prot · GT0984 · 2006-03-10 00:00:00 — Talmannen meddelade att Sermin Özürküt (v) ansökt om sjukledighet den 10 mars19 april. Kammaren biföll denna ansökan. Talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för Sermin Özürküt. 2 § Anmälan om kompletteringsval till utskott Talmannen meddelade att liberalernas riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som suppleant i socialförsäkringsutskottet och som suppleant i miljö- och jordbruksutskottet. Talmannen meddelade att riksdagsgrupp under Sermin Özürküts sjukledighet anmält som suppleant i utrikesutskottet. Talmannen förklarade valda till suppleant i socialförsäkringsutskottet () suppleant i miljö- och jordbruksutskottet () Talmannen förklarade vald den 10 mars19 april till suppleant i utrikesutskottet () 3 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2005/06:FPM59 Handlingsplan för biomassa KOM(2005)628 till näringsutskottet 4 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Skrivelse 2005/06:85 till utrikesutskottet 5 § Fastighetsrättsliga frågor Föredrogs bostadsutskottets betänkande 2005/06:BoU5 Fastighetsrättsliga frågor (Redog. 2005/06:RRS14). 1 (): var jag på banken och fick ett lån för att köpa en fastighet. Jag är nu inte bara husägare utan också fastighetsägare. Vi har alltså haft tomträtt. Och min man och jag är inte ensamma. Det finns inte mindre än 80 854 tomträtter i . I mitt hemlän finns 3 576. Att tala om att man ville köpa sin tomt av kommunen var ända en mycket känslig fråga i min hemkommun. har den attityden förändrats. Till och med i det röda kan man tänka sig att sälja ut tomträttsfastigheterna, men då till högre och högre priser. I en del områden hemmavid fördubblas priset. Det anmärkningsvärda i hela processen är att tomträttsinnehavaren inte får information om att priserna ska höjas. Hade inte jag varit politiker och haft insyn i vad som skulle beslutas i kf i hade jag efter fått betala betydligt mer för min tomträtt än vad jag nu fick göra. Tomträtter infördes av sociala skäl . Genom att man inte behövde köpa tomtmark utan i stället kunde betala en årlig tomträttsavgäld underlättades för fler att kunna skaffa sig ett eget hem. Det var bra, men funktionen är inte densamma . har det tvärtom blivit så att människor riskerar att tvingas ifrån sina hus till följd av orimlig hantering av tomträtterna från sida och från statens sida. Det gäller ökningen av tomträttsavgälderna, prissättningen för dem som vill friköpa sin tomt och fastighetsskatten som tomträttshavarna får betala. Synsättet på tomträtter skiljer sig åt mellan kommunerna. I till exempel har man trots omfattande protester höjt avgälderna i takt med stigande taxeringsvärden. Regeringen lade fram en lagrådsremiss med förslag till nya regler för beräkning av tomträttsavgäld. Någon proposition lämnades aldrig till . Justitieministern har sagt att lagrådsremissens behandling innebar att det kom fram synpunkter som gjorde det angeläget att ytterligare studera effekterna av det föreliggande förslaget och att beredningen av frågan inom därför inte har kunnat avslutas. Varför händer ingenting? Varför ska alltid alla frågor som har med äganderätt att göra dras i långbänk? Det är hög tid att tomträttsinnehavarna får erbjudande om att friköpa sin tomt så att valet ligger hos tomträttsinnehavaren. Kanske majoriteten kan svara på frågan vad som kommer att hända med värdeuppräkningen av avgälderna. Ska de beräknas på taxeringsvärdet med årliga värdeuppräkningar? Hur ska då storstadsborna ha råd att bo kvar i sina hus? Det är inte rimligt att tomträttsavgälderna ska fungera som en extra fastighetsskatt. Ge oss besked ! uppstår det frågetecken om var den lagliga gränsen går mellan grannars tomter eller andra fastighetstyper. gäller i första hand de gränsrör, råstenar eller liknande markeringar som placerades i marken när fastigheten administrativt bildades. Idéer är nu på frammarsch om att i stället låta koordinater i ett rikstäckande