prot · GT09136 · 2006-06-07 00:00:00 — Jag vill inledningsvis framhålla att bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten är en prioriterad fråga för regeringen, och är och förblir en central del i den verksamheten. Vid arbetar bland annat poliser och åklagare som är specialiserade på ekobrottsbekämpning. Ekopoliser och ekoåklagare finns även utanför ansvarsområde. Bekämpningen av ekonomisk brottslighet ska prioriteras av såväl polis som åklagare. I de län där inte ansvarar för åklagarverksamheten samordnar myndigheten tillsammans med verksamheten som rör ekonomisk brottslighet. ska dessutom utveckla metoder för att effektivisera bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten. Förutsättningarna för ekobrottsbekämpningen i kan naturligtvis förbättras ytterligare. Regeringen beslutade därför att göra en översyn av . Utredaren ska göra en analys av uppgifter och organisation samt en utvärdering av de resultat som myndigheten har uppnått. Utifrån de bedömningarna ska utredaren ta ställning till om myndighetens verksamhet kan anses bedrivas i en ändamålsenlig struktur och organisation. När det gäller frågan i vilken organisatorisk form ekobrottsbekämpningen lämpligen bör bedrivas vill jag naturligtvis avvakta resultatet av den pågående översynen på området. De överväganden som görs inom ramen för översynen kommer att utgöra ett viktigt underlag för regeringens ställningstaganden beträffande den framtida ekobrottsbekämpningen. Jag kommer givetvis att följa utvecklingen på området för att kunna ta ställning till om det kan krävas några ytterligare åtgärder från min sida. 105 (): Ja, kampen mot brottsligheten är viktig. Det är en av de frågor som vi moderater sätter väldigt högt upp, om inte allra högst upp, på dagordningen, för i ett samhälle där många utsätts för brott, som är otryggt, spelar andra politiska frågor faktiskt mindre roll. Vi hörde att våldsbrotten har ökat i med , tror jag nämndes. Jag vet att i har våldet ökat . Men det är inte bara våldet som ökar i samhället. Tyvärr ökar också de ekonomiska brotten. har ekobrotten ökat i . uppgick brotten till mer än 15 000, och ökningen var nästan 5 000 brott. Den största delen av dessa brott är skattebrott och bokföringsbrott, som utgör av anmälningarna. Men det finns många faktorer som tyder på att ekobrotten har stora mörkertal. Brottsligheten sätter inga omedelbara spår som går att upptäcka för en utomstående. De inblandade är väldigt måna om att dölja brottsligheten. Och brottsoffret är ofta det allmänna, det vill säga vi, staten, samhället och dess invånare. vet man inte ens om att man är utsatt för ekonomisk brottslighet. Vissa är också obenägna att anmäla. Olika beräkningar av den faktiska ekobrottsligheten som har gjort pekar på att vinningen är mer än . har beräknat de svarta inkomsterna till mer än 130 miljarder. Och säger i en analys att det finns en oerhört stor andel kontanta medel, sedlar, i omlopp i . Det är en onaturligt hög andel i förhållande till våra grannländer. Att använda kontanter i stället för kort är en vanlig metod för att tvätta pengar som man har fått genom olagliga aktioner. SCB beräknar att hushållens svarta inkomster uppgår till av bruttonationalprodukten. Så det är ett stort problem med ekobrottslighet i . Det är ett stort bekymmer också att väldigt många svenskar har en ganska tillåtande attityd till att använda svart arbetskraft. frågade medborgarna, och då uppgav var tredje att de hade köpt svarta arbetstjänster till en medelkostnad på . Skälet till att man använder svart arbetskraft säger man är att det är väldigt många andra som fuskar och att skatterna är väldigt höga. Sammanfattningsvis kan man säga att det är ett stort bekymmer med ekobrott i , både i mindre skala och i mer organiserad form. Det finns också tydliga kopplingar till den grova organiserade brottsligheten. Det kan handla om vapenhantering, narkotika och annan brottslighet. finns det i en myndighet, , som har jobbat och jobbar på ett väldigt bra