prot · GT0996 · 2006-03-28 00:00:00 — Sedan får de inte tillräcklig handledning eller tillräckligt stöd att genomföra detta på de olika universiteten och högskolorna. Jag har träffat många unga människor som har 510 poäng kvar till sin examen. De har inte tagit ut sin examen eftersom de har något att skriva kvar. Jag har också upplevt att de säger att ingen stöttat, hjälpt eller svarat på deras frågor. De har fått för dålig handledning. Därför behöver vi satsa ännu mer på lärarna än . Vi i har sagt att mer ska satsas på lärarna. Lugna ned takten på att öka antalet studenter och se i stället till att få en ännu högre kvalitet på lärarna. Det tycker vi är en viktig del i detta, och det gör att jag fortfarande inte är nöjd med den svenska högskolan. Det finns också ett annat problem, nämligen överinskrivningarna som också blir resultatet av detta. Fler studenter än vad det egentligen finns resurser för skrivs in. Det påverkar också att varje student får lite mindre handledning eller stöd än vad ett rättvisemått visar att de skulle behöva. Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta på området? 10 Utbildnings- och kulturminister (): Jag kan gärna säga att även om jag tycker att det finns mycket att vara glad över när det gäller de svenska högskolorna det finns mycket i internationella jämförelser som en svensk utbildningspolitiker kan glädjas åt, eller förälder eller skattebetalare finns det mycket kvar att göra. Studenter berättar för mig om mycket som de är missnöjda med. Mycket av det tycker jag verkar befogat och rimligt. Vi har världens mest ambitiösa system för att kontinuerligt utvärdera kurserna på högskolan. Det är på studenternas sida så att studenterna ska veta och känna säkerhet i att den tid de lägger ned på sina studier ska vara på bra kurser och effektiva lärosäten. Jag som utbildningsminister agerar när jag finner att utvärderingarna visar att kvaliteten inte är så bra som den borde vara. Jag har till exempel agerat mycket kraftfullt när det gällt lärarutbildningen. Jag håller nu på att engagera mig i ekonomutbildningen. Just sammanträder den referensgrupp vi har tillsatt för att utarbeta en examensordning för civilekonomexamen, som jag nu återinför efter det att de borgerliga avskaffade den . Den detaljnivå som interpellanten tar upp, semesterplanering och annat, kan, som tur är, inte regeringen ta över från lärosätena. Vi har ett system som utformades på den borgerliga tiden och som vi har slagit vakt om, som innebär att lärosätena själva planerar och ansvarar för sina resurser. De krav som jag tycker att vi kan ställa på dem å skattebetalarnas och studenternas vägnar, att lärare har den pedagogiska skicklighet som krävs samt att prioritera och planera undervisningen och handledningen så att studenterna hamnar i centrum och får det stöd och den hjälp de behöver, har vi rätt att ställa på användningen av de 17 ½ miljarder som vi kräver in av skattebetalarna och ger till lärosätena. Det ska de klara av utan att vi ska stå här i eller i budgetpropositioner och ta över ansvaret för att hantera vardagen i högskolan. Här känner jag mig som ombud för studenterna, inte som ombud för lärarna och lärosätena. säger att hon vill att vi ska lugna ned takten i utbyggnaden och i stället satsa på detta. Jag vill upplysa studenter, lärosäten och åhörarna på läktaren om att det inte är så. Det är sant att ni inte vill lugna ned takten i utbyggnaden men i stället skära ned antalet platser i högskolan. Men det är fel att det ska ske för att kunna satsa på något annat i högskolan. I det dokument ni har kommit överens om som går under namnet därför att det togs fram vid ett jippo med fotografer närvarande står det klart och tydligt att hela det belopp som ni frigör genom att skära ned på högskoleplatserna, 1,6 miljarder, ska gå åt till att sänka skatten. Hela beloppet utan prut! Först finns en kolumn med skattesänkningar i detalj, sedan står där en kolumn med finansiering. Punkt 1 är högskolan med 1,6 miljarder. Kommentera det i stället, . Det är ju förmögenhetsskattens avskaffande som studenterna ska betala, inte några kvalitetsinsatser för lärarpedagogik och annat. Lärarna ska inte räkna med att få pengar av . De är redan spenderade på aktieskatt och förmögenhetsskatt. 