referenssystem definiera samtliga gränspunkter. En sådan förändring skulle kräva en ny lagstiftning och också en del tekniska och ekonomiska insatser. I betänkandetexten hänvisar majoriteten till att det pågår ett doktorandprojekt som ska se över förutsättningarna för att införa systemet att bestämma fastighetsgränser med koordinater. Man skriver i texten att man vill avvakta avhandlingen, som ska presenteras . Vidare säger man att avsikten är att Lantmäteriet därefter ska ta ställning till den fortsatta hanteringen av frågan. Jag tycker att det är en något märklig delegering av makt och lagutvecklingsansvar till Lantmäteriet. Det kanske jag också kan få svar på. Vidare kan man i majoritetstexten läsa att det finns en positiv attityd till mitt förslag. Man anser att det finns all anledning att på olika sätt beakta möjligheten att använda ett koordinatsystem när nya applikationer som bygger på information i digital form tillkommer men säger att man inte nu kan ställa sig bakom förslaget och utreda frågan. Detta tycker jag är ännu ett tecken på den här segheten och långsamheten. Det är synd att det ska vara så segt och svårt för Socialdemokraterna att satsa på ny teknik och förenklingar. Vi vet ju att alla gamla handlingar om fastigheter snart finns i digital form och därmed blir tillgängliga via Internet för alla och envar. Alla kartor med aktuella uppgifter om dagens terräng blir också i allt större utsträckning digitala. Det innebär att det skulle gå att åstadkomma utomordentligt stora rationaliseringsvinster i fastighetsöverlåtelse- och fastighetsbildningsprocesserna om det fanns en färdig lagstiftning om rättsverkan för fastighetsgränsers koordinater. Jag anser att det ligger i skattebetalarnas och samhällets intresse att hämta hem effekterna av de miljardinvesteringar som genomförs genom utökade digitala databaser med uppgifter om fastigheter och terräng. Elektroniska ansökningsförfaranden, digitala arkiv, GPS, Galileosystemet och e-tjänster bör införas och fullt ut utnyttjas på den svenska fastighetsmarknaden. På det sättet skulle alla transaktionskostnader kunna minska dramatiskt och avgifter och skatter kunna sänkas rejält. Därför har jag föreslagit detta för bostadsutskottet, men där har majoriteten tyvärr sagt nej. vill jag nämna att det är bra att vi nu äntligen har fått en utredare som ska se över ersättningsreglerna vid expropriation. De nuvarande reglerna, som har funnits , är verkligen i behov av att ses över. Trots att vi fick ett tillkännagivande har det dröjt innan regeringen tillsatte en utredare. Detta är ytterligare ett exempel på hur majoriteten ständigt och jämt ska dra varenda fråga i långbänk och än en gång har det, som jag sade tidigare, med äganderättsfrågor att göra. Lagutvecklingen på fastighetsrättens område gör majoriteten alltid till långbänksfrågor. När det vankas nya skatteintäkter på fastigheter är dock regeringen snabb i handläggningen. Det finns all anledning att återkomma och diskutera de här frågorna framöver. Fastighetsrätten är nämligen ett viktigt område att reformera för den nya regeringen efter ! , herr talman, står bakom alla sina reservationer och det särskilda yttrandet. För tids yrkar jag dock bifall bara till reservation nr 1. 2 (): Äganderätten är i grunden det finaste jag vet. Äganderätten som den är beskriven bland annat i regeringsformen ska skydda den enskilda människans rätt mot staten och kommunen. Dock är det så att äganderätten har ett förhållandevis svagt skydd i , även om det står i 2 kap. 18 § första stycket regeringsformen att varje medborgares egendom är tryggad genom att ingen kan tvingas att avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfogande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Även om mänskliga rättigheter, som numer ingår i svensk lag, ger ett bra skydd. Trots detta upplever många att de inte har det skydd för sin egendom som de faktiskt skulle kunna förvänta sig. Detta är naturligtvis ett problem. Historiskt sett har det privata ägandet av jord, skog och hus varit både vanligt och betydelsefullt. Alla människor har rätt att äga och förfoga över frukterna av sitt arbete. Staten har en moralisk skyldighet att respektera allas ägande. Ägandet är dessutom grunden för vår gemensamma välfärd. Trots äganderättens betydelse måste äganderätten ständigt försvaras mot politiker som vill inskränka den för att stärka den politiska makten att styra samhället. Exemplen är ganska många. För att ta några har vi expropriationslagstiftningen, förvärvslagstiftningen och den kommunala förköpsrätten. Dessa lagstiftningar vill vi se över eller avskaffa. Förutom den översyn av expropriationsersättningsreglerna som äntligen har kommit i gång vill vi moderater att ändamålen för expropriation ses över. Som sade tog det efter det att fattade beslutet innan utredningen kom i gång. Från vår sida tycker vi att det är en oacceptabel fördröjning. Vi anser att dagens regler är alltför vida och oprecisa. Det är för lätt att ta till expropriation utan att den är påkallad av ytterst angelägna samhällsintressen. Enligt vår uppfattning ska expropriation enbart komma i fråga när synnerliga, viktiga samhällsintressen så påkallar och alla andra alternativ har prövats. Mot bakgrund av detta föreslår vi att en genomgripande översyn av hela expropriationslagen genomförs. Översynen ska i första hand syfta till att begränsa och tydliggöra de ändamål som kan åberopas. Det bör enbart kunna användas för stats eller kommuns ytterst angelägna uppgifter och samhällsåtaganden, däribland värnande om människors liv, hälsa, säkerhet och för skydd av natur och miljö. Det är också mycket angeläget att överväga om eller i vilka fall rätt till expropriation ska kunna användas för enskilda rättssubjekt. Det händer att ett företag får rätt att expropriera ett annat, vilket då ger det ena företaget möjlighet till inkomst och vinst som det exproprierade företaget har förlorat. En annan situation som vi tycker ska belysas gäller frågan när expropriationen skett utifrån ett ändamål och egendomen senare används i annat syfte; kanske ett syfte som den tidigare ägaren själv hade velat genomföra. Vi är medvetna om att lösningen på det senare problemet kan vara mycket svår att finna. Det skulle också kunna övervägas om exproprierad egendom skulle kunna återköpas av tidigare ägare av marken då den som exproprierat inte längre använder den. Som exempel kan ges de stora arealer mark som försvaret exproprierat , som inte längre används och troligtvis kommer att säljas. Det skulle kunna vara på sin plats att den ursprungliga ägaren eller dennes arvtagare gavs möjlighet att återköpa egendomen till ett pris fastställt utifrån en indexuppräkning av den ursprungliga expropriationsersättningen. Naturligtvis finns det många svårigheter med flera av de synpunkter som vi framför, men vi tycker att det vore väsentligt att en utredning tar sig an frågeställningarna och belyser dem så att en översyn av expropriationslagen blir komplett. Jag vill i det här sammanhanget också säga ett par ord om redogörelse när det gäller frågan om marklösen, som vissa myndigheter hanterar. har pekat på ett flertal punkter som behöver förbättras. Jag vill lyfta fram ett fåtal av dessa, bland annat vill jag peka på det ojämlika förhållande som gäller mellan markägare och staten. Det är viktigt att de myndigheter som har genomgått revisionen förtydligar sitt arbetssätt, till exempel så att en enskild vet att hon alltid har rätt att få ersättning för ombudskostnader, att värderingsgrunderna får en översyn och att det görs en systematisk uppföljning av hur marklösen används. Regeringen bör verka för att de åtgärder som anför blir genomförda. Jag vill här också bara tillägga att vi anser att den kommunala förköpslagen avskaffas. Vi är säkra på att det skulle bidra till en sundare fastighetsmarknad. I det här sammanhanget vill jag också säga några ord om jordförvärvslagen. Resterna av bosättningsplikten har inte något avgörande för om det kommer att bo människor i glesbygd eller inte. Den påverkar heller inte om det finns företag i en bygd eller inte. Den är otidsenlig, och det är faktiskt förvånande att vi har regler kvar där staten försöker tvinga människor att bo på en viss plats. Det anser vi om all landsbygd, vare sig det är skogsbruk eller skärgårdsöar. Om vi värnar landsbygden är det helt andra åtgärder som krävs, ett bättre företagsklimat som ger arbetstillfällen och bättre infrastruktur som både möjliggör arbetspendling och företagande. I grunden anser vi att jordförvärvslagen skulle kunna avskaffas, dock finns det en fråga som gör att vi inte är beredda att avskaffa den helt. Det gäller områdena där omarrondering sker. Så länge detta pågår finns det enligt vår uppfattning skäl till att jordförvärvslagen finns kvar. Vi anser därutöver att tomträttsinstitutet, det vill säga rätten för kommuner att nyupplåta tomträtter, ska avskaffas. Man kan alltid utifrån det kommunala självstyret hävda att detta borde vara en fråga för varje kommun. Men här håller inte vi med. Vi anser utifrån den enskildes perspektiv att mark ska upplåtas med äganderätt. För detta har vi flera skäl, bland annat att den framtida avgiften för tomträtter är mycket osäker. Det kan vi ju se med de avtal som skrivs om i nutid och som skapar mycket stora höjningar av avgiften som den som bor i huset får betala. Det ger mycket fördyrade boendekostnader. Därutöver betalar man fastighetsskatt även på en bit mark man inte äger utan hyr. Dessutom anser vi att det är fel att många får betala oerhört stora summor för en egendom, sitt hus, på mark som kommunen äger och som man hyr. När vi sedan kommer till redan upplåtna tomträtter anser vi att alla kommuner bör erbjuda husägarna att friköpa tomten. Det anser vi dock inte ska vara något tvång för kommunerna. Men vi tycker att, så som många kommuner har gjort, till och med som vi hörde , de kommuner som ännu inte har gjort det bör erbjuda ägarna av husen att få köpa tomten. Jag vill även i den här debatten ta upp en kanske udda fråga utifrån det jag pratat om . Det gäller att kommuner borde ha ett informations- och samrådsansvar mot näringsidkare vid större reparationsarbeten på gator och torg. Arbetena kan vara så omfattande att de starkt inskränker en näringsidkares möjlighet att driva sitt företag. Ett exempel kan vara en krog som brukar ha uteservering . Kommunen gräver upp trottoaren till exempel för omläggning av rör, och blir förstörd. En näringsidkare kan förlora stora pengar på det. Att reparationsarbete är nödvändigt är självklart, men lika självklart borde det vara att kommunen skulle ha både ett informations- och ett samrådsansvar gentemot näringsidkaren för att försöka finna en godtagbar lösning för bägge parter. Jag vill sedan säga några ord om att vi begär att en utredning ska tillsättas som ska titta på frågan om häradsallmänningar. En häradsallmänning är ostyckad mark som tillhör ägarna av vissa fastigheter inom ett härad. Det finns ca 60 häradsallmänningar. Vi är säkra på att i många fall kanske de flesta fungerar de utmärkt. Dock finns det fall där de inte gör det. Vi skulle vilja att en utredning tittar på följande frågor: Möjlighet att välja bolagsform för en häradsallmänning. Möjlighet att reglera om hembud för en häradsallmänning. Möjlighet att under vissa förutsättningar kunna lämna en häradsallmänning. Häradsallmänningars upphörande eller ombildande. Vi har inte på något sätt tagit ställning för vad som skulle vara bäst. Dock anser vi att en utredning som tittar på dessa frågor kanske skulle komma fram till ett resultat som kan hjälpa de människor som uppfattar att häradsallmänningar inte fungerar helt utmärkt. Jag vill yrka bifall till reservation 1. Självklart står vi bakom våra samtliga reservationer och vårt särskilda yttrande. 3 (): Det handlar om fastighetsrättsliga frågor . Både de motioner som har väckts i frågan och skrivelsen från visar att fastighetsrättsliga frågor ofta handlar om avvägningar mellan enskilda och allmänna intressen med tryck på enskilda. utgångspunkt är att det naturligtvis kan finnas ett stort behov och är viktigt för samhället att kunna planera, men det ska endast i undantagsfall innebära en inskränkning av den individuella friheten och det enskilda ägandet. Tvånget mot den enskilde måste naturligtvis begränsas så långt som möjligt. De regler som finns måste vara väl motiverade när man ger sig på det enskilda ägandet och den enskilda dispositionsrätten. Annars anser vi att befintliga regler ska tas bort och att förslag på regler inte ska införas. Jag yrkar bifall till reservation nr 13, men jag står naturligtvis bakom samtliga reservationer där är med. Jag kommer inte att beröra dem alla . Vi har ett särskilt yttrande där tillsammans med och har tagit upp frågan om ersättningsreglerna vid expropriation. Jag säger som föregående talare har sagt, nämligen att det är naturligtvis bra att utredningen har kommit i gång. Men jag ser det som ett förhalande från regeringens sida att man har dröjt närmare innan direktiven har lagts fram. Det kommer att ta i det närmaste innan man kommer till resultat i frågan. Det kan inte ens de socialdemokratiska ledamöterna i utskottet anse vara en rimlig tid. Det går att jämföra med andra utredningar där regeringen verkligen vill ha snabba resultat. Det finns till exempel den pågående tandvårdsutredningen där man kan få fram resultat naturligtvis med helt andra syften. Hade viljan funnits hade det naturligtvis kunnat gå mycket fortare. I utskottstexten nämns en viss tidsutdräkt. Det får väl ändå ses som ett kraftigt understatement i frågan. står naturligtvis fast vid sitt tidigare ställningstagande att de ekonomiska ersättningarna ska ske utifrån utgångspunkten ett fullt marknadsvärde vid expropriationen. Det är ändå en tvångssituation för den enskilde. Just med det argumentet vill vi också att den så kallade presumtionsregeln ska tas bort. Vi har tidigare diskuterat att det är helt orimligt att det i det sammanhanget är den enskilde som har bevisbördan. Jag ska ta upp några andra punkter där det enskilda ägandet står i centrum. anser till exempel i en reservation att jordförvärvslagen ska upphävas. Det beror på att vi anser att den inte fyller sitt syfte. Sedan finns det naturligtvis vissa ideologiska utgångspunkter i frågan. Man ska naturligtvis i princip kunna sälja till vem man vill. Här är det inskränkningar i dispositionsrätten. Då måste det finnas klara motiv för det, och det tycker vi saknas. Det har tagits upp tidigare, men lagen har inte lett till någon ökad bosättning i glesbygd. Det finns inga belägg för det. Det finns farhågor för en ägarkoncentration och obalans mellan olika ägarkategorier, som också togs upp när vi debatterade jordförvärvslagen förra gången. Vi har sagt att det är en konkurrensfråga som i stället borde finnas med i konkurrenslagstiftningen. Frågan om omarronderingar anser vi är viktig, men den kan placeras i annan lagstiftning. Jordförvärvslagen har egentligen inget syfte längre och behöver därför upphävas. I reservation 13 tas frågan om boplikt upp, som jag yrkade bifall till. Den handlar om problemen med omvandling till fritidsboende i framför allt kustsamhällen. I en del motioner har förslag lagts fram om att lösa problemen genom att skapa ett slags boplikt. För att få köpa ett hus ska man förplikta sig att bo i det. Utskottsmajoriteten konstaterar att det är en komplex fråga. Men det är ett vagt ställningstagande. Det borde vara på sin plats att göra ett principiellt ställningstagande i frågan och avfärda boplikten som ett instrument för att skapa levande kustsamhällen. gör man det som jag anser riktiga ställningstagandet att PBL, , är ingen väg att gå. Även Plan- och bygglagskommittén har kommit fram till att det är en alldeles för komplex fråga att lösa med hjälp av . Men