sätt i vissa delar av för att bekämpa ekobrotten. Det är då en ganska viktig fråga att ställa till justitieministern varför har sin verksamhet begränsad bara till de stora städerna , och . Jag tror nämligen att om man kunde sprida sätt att arbeta gränsöverskridande med åklagare, poliser, revisorer tillsammans under samma tak, skulle slagkraften mot ekobrottslingarna och deras öka. Det är viktigt för människor i hela , både de som är misstänkta och de som är målsägare liksom staten, att de här brotten utreds mer effektivt än vad som görs . Avslutningsvis vill jag säga att jag inte har några andra synpunkter än att ekoåklagarna gör ett väldigt bra jobb även i andra delar av . Problemet är inte ekoåklagarnas arbete. Problemet är polisens bristande resurser på orter där EBM inte har någon verksamhet. Min fråga till justitieministern är alltså: Hur ser justitieministern på att man utreder de här brotten på olika sätt i ? Är det en bra ordning att man har olika organisationsmodeller? (Justitieminister (): Jag har ingen kommentar. Det är under utredning.) Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på interpellation 2005/06:421 om användning av den särskilda beredskapspolisen 106 Justitieminister (): har frågat mig vilka initiativ jag avser att vidta för att den särskilda beredskapspolisen ska komma till användning. Samhällets krishanteringsförmåga skapas med utgångspunkt i de åtgärder som vidtas i den normala verksamheten. I vissa fall kan det emellertid bli nödvändigt att använda sig av förstärkningsresurser. Regeringen anser att den särskilda beredskapspolisen utgör en viktig sådan resurs. Beredskapspoliser som ingått särskilt avtal kan kallas in vid och inför särskilt svåra och påfrestande situationer från ordnings- och säkerhetssynpunkt. Regeringen har givit tillstånd att använda den särskilda beredskapspolisen . gav jag en särskild utredare i uppdrag att biträda departementet med att utreda frågan om en utökad användning av den särskilda beredskapspolisen. Uppdraget har redovisats och utredaren har föreslagit att nuvarande bestämmelser ändras på så sätt att ges rätten att i fredstid kalla in den särskilda beredskapspolisen. Utredaren har vidare föreslagit en ändring i förordningen om beredskapspolisen som innebär ett vidare användningsområde för den särskilda beredskapspolisen. Regeringen har i propositionen Samverkan vid kris för ett säkrare samhälle framfört att det finns ett behov av att kunna förstärka den ordinarie polisen vid kriser samt att nuvarande system för beredskapspolisen behöver reformeras. På pågår ett beredningsarbete i frågan. Jag vill inte föregripa denna beredning men jag är givetvis lika intresserad som av att samhällets resurser utnyttjas fullt ut. Jag är därför beredd att vidta de åtgärder som krävs för att förstärka den särskilda beredskapspolisens förutsättningar att även fortsättningsvis vara en viktig resurs i samhällets krishanteringsförmåga. 107 (m): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret på frågan. Bakgrunden till min fråga vad justitieministern avser att göra för att den särskilda beredskapspolisen ska kunna komma till användning är att det förefaller ganska märkligt att vi har en resurs i som väldigt sällan kommer till användning. Det gäller i synnerhet som polisens resurser då och inte räcker till för alla de uppgifter som är angelägna. Därför har beslutat om vissa utökade möjligheter för polisen att begära stöd från försvaret vid terrorismbekämpning. Men det finns ju också andra mindre allvarliga, men nog så resurskrävande situationer där man ställer sig frågan om det finns resurser som skulle kunna användas för att komplettera polisens insatser. Det kan gälla större olyckor, naturkatastrofer, kanske epidemier. I det sammanhanget är det märkligt att den särskilda beredskapspolisen inte används särskilt ofta. Det finns 1 500 beredskapspoliser i i avdelningar spridda över nästan hela landet. De har grundutbildning och ofta kompletterande utbildning och leds av erfarna