11 (): Det bästa sättet att argumentera när man inte känner sig riktigt säker är att gå till angrepp. Jag tycker fortfarande att högskolan har ganska dålig planering. Varför hanterar man inte utvärderingarna? Jag vet att regeringen inte kan göra så att olika högskolor ägnar sig åt bättre semesterplanering, även om jag förmodar att det skulle klia också i mina fingrar om jag hade statsrådets tjänst. Men det varken kan eller ska man göra. Men på något sätt måste du ändå tala om för dem att man inte kan fortsätta på det här sättet. Vad kan vi som skattebetalare kräva av regeringen? Vad vill regeringen ta till för åtgärder för att det ska bli lite bättre oavsett om vi har de här pengarna eller inte, oavsett hur vi hanterar pengarna, som vi kan diskutera om. Jag tycker fortfarande att det fattas planering. Det fattas fortfarande en rättstrygghet när studenterna är kritiska. är det ju ganska unga människor. De har ingen erfarenhet. Har de lite äldre kamrater blir de nästan knäsvaga när någon säger: Så här få det inte går till, vi måste säga ifrån. Sedan samlas de och har utvärderingar och kritiserar lärare, planering och annat. Det finns alldeles för lite av det här, och jag tycker fortfarande att vi behöver stötta studenterna ännu mer. De är trots allt den stora resurs som vi har för att bygga ett nytt, framtida som ska ta hand om oss när vi börjar få lite svårt att ta oss fram i livet. Och är det inte den goda planeringen som jag ser i det här samhället. 12 Utbildnings- och kulturminister (): Jag ser att inte använde hela sin talartid utan överlät åt det tomma utrymmet i protokollet i stället för att ägna åtminstone någon liten mening åt den enda fråga som jag ställde. Jag försökte efter bästa förmåga gå igenom alla de frågor som hade ställt i sin interpellation, om semesterplanering, lärarnas fortbildning och allt vad det var. Och jag ställde bara en enda motfråga, den viktiga fråga som handlar om stödet och servicen till studenterna. Den undvek noggrant. Jag beklagar det. Det finns en replik kvar. Jag hoppas att det kommer fram där. Jag bara konstaterar att föreslår att det ska vara 1 000 platser färre på högskolan i . har inga recept för hur semesterplaneringen ska bli bättre. har inga recept för hur lärarnas pedagogiska skicklighet ska bli bättre. Jag har berättat att det står i alla de regler som styr hur högskolan ska använda sina att det är ett krav inte en rekommendation eller ett önskemål utan ett krav, en lag för högskolan om man vill kalla det så att bara anställa lärare som har den pedagogiska skicklighet som krävs. Det är deras ansvar att se till detta vid anställningsförfarandet och att också ge lärarna det stöd de behöver för att utveckla och vidmakthålla sin pedagogiska skicklighet. Det är ett krav som jag ställer i varje regleringsbrev, som regeringen ställer. Det är ett krav som studenterna ställer och som skattebetalarna ställer. Om studenterna är missnöjda tycker jag att de har rätt att framföra det till lärosätenas ledning. Där står jag på studenternas sida inte på lärarnas eller någon annans sida. Jag har ställt en fråga, och jag hoppas att nu har ägnat ordentlig tid åt att fundera ut ett svar som reder ut begreppen för mig. Det gäller alltså hur man genom att kapa antalet platser, vilket frigör 1,6 miljarder, och lägga rubbet av det på skattesänkningar, sedan kan säga att man prioriterar något helt annat, nämligen kvalitetspengar. Hur hänger det ihop? Och så har jag en fråga till, som jag tror är ännu viktigare, den allra viktigaste frågan vad gäller och studenterna. Ni har nappat på de Villepins franska förslag att just de som är när de söker sig ut på arbetsmarknaden, när de är klara med sina studier, på grund av sin ålder ska berövas arbetsrätten, trygghet i anställningen. De ska kunna sägas upp utan motivering. Den normala flexibilitet som vi har med tillfälliga anställningar, provanställningar och annat ska sättas ur spel just för människor upp till . Är man , och ska man inte ha någon som helst rättstrygghet på arbetsmarknaden. Det tror jag för studenterna i , kanske inte i samma exalterade grad som i , är den mest brännande frågan i högskolepolitik. är såvitt jag vet det enda parti i hela världen som har blivit imponerade av idéer för de franska ungdomarna, som har skapat kaos i och generalstrejk i hela landet. 