prot · GT0985 · 2006-03-13 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Meddelande om frågestund Talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Samhällsbyggnadsminister , statsrådet , socialminister , statsrådet och statsrådet . 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2005/06:276 Till Interpellation 2005/06:276 av Skånberg (kd) Konkurrens och service på postområdet Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. uppdrag 2005/06:278 Till Interpellation 2005/06:278 av () Kollektivtrafik i glesbygd Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. Interpellation 2005/06:279 Till Interpellation 2005/06:279 av () deltagande i ISAF:s regionsstyrka i Mazar-e-Sharif Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är att försvarsministern har inplanerade åtaganden som förlagts med hänsyn till den interpellationsdebatt som statsrådet deltar i . Försvarsdepartementet uppdrag och rättschef 2005/06:280 Till Interpellation 2005/06:280 av () Uppsägning av tågmästare i Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor. 4 § Svar på interpellation 2005/06:285 om beskattning av oönskad och förlustbringande dispositionsrätt till stugor, båtar med mera 1 Finansminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att en princip om faktisk dispositionsrätt införs i skatterätten i stället för dagens princip. har också frågat mig när jag avser att lägga fram förslag om ny lagtext av typen endast faktiskt nyttjande av en förmån ska ligga till grund för värderingen av förmånen, om inte annat föreskrivits, samt vilka andra åtgärder jag avser att vidta i denna skattefråga. En grundläggande regel i skattelagstiftningen är att privata levnadskostnader inte får dras av. Delägare i företag liksom företagsledare förmånsbeskattas därför i den mån företaget betalar deras privata omkostnader. Enskilda näringsidkare får antingen inte dra av de privata levnadskostnaderna i näringsverksamheten eller så uttagsbeskattas näringsidkaren för det värde hon eller han tillgodogjort sig ur verksamheten. Principen om att avdrag inte får göras för privata levnadskostnader gäller också för tillgångar som till exempel fritidshus och båtar. Om företagets kostnader för sådana tillgångar helt eller delvis utgör privata levnadskostnader för delägare eller företagsledare förmånsbeskattas alltså dessa för värdet. Förmånsvärdet bestäms utifrån dispositionsrätten till tillgången och inte det faktiska utnyttjandet. Om fritidshuset eller båten varit uthyrd sätts förmånsvärdet ned i motsvarande mån. Om det fanns en möjlighet för företagare att disponera till exempel fritidshus och båtar som ägs av företaget utan beskattning enligt de principer som jag nu angett, skulle näringsverksamheten kunna användas för att finansiera inköp av tillgångar för personligt bruk. Det är alltså för att upprätthålla detta avdragsförbud som värderingen av förmånen utgår från dispositionsrätten och inte det faktiska utnyttjandet. Om verksamheten däremot består i till exempel stuguthyrning sker normalt ingen förmånsbeskattning av företagaren utifrån möjligheten att disponera tillgången. En enskild näringsidkare får i motsvarande situation dra av kostnader hänförliga till stugorna i näringsverksamheten. I dessa fall är kostnaderna för tillgångarna hänförliga till verksamheten och inte till en privat levnadskostnad. Om företagaren själv använder stugan i dessa fall blir han eller hon beskattad för det faktiska utnyttjandet. Denna ordning är enligt min mening ändamålsenlig. Jag avser därför inte att vidta några åtgärder för att ändra bestämmelserna. 2 (): Tack, finansministern, för svaret. Även för en person som jag, som är tränad i kanslisvenska och utbildad ekonom, är det svårt att riktigt förstå innebörden i svaret. Jag vill därför att finansministern förklarar innebörden av sitt svar genom en kommentar till tillämpningen av de, enligt finansministern, ändamålsenliga principerna på ett typfall. Det är ju när principerna möter verkligheten som deras relevans och värde testas. Vi kan ta på som exempel. Han driver ett turistföretag. Familjen bebor ett hus. Han disponerar även andra hus för sin fritid. På en annan ö har fyra sommarhus som han hyr ut. Han bor aldrig där själv. Han använder inte husen för egen eller den övriga familjens del. Sommaren har, enligt , . Om misslyckas med att hyra ut någon av de fyra stugorna förmånsbeskattas för sitt misslyckande. Han tappar hyresintäkter och när verksamheten går med förlust beskattas han extra hårt. Ett regelverk som har denna konsekvens kallar finansministern för ändamålsenligt. Det är naturligtvis absurt. Låt mig illustrera detta med finansministerns skattelogik. En hotellrörelse skulle då förmånsbeskattas för alla de hotellnätter som hotellet inte lyckas hyra ut. Så är det ju inte. Hotell hamnar inte i denna fälla. Det gör däremot de som, i likhet med den som jag kallar på , håller på med lite olika saker och inte bara sysslar med uthyrning utan tjänar sina inkomster på flera olika sätt. har också i sin turistbolagsrörelse tre båtar som han använder för taxikörning, transport av gäster till olika öar och så vidare. Båtarna går inte att hyra ut eftersom det krävs speciellt tillstånd för att köra dem. Familjen har andