. Den ger alla möjlighet att vara hemma. Vi fortsätter att utveckla den genom att bygga ut, höja tak och golv både i garantidagarna och i ersättningen. Det är den modellen vi tänker välja, inte vårdnadsbidrag. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2005/06:191 om yrkesutbildning i en yrkeshögskola 101 Statsrådet (): har frågat mig vad jag avser att göra för att utveckla den eftergymnasiala yrkesutbildningen och den kvalificerade yrkesutbildningen, KY, på olika sätt, förbättra jämförbarheten mellan liknande utbildningar inom KY för ökad rättssäkerhet och om jag är beredd att införa en yrkeshögskola i . Den kvalificerade yrkesutbildningen är en bra utbildningsform som bör fortsätta att utvecklas. Den har vunnit ett gott gensvar hos både arbetsliv och de studerande. har i sin interpellation valt att jämföra dimensioneringen av den finska med KY i . Det är emellertid en jämförelse som knappast är relevant och som kanske bygger på en missuppfattning om utbildningsformernas uppbyggnad och syfte. I inleddes en större reform av den eftergymnasiala utbildningen, vilken innebar att i princip all utbildning över två- och treårig gymnasieskoleutbildning överfördes till högskolans område. I finns alltså yrkesutbildningar inom högskoleväsendet, vilkas motsvarighet i överfördes från olika institut och andra verksamhetsformer till den finska . Som några exempel kan nämnas socionomutbildningen, sjuksköterskeutbildningen, olika ingenjörsutbildningar och högre konst- och musikutbildningar. Yrkeshögskoleutbildningarna i är tre och ett halvt till långa, ibland längre. Den kvalificerade yrkesutbildningen i tillskapades emellertid för att tillgodose behovet av kortare, eftergymnasiala yrkesutbildningar, tydligt efterfrågade av arbetslivet. Dessa utbildningar kan vara ett till högst långa och syftar främst till att tillgodose kompetensbehov på kort och medellång sikt. Mot den här bakgrunden kan jag inte se att det är aktuellt att diskutera en modell med en separat yrkeshögskola. Den nuvarande högskolan och KY svarar mot olika behov och kompletterar varandra väl. Just det förhållandet att det ganska snabbt kan tillskapas utbildningar med ett innehåll som svarar mot branschers och yrkesområdens kunskaps- och kompetensbehov är en av KY:s största tillgångar. Utbildningarna ska också vid behov kunna ställas om eller avvecklas relativt snabbt. Utbildningsformen bygger på att det är arbetslivet som tar initiativen, och de enskilda utbildningarna kan byggas upp med olika profil. Min uppfattning är att detta på ett avgörande sätt bidrar till att yrkesutbildningar etableras som ger goda möjligheter till kvalificerat yrkesarbete efter examen. Jag är förvånad över att i sin interpellation polemiserar mot detta och faktiskt underkänner inte bara grunden för utbildningsformen KY utan också arbetslivets förmåga att bidra till att adekvata yrkesutbildningar utvecklas, liksom den enskildes förmåga att välja en utbildning som passar honom eller henne. En av frågorna som ställs i interpellationen handlar om hur jag ställer mig till att förbättra jämförbarheten mellan likartade utbildningar inom KY för ökad rättssäkerhet. Av framställning kan jag inte klart utläsa på vilket sätt det är problem med jämförbarheten mellan olika utbildningar inom KY eller på vilket sätt rättssäkerheten åsidosätts i dagens system. Utan att få ett förtydligande har jag svårt att svara på den frågan. Som jag sade inledningsvis är min uppfattning att KY bör fortsätta att utvecklas. Ett sådant utvecklingsbehov finns även i fråga om andra former av korta yrkesutbildningar. redovisades en kartläggning av de eftergymnasiala yrkesutbildningarna som genomförts inom dåvarande för regeringen. Jag vill gärna upplysa om att regeringen därefter i budgetpropositionen (prop. 2005/06:1) har anfört att en översyn av hur de kortare yrkesutbildningarna bör vara infogade i utbildningssystemet ska göras. Syftet är att utveckla strukturen inom det eftergymnasiala yrkesutbildningssystemet mot en större genomsynlighet och överblickbarhet. Beredningen av direktiv för denna översyn pågår inom . 102 (): Allra först vill jag tacka statsrådet för svaret på min interpellation. I ett samhälle där ingen lämnas efter och ingen hålls tillbaka är det viktigt att alla människor får chans till utbildning och jobb utifrån fallenhet och intresse. är det förstås nödvändigt att tillmötesgå företagens behov av kvalificerad arbetskraft. är ju bristen på kvalificerad, yrkeskunnig arbetskraft enligt småföretagen ett av de främsta hindren för tillväxt och nyanställningar, trots den massarbetslöshet som vi faktiskt har i vårt land. En orsak är att utbildningssystemet, som formats av Socialdemokraterna, är alltför likformat. Yrkesutbildningen är rejält styvmoderligt behandlad. Yrkeskunskap borde i sig ha hög status. Då är inte lösningen att pressa in alla i högskolan och ha en liten kvalificerad yrkesutbildning vid sidan om. I många andra länder , , , , , , ja, de flesta i vår del av världen finns system för högre yrkesutbildning, men inte i .