60 av 80 högskolor och universitet, tror jag det är, är nu totalt stängda. Det är tårgas och pansarbilar på gatorna. av alla partier i hela världen har sagt: Vi har blivit inspirerade av det franska förslaget. Det här är vägen framåt för studenter. Där skulle jag också vilja ha ett svar. Jag tror att studenter skulle vara väldigt angelägna att höra vad tycker där. 13 (): Ja, man kan ställa krav, men då måste man också ha sanktioner mot de lärosäten som inte uppfyller dessa krav. Dessutom finns det fortfarande ganska många lärare som inte har den pedagogiska utbildning som de behöver. Det kan också vara effektivt, och kan faktiskt göra så att det blir fler människor som får en bra utbildning, om man lär sig att hantera sina pengar på ett effektivare sätt. Därför kan en skattsänkning faktiskt vara något väldigt positivt, så att man också kan använda de här pengarna till att skapa fler arbetstillfällen för studenterna. Det finns ungefär 87 000 studenter som under regeringstid har blivit arbetslösa, som aldrig har kommit in på arbetsmarknaden. Några av dem kanske skulle kunna få ett nytt jobb om man införde de idéer som vi har föreslagit. De finns i , men det finns något liknande även i . Jag talade med den franske ambassadören så sent som . Han sade då att ungefär 300 000 nya jobb hade skapats i . 100 000 av dem hade inte kommit till utan den lagstiftning som man har , som man införde . Det är dock lite osäkra siffror. Det här är ett förslag som vi vill diskutera vidare, för vi tycker inte att det är bra för vare sig studenter eller andra ungdomar att så många av dem går arbetslösa. Det är klart att med en bättre utbildning i botten, och dessutom möjligheter för fler att starta företag, är jag rätt övertygad om att studenter skulle må bättre än dessa 87 000, av vilka en hel del fortsätter att studera trots att de redan är färdiga med sin utbildning, gör när de fortfarande, med en socialdemokratisk regeringspolitik, inte får något arbete när de kommer ut. Det kan ju svara på. 14 Utbildnings- och kulturminister (): Det var intressant att höra. Det var den första centerpartist som har bekräftat inspiration från , som i en ju apostroferat som ursprunget till idéer om den svenska arbetsmarknaden. Jag läste i går en översikt av vad den internationella ekonomiska forskningen tycker om det här franska förslaget. Åldersspecifika arbetsrättsupphävanden dömer de ut som meningslösa. Att göra arbetsmarknaden mer flexibel generellt, till exempel med de regler som vi har i om provanställning, som inte handlar om ålder utan om behov i det enskilda fallet och om vad arbetsgivarna tycker och som är utformat på ett sätt som behandlar 50-åringar och 25,9-åringar likadant, var däremot något som ibland, under vissa omständigheter, kunde leda till fler jobb. Det påhitt som har bjudit på, och som ni har nappat så villigt på, kan ingen påvisa har någon effekt när det gäller att skapa nya jobb. Så gå ut till studenterna i och försök berätta för dem det som inte internationella ekonomiska forskare har gjort: Hur hjälper det dem att det blir 1 000 färre studenter i ? De som blir kvar och som inte får plats på högskolan i har ingen anställningstrygghet alls. De ska ha ett särskilt åldersdiskriminerande undantag från alla de regler som gäller 27-åringar på arbetsmarknaden. Gå ut och förklara det, , hemma i , och se vad reaktionen blir! Det tycker jag vore en demokratisk välgärning. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2005/06:280 om uppsägning av tågmästare i 15 Näringsminister (): har frågat statsrådet vilka åtgärder som hon kommer att vidta för att i fortsättningen ska ta åtminstone vissa regionalpolitiska hänsyn i sin verksamhet och vilka åtgärder staten kommer att vidta för att stötta sysselsättningen i om jobbflytten inom blir av. Frågan är ställd mot bakgrund av att genomför förändringar i arbetsrutinerna för personal i . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Inledningsvis vill jag säga att jag kan förstå reaktion på att arbetstillfällen i en liten kommun som försvinner. Jag har också förståelse för att det kan vara besvärligt för de anställda som berörs av nedläggningen. På mandat förvaltar regeringen ägandet i de statligt ägda företagen. Det är en ansvarsfull uppgift. Värdet på den statliga bolagsportföljen bedöms vara ca och ca 200 000 personer är anställda i dessa företag. Som verktyg i ägarförvaltningen finns bland annat statens ägarpolicy där principerna för förvaltningen slås fast. Regeringen har värdeskapande som övergripande mål. Företag med statligt ägande kan delas in i två grupper: de som verkar under marknadsmässiga villkor och krav samt företag som främst har särskilda samhällsintressen att infria. Statliga bolag som verkar på marknadsmässiga villkor, vilket gör, ska bedriva sin verksamhet utifrån affärsmässiga grunder. Regeringen ser dock positivt på om bolagen beaktar verksamhetens betydelse för regional utveckling i olika delar av landet. Beslut om etablering och omorganisation är operativa beslut och det vilar därför på styrelse och ledning att fatta dessa. Denna beslutsordning gäller såväl privata som hel- eller delägda statliga aktiebolag och, när det gäller , är det en direkt följd av att valde att bolagisera affärsverket . Målet med bolagiseringen av det tidigare affärsverket var att skapa effektiva och lönsamma järnvägsföretag som konkurrerar på samma villkor som övriga intressenter på marknaden och som garanterar kunderna en bra och prisvärd service inom järnvägstransportområdet. konkurrerar om kunden med bil, flyg och buss. I upphandlad trafik konkurrerar med nationella och internationella tågoperatörer. har beslutat att ska vara ett modernt resetransportföretag som i alla avseenden och uthålligt agerar affärsmässigt och kommersiellt. För regeringen är det viktigt att bolaget lever upp till detta mål och fortsätter att utveckla och tillhandahålla ett tjänsteutbud som innebär att tåget är ett konkurrenskraftigt resealternativ. Jag har varit i kontakt med och fått veta bakgrunden till förändringarna i arbetsrutinerna för personalen i . Jag har också fått information om att berörda medarbetare i erbjuds fortsatt jobb i , och . Förhandlingar mellan och de fackliga organisationerna har ägt rum och kommer att genomföra förändringarna . Förändringarna i ingår i bolagets arbete med att planera för framtida trafikstrukturer. I praktiken innebär detta att åkstationerna förläggs där trafikflödena finns. Ur bolagets perspektiv finns även stordriftsfördelar vid större åkstationer som saknas på en mindre åkstation. Åkstationer med fler anställda ger förutsättningar för enklare planering och hantering av bland annat schemaläggning, utbildningar, arbetsplatsträffar och semester. Vad gäller åtgärder för att stötta sysselsättningen i har regeringens uppdrag att säkerställa att nödvändiga resurser och kompetens för arbetsmarknadspolitiska insatser styrs till de områden där de bäst behövs, till exempel orter som drabbas av större varsel. Regeringen bedriver också en aktiv regional utvecklingspolitik för att ta till vara de tillväxtmöjligheter som finns i olika delar av . I denna ingår bland annat geografiskt riktade åtgärder för områden som bedöms ha särskilda behov, i första hand inland till vilket räknas i detta sammanhang. Kommunen ingår således i nationellt stödområde A, vilket innebär att såväl befintliga företag som företag som etablerar sig kan få högsta möjliga bidrag för bland annat investeringar och sysselsättningsökning. De kan även få transportbidrag för varor, och socialavgifterna är nedsatta upp till en viss lönesumma. ingår vidare i EG:s strukturfondsprogram Mål 1 Södra skogslänsregionen vilket ger ytterligare möjligheter att finansiera bland annat projekt som kan stimulera näringslivets utveckling. har ca fördelats till projekt i kommunen. Avslutningsvis vill jag nämna att i disponerar för regionala utvecklingsinsatser i länet. 16 HANS (): Jag vill börja med att tacka näringsministern för svaret. Bakgrunden till frågan är ju den väldigt besvärliga arbetsmarknadssituationen i . är en kommun som under 60-, 70-, har fått se oerhört stora neddragningar när det gäller sysselsättning både i privat och inte minst i statlig sektor. Posten och SJ är stora arbetsgivare som har avvecklat i stort sett det mesta av den verksamhet man hade i kommunen. Det har gjort att befolkningen i princip har halverats . Man börjar närma sig den gräns där det till slut blir svårt att upprätthålla samhällsservicen, trots att man kämpar och står i så mycket man kan från kommunledningens sida med bistånd från . Det är bakgrunden till situationen. Jag reagerade när SJ drog ned. Jag delar i och för sig näringsministerns uppfattning att statliga företag måste drivas rationellt, särskilt företag som jobbar på en konkurrensutsatt marknad. SJ är ju delvis fredat. Man har i och för sig konkurrens från flyg och personbilar. Men när det gäller persontrafiken på järnväg har ju SJ en särställning. Då tycker jag att man kan ställa lite större krav på SJ än på vilket annat företag som helst. Också mot bakgrund av att man en gång har varit en så stor arbetsgivare tycker jag att man kanske kunde ha hanterat situationen lite snyggare. är det redan beslutat, så man kan väl lämna detta därhän. Det blir väldigt märkligt ur medborgarnas synvinkel när staten gör särskilda insatser för att stötta sysselsättningen i kommunen. togs ett beslut om att öka den statliga arkivverksamheten och digitaliseringen av den i kommunen med ett tiotal välbehövliga jobb. Det är en väldigt bra satsning. Man hann inte ens bli glad åt den satsningen förrän besked kom om att fem gånger så många statliga jobb skulle försvinna ur kommunen 30 inom SJ och 20 inom kriminalvården. Som vanlig medborgare funderar man då över om staten inte vet vad den gör. Man tar med den ena handen vad man har gett med den andra. När så många jobb försvinner är det ett slag för en kommun av Ånges storlek fullt i klass med det som har drabbat och som har drabbats oerhört hårt av stora neddragningar. Med de oerhört långa pendlingsavstånden är det inte så lätt för anställda att ta jobb även om man erbjuds jobb på annan ort. Man sitter kvar i ett boende, ofta villor som är omöjliga att sälja på grund av att priserna har fallit, och pendlingskostnaden blir för dryg. Därför tycker jag att staten på ett bättre sätt ska ta ansvar när man avvecklar verksamheter i en liten glesbygdskommun som . Min fråga till är: Vilka åtgärder vill och regeringen vidta för att staten ska kunna ta ett sådant ansvar i det här fallet? 17 Näringsminister (): Jag har full förståelse för det som beskriver som väldigt smärtsamma beslut för en liten ort när ett bolag som SJ upplever sig tvingat att fortsätta att rationalisera sin verksamhet. Den pedagogiska uppgiften är, precis som säger, väldigt stor och svår. Väldigt många medborgare lever kvar i föreställningen och ibland också förhoppningen att det är den gamla världen som gäller för SJ. Det var ett SJ som inte styrde på kommersiella grunder och som hade tusentals fler anställda än . Det var ett SJ som många hyllar som ett historiskt väldigt fint företag men som det naturligtvis hade kostat mycket stora belopp att upprätthålla. beslutade att SJ ska vara ett aktiebolag som ska styras på marknadsmässig grund. Delar av denna verksamhet innebär att man har monopol på vissa sträckor, framför allt de interregionala sträckorna. Men de