i och med att utskottsmajoriteten konstaterar att frågan är så komplex lämnas frågan än en gång obesvarad. Man tar inte ställning. Förra gången var skälet att arbete pågick. Det skälet finns nu inte längre. Jag har utvecklat den här frågan i tidigare debatter. Jag nöjer mig nu med att konstatera att den principiella invändningen är att boplikt är ett alldeles för stort ingripande i det enskilda ägandet liksom med jordförvärvslagen. I reservation 13 tar vi upp erfarenheter från . Det har gjorts en utvärdering i som har haft boplikt i 75 kommuner. Den konstgjorda marknaden har ur vissa aspekter mycket negativa konsekvenser. Bland annat kan vi konstatera att i och med att marknaden har delats upp har de permanentboende blivit fattigare och de som har fått sina hus klassade som fritidshus har blivit rikare. Det har blivit en obalans i samhällena. Det har blivit en märklig situation där alla kontrollerar om de boende bor där i de de är förpliktade eller fem, och så vidare. Lösningen för glesbygden över huvud taget och kustsamhällen i synnerhet är en helt annan, nämligen att föra en företagarvänlig politik som ger arbetstillfällen, att infrastrukturen byggs ut, rent konkret vägar, så att det finns förutsättningar för arbetspendling. Dessutom har infrastrukturen i form av bredband stor betydelse för att orterna ska vara ställen där det går att arbeta. Vi har diskuterat i sänkningen av fastighetsskatten. Fastighetsskatten är en stor black om foten för dessa samhällen om man tänker sig att bo där långsiktigt. Det är kanske en lite marginell fråga i sammanhanget, men många av kustsamhällena är beroende av havet och fisket. Även en långsiktigt hållbar fiskepolitik har också betydelse för många av dessa samhällen. Jag tänkte nöja mig med att ta upp en sak till. Det gäller styrelses redogörelse angående marklösen. Där konstaterar styrelsen att det är angeläget att ärenden om marklösen handläggs på sådant sätt att så långt möjligt tillförsäkra fastighetsägaren saklig och likvärdig behandling. Granskningen visar att det finns stora brister och att det är ett ojämlikt förhållande mellan markägare och staten. Här tas bland annat upp behovet av översyn och ersättningsreglerna vid expropriation. Det visar än mer hur viktig frågan är och att den tyvärr har förhalats så länge att den inte kommer att få en lösning. Vi tror att slutdatum är mitten av 2007. Då tycker jag att det blir lite rumphugget när man säger i utskottstexten att man lägger den till handlingarna och när påpekar att det var en så viktig fråga att den borde beaktas av . Jag kan bara från sida säga att vi kommer att följa den här frågan. Visar det sig att de vidtagna åtgärderna inte får de effekter som man förutsätter att de ska få får frågan tas upp i igen. Det är det som vi utvecklar i vår motivreservation nr 20, där vi säger att den här frågan är så viktig att verkligen måste beakta den. Texten kanske borde ha varit att vi ska följa frågan från utskottets sida. 4 (): ändrades ledningsrättslagen, och reserverade sig mot beslutet. Det blev lättare för mobiloperatörföretagen att placera och antenner på platser som de anser vara mest fördelaktiga. Markägare kan nu lättare köras över, och de finns de som har vänt sig eller tänker vända sig till för att få mastintrånget prövat i förhållande till äganderätten. och , som i detta betänkande slåss för en stärkt äganderätt och inskränkningar i expropriationslagstiftningen, medverkade till den här förändringen i ledningsrättslagen. Det är lite av dubbelmoral, kan jag tycka. Möjligheten att undgå exponering av elektronisk strålning har blivit allt svårare, oavsett var du bor. Även om vi vet vad forskningen anser om strålningsrisken är det fler och fler som har elallergisymtom och som inte kan hitta en frizon där man kan undvika elektronisk strålning. Det finns kommuner som vill inrätta strålningsfria zoner ett exempel är i mitt hemlän för att skapa sådana utrymmen, vilket inte är möjligt .