yrkespoliser med ledarskapsutbildning. Det är också en motiverad grupp människor som man har rekryterat till beredskapspolisen. Det ställs höga krav för att komma i fråga för den utbildningen. Det är krav motsvarande dem som vi har när man ska göra FN-tjänst eller ingå i utlandsstyrkan. Dessa motiverade och engagerade människor kan och vill göra en insats. De ställer sig naturligtvis frågan: Hur kan samhället satsa 20, på utrustning och utbildning för oss när man aldrig någonsin använder vår kompetens? Orsaken till att man inte använder beredskapspolisen torde vara att det krävs att respektive polismyndighet har ett särskilt avtal och att det krävs beslut av regeringen i varje enskilt fall. Det är ganska omständligt om polisen ska använda den särskilda beredskapspolisen. Man borde fundera på att göra något åt det, tycker jag. Det finns ett intresse hos att i vissa situationer kunna använda den här specialkompetensen och på det sättet avlasta polisorganisationen uppgifter som skulle kunna hanteras av beredskapspolisen. Det är naturligtvis väldigt bra att justitieministern har låtit en utredare analysera frågorna kring detta. Det är en ganska kontroversiell fråga. Utredningen har kommit och ministern hänvisar till att frågan bereds på . Jag är nyfiken och min fråga är: Har ministern själv någon uppfattning om detta? Vore det bra om på ett lite enklare sätt kunde ta användning av beredskapspoliserna? Vilket besked vill ministern ge beredskapspoliser runtom i som gärna skulle ställa upp och som har sett händelse efter händelse utan att de någonsin blivit ianspråktagna? Beredskapspoliser skriver till oss riksdagsledamöter: När man behöver extra resurser ropar man på militären. Men vi då? Varför kommer vi aldrig i fråga? Det är en fråga man kan ställa sig. Jag tror att vi måste bli bättre på att ta till oss engagerade människor som skaffar sig en utbildning för olika insatser. Här har vi en sådan grupp som vi har organiserat och som borde komma till användning. När kan man bedöma att ministern och inte bara departementet har berett frågan färdigt? Har justitieministern själv någon uppfattning om om det vore bra att använda dessa 1 500 engagerade och hyfsat välutbildade personerna när vi har problem att få resurserna att räcka till för polisen? 108 Justitieminister (): För en gångs skull ska jag hålla med om det mesta hon sade. Däremot kanske jag inte kan ge exakt de svar som vill ha av den anledningen att frågan bereds. Det är inga enkla avgränsningar. Jag kan säga att jag är allmänt positiv till att beredskapspolisen ska kunna användas i mycket större utsträckning än . Det finns svåra gränsdragningar. I vilka situationer? Ska man få använda vapen? Vem ska besluta? Ska regeringen involveras och fatta beslut? De frågorna återstår. Det är inga lätta uppgifter. Därför arbetar tjänstemän på tillsammans med RPS, polisfacket och andra intressenter med den frågan. Jag tänker inte forcera fram ett svar. Under det här året kommer det att fattas ett definitivt beslut med alla de här svåra avgränsningarna. Eftersom vi nu diskuterar frågan, vill jag säga: Svaret är ja. Det som säger låter fullt rimligt och logiskt. Av den anledningen tog jag det här initiativet. Jag ber att få återkomma när jag har exakt besked. Det är inte jag personligen som avgör detta. Det här arbetet måste få fortgå. Det kommer alltså snart ett besked. 109 (m): Eftersom det här är en av de sista debatterna är det väldigt roligt att kunna vara glad över ett svar. Det är bra att justitieministern så tydligt ger besked om att vi ska försöka använda den här resursen bättre än . Jag vill bara skicka med den enkla synpunkten att jag naturligtvis vet att det finns många svåra avvägningar i hanteringen av detta. Det finns också många intressenter. Det finns en rädsla från inte minst polisfacket att vi skulle använda korttidsutbildad personal och att det skulle vara något slags konkurrens med etablerade poliser. Det är ju inte det det är fråga om. Det är väldigt viktigt att