måste i sin tur drivas på ett sådant sätt att det blir lönsamt för SJ att köra på dessa sträckor och därmed också köra på ett sådant sätt att man kör när kundernas behov finns, vilket inte alltid var fallet i det gamla SJ. När det gäller den andra delen av verksamheten konkurrerar SJ fullt ut med svenska och internationella bolag i den upphandlade trafiken som Rikstrafiken handlar upp. Sammantaget har ställt väldigt tydliga och bestämda krav på att SJ ska vara ett lönsamt företag och drivas på marknadsmässiga villkor. Det blev särskilt tydligt här för då SJ:s ekonomi var i så dåligt skick att fick fatta beslut om ett aktieägartillskott till SJ på . är SJ på rätt väg. Man anpassar sig alltmer till vad kunderna har för behov. Man har blivit ett mer lönsamt bolag. Man får också resurser över för att kunna investera och efterhand alltmer investera i ny modern utrustning, tåg och vagnar, som behövs för att SJ ska vara ett duktigt och skickligt servicebolag. Det innebär att måste ta ansvar för hur verksamheten organiseras. Och SJ:s ledning har detta ansvar. Det innebär naturligtvis också att varken riksdag eller regering kan gå in och besluta om på vilka orter som man ska ha olika verksamheter. Då är vi tillbaka till det gamla SJ, och jag tror inte att är beredd att anslå de medel som skulle krävas för att driva det gamla SJ. Detta innebär naturligtvis att det från tid till annan också kommer svåra beslut om att omorganisera för att rationalisera och minska kostnaderna. Självklart ska man göra detta på ett mycket ansvarsfullt sätt. Jag förutsätter att man i sina förhandlingar med fackliga organisationer fullt ut också tar detta ansvar för den personal som blir drabbad och ser till att det finns rimliga villkor också för den. Jag tror att det är fel att jämföra SJ:s verksamhet, som uttryckligen har sagt ska bedrivas på marknadsmässiga villkor, med den statliga arkivverksamheten. Det är en annan femma. Den bedrivs på helt andra villkor. Jag utgår alltså från att företagsledningen fortsätter sina relationer med de fackliga organisationerna på ett sådant sätt att de också uppträder på ett bra och korrekt sätt och hjälper till i den omvandling som kommer när man gör denna typ av neddragningar. 18 HANS (): Jag brukar säga att SJ förmodligen är världens effektivaste järnvägsföretag. Det känner jag mig stolt över. Det är bra att det är på det viset. är det naturligtvis så att i samband med stora neddragningar av jobb ställer vi krav på privata företag att man ska ta ansvar och så att säga bete sig så anständigt som man kan i samband med att man lämnar verksamheter. Och vi får inte ställa mindre krav på statliga företag. har ju, höll jag på att säga, tåget gått när det gäller SJ. Och det handlar väl snarare om ett principiellt synsätt när det gäller hur man ska se på neddragningar men också framför allt vad staten kan göra för andra insatser. Man kan självklart inte jämföra arkivverksamhet med SJ:s verksamhet. Men när statliga företag och myndigheter drar ned så kraftigt som man nu på väldigt gör i en så liten kommun, då tycker jag att man som kommunmedborgare i kan ställa krav på att staten faktiskt tar ett särskilt ansvar för att stötta kommunen på annat sätt och skapa annan sysselsättning eller på annat sätt hjälpa till så att man inte hamnar i den situationen att man till slut inte klarar av att upprätthålla gymnasieskolan. Man hamnar på ett sluttande plan i kommunen om man inte får det stöd som man behöver. När vi kämpar så hårt för att effektivisera statliga verksamheter, och var och en gör det inom sitt eget lilla område, finns det en risk att ingen ser till helheten. Och det som är välmotiverade företagsekonomiska besparingar leder till kraftigt ökade samhällsekonomiska kostnader som kommunen eller staten på annat sätt får ta. Det är väl i sådana situationer som vi politiker på något sätt måste gripa in och ge stöd och hjälp till de kommuner som drabbas. försvinner på ett bräde ett 50-tal statliga jobb från den lilla kommunen .