se detta utifrån ett samhällsperspektiv där vi vill kunna använda olika kompetenser på ett bra sätt. Vi har motsvarande diskussion i en helt annan fråga i där polismästaren driver och jobbar med ett försök med volontärer. Där finns det också från mitt parti frågor om detta är lämpligt och vad dessa människor ska göra. Jag tror att det är rätt hållning att använda mer än en typ av resurs eller organisation och se det hela som en helhet. Jag tror att , om man har rätt regelverk, skulle kunna klara att fatta kloka beslut om när den här specialgruppen, beredskapspolisen, skulle vara en resursförstärkning som man kan använda på ett klokt sätt till allmänhetens fromma. Tack för beskedet. Jag tror att många beredskapspoliser ser fram emot ställningstagandena när de kommer. Överläggningen var härmed avslutad. 21 § Svar på interpellation 2005/06:427 om anstalten långsiktiga inriktning 110 Justitieminister (): har frågat mig vilken långsiktig inriktning för anstalten som jag avser att verka för och om några åtgärder krävs med avseende på säkerheten. Regeringen gav ett uppdrag till Kriminalvården där riktlinjer för den fortsatta platsutbyggnaden fastställdes. Nyckelord i uppdraget var att de nya platserna skulle kunna användas flexibelt både vad gäller säkerhet och beläggning, att man ska ha färre och större enheter samt att en fortsatt utveckling av system med självförvaltning ska beaktas. är en öppen anstalt, där de intagna medverkar i driften av anstalten. Klienterna placeras på utifrån en bedömning av risk och behov. I det sammanhanget är det viktigt att man har en organisation som är flexibel och att man har anstalter som kan anpassas till det existerande klientbehovet. De intagna på är elektroniskt övervakade genom att de bär fotboja. Ett av de primära målen med utnyttjande av elektronisk övervakning på anstalten var att stärka säkerheten. Efter den elektroniska övervakningens introduktion har endast en rymning från anstalten registrerats. har varit öppen och är en försöksverksamhet. Om man bedömer att det finns behov av det, går det naturligtvis att göra anpassningar av inriktning. Det är Kriminalvården som beslutar om den typen av frågor. Jag har fullt förtroende för att Kriminalvården gör de rätta bedömningarna utifrån de krav som ställs på en väl fungerande verksamhet, en god säkerhet och ett effektivt resursutnyttjande. 111 (): Anstalten är mest öppna anstalt. Man ska ha de personer som är minst belastade intagna, med korta straff och inga behandlingsbehov. Anstalten borde kunna vara ett skyltfönster i fråga om hur kriminalvården ser ut när den fungerar som bäst. Ministern säger att regeringen gav ett uppdrag om platsutbyggnad där nyckelordet varit flexibilitet. Han tar inte på sig något ansvar för inriktningen av anstalten . För mig låter det märkligt att varken ministern eller det socialdemokratiska partiet har något inflytande över kriminalvården och anstalternas utformning, i stora drag åtminstone. I värsta fall är detta ett sätt att komma undan det faktum att det med Socialdemokraternas stöd byggdes en grupp klienter som var så liten att man har tvingats ändra kriterierna för vilka som får tas in för att kunna hålla budget någotsånär men att man inte har funderat över vad detta betyder för inriktningen på och innehållet i anstaltsvistelsen. är ett femårigt försöksprojekt. Eftersom förutsättningarna förändrats i grunden finns det behov av att redan nu utvärdera och fundera över om man ska gå vidare precis på samma sätt som man sade från starten. När jag säger att förutsättningarna har förändrats tänker jag på att man har tvingats ta emot betydligt svårare intagna än vad som var meningen från början. finns där också missbrukare och psykiskt sjuka, trots att dessa grupper inte uppfyller de kriterier som ställts upp när det gäller de intagna. Detta innebär nya krav på säkerhet och behandling. I min interpellation frågar jag om ministern anser att säkerheten är tillräcklig med tanke på de intagna. Han nämner att man har infört fotboja. Efter detta har de intagna inte varit rymningsbenägna, och det är bra. Men min fråga handlar om att det har kommit ett nytt och svårare klientel efter det att bojan infördes och som ställer nya krav på säkerhet både gentemot allmänheten och inne på anstalten. Jag konstaterar att jag inte får något svar på om det har gjorts några justeringar utifrån detta. Jag skulle också ha velat ställa en fråga om behovet av behandling på anstalten. finns det ingen behandling alls. De som är missbrukare och lider av psykisk sjukdom kan inte ingå i den ordinarie verksamheten, och de behöver behandling. Det behövs också viss behandling för många av de intagna, även om det inte syns så tydligt. Ministern hänvisar till att myndigheten får ta ansvar för situationen på anstalten. Eftersom ministern gärna talar om hur han är med och bygger säkerhetsanstalter, vill jag också påminna om att han har varit med och godkänt den mest öppna anstalten med en inriktning som har förändrats utan att någon riktigt håller i rodret. Anstaltens ledning har uttalat i medierna att en ytterligare ökning av svårhanterade personer innebär att anstaltens inriktning inte kan upprätthållas. Om ministern inte vill presentera någon vision för anstalten, så har han i alla fall fått chans att kommentera det som påverkar den. Om jag fick vara visionär för anstalten skulle jag gärna se att man kan hålla noggrant på de uppställda kriterierna. Det är viktigt att skötsamma personer och förstagångsintagna inte umgås med tyngre belastade personer och med dem som har missbruksproblem. Eftersom personer som är skötsamma, förstagångsdömda och utan behandlingsbehov inte fyller upp anstalten, föreslår jag att man upprättar vissa avdelningar med intagna som har ett specifikt problem som det inte finns utvecklad behandling för inom kriminalvården. Att göra anstalten inriktad på att till exempel bekämpa spelberoende vore utmärkt. finns det ingen behandling mot spelmissbruk inom kriminalvården, och spelmissbruk är ett växande problem i samhället och är också orsaken till kriminalitet hos flera av de intagna. 112 Justitieminister (): När det gäller placeringen av personer är det ett myndighetsbeslut, och det ska jag inte lägga mig i. Det tror jag att vi är helt överens om. Sedan skulle jag naturligtvis på vanligt sätt, med förordningar och regleringsbrev, från regeringen kunna gå in och styra en anstalt. Men jag anser att det är bättre att Kriminalvården gör det. Det är visserligen på det sättet att vi genom beslut och på annat sätt bestämmer om dessa fängelser. Men inriktningen anser vi att det är Kriminalvården som ska besluta om och som vi har fullt förtroende för. Men jag vill ändå nämna att anstalten utveckling vi ska naturligtvis ha allt från helt öppna anstalter till de mest slutna anstalterna, och det blir också ytterligare ett säkerhetsfängelse har väckt ett stort intresse. Jag har mött flera kolleger ute i som talar om det elektroniska fängelset i . Det har också gjorts studieresor från medier i andra länder för att man ska titta på det elektroniska fängelset i . Det är alltså intressant att följa detta. Och det är klart att jag följer anstalten med extra stort intresse eftersom den är lite speciell. är det också viktigt att understryka att utvecklingen med elektronisk fotboja går framåt. Där har vi ett uppdrag, även om det handlar om en helt annan sak, till RPS för att klara de tekniska förutsättningarna. Så nog har den elektroniska fotbojan kommit för att stanna i , och nog kommer den att användas i större utsträckning. Men om det kommer att ske på samma sätt som på anstalten eller inte ska jag åtminstone inte nu ta ställning till. Frågan om vård tas upp generellt, och det är ju en väldigt viktig del. Därför är det glädjande att vi nu kan se att det finns så många platser när det gäller personer som har missbruksproblem. Vi ser att personer som är dömda för sexualbrott finns på Norrtäljeanstalten, och vi ser projekt inom kriminalvården för män som har misshandlat kvinnor. Det är alldeles självklart att det är något oerhört viktigt. Med förändringen i kriminalvårdslagen ges det också större utrymme för dem som verkligen vill ha behandling att få de incitament som behövs. Och vice versa ska det innebära konsekvenser för dem som missköter sig. Det sker väldigt spännande saker. Men även om jag formellt skulle kunna gå in från regeringens sida i fråga om enskilda anstalter, anser jag att det är lämpligast att Kriminalvården, som jag har fullt förtroende för, bedömer hur anstalten ska bedrivas, och framför allt att jag inte ska tala om vilka som ska vara där. Överläggningen var härmed avslutad. 22 § Svar på interpellation 2005/06:445 om polishögskola i 113 Justitieminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra den etniska sammansättningen inom svensk polis. Han har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att en kommande fjärde polishögskola bör placeras i och mer specifikt i . Jag delar helt uppfattning att polisen som organisation bör spegla befolkningens sammansättning. Det bedrivs därför inom polisen ett aktivt arbete med att öka andelen anställda med annan etnisk eller kulturell bakgrund än svensk. Många polismyndigheter har kontakter med invandrarföreningar, anordnar öppet hus och driver projekt i syfte att öka intresset för polisen bland personer med invandrarbakgrund. Jag kan också nämna att det inom har beslutats om en ny handlingsplan för etnisk mångfald och för att främja lika rättigheter och möjligheter oavsett etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning. I regeringens senaste budgetproposition betonades särskilt att påbörjade insatser inom polisen för att öka mångfalden ska fortsätta och intensifieras. Mångfaldsfrågor har även tagits upp i polisens regleringsbrev . Det pågår således ett fortlöpande arbete inom området. Så till frågan om en fjärde polishögskola. Det är viktigt att polisutbildningen utvecklas i takt med förändringarna i samhället. Därför beslutade regeringen om kommittédirektiv till en utredning om en ny polisutbildning. Utredaren ska bland annat utarbeta de förslag till förändringar när det gäller rekrytering och grundutbildning inom polisen som behövs för att främja den ständigt pågående polisära utvecklingen. Utredaren ska även överväga hur en övergång till en högskoleutbildning påverkar förutsättningarna att bestämma var polisutbildningen ska vara lokaliserad och på vilka orter polisutbildningen bör finnas . Uppdraget ska redovisas . Det är viktigt att utredningen får arbeta förutsättningslöst, och jag inväntar därför de överväganden och förslag som läggs fram innan jag tar ställning i frågor kring den framtida polisutbildningen. 114 (): Tack så mycket för svaret, justitieministern! debatterar vi, här i andrakammarsalen, frågan om en ny polishögskola i . Det är kanske mer symboliskt än vad man först skulle kunna tro. När denna sal togs ur bruk såg vårt land väsentligt annorlunda ut än vad det gör . Det finns nog få som skulle invända mot detta påstående. har antalet människor i som är utlandsfödda ökat dramatiskt, och det ganska homogena land som styrdes från detta rum är en påtagligt förändrad nation. Detta gäller inte minst på rättsväsendets område. har vi brott som 60-talets riksdagsledamöter kanske rentav skulle ha haft svårt att namnge eller definiera. Brottsbekämpningen ställs ständigt inför kravet att tillämpa nya metoder för att nå framgång. Polistjänstemännen förblir dock människor med allt vad det innebär, inte minst i förhållande till medborgarna, som de ska hjälpa och skydda. Det innebär att man måste ställa frågor kring sammansättningen av landets poliskår, frågor som inte var aktuella samhälle och som inte heller ställdes. Och med dessa frågor kring sammansättningen kommer rimligen också frågor kring rekrytering och fortbildning in i bilden. Jag, som här i representerar , en stad där hälften av befolkningen är utlandsfödd, har valt att engagera mig mycket i den här frågan om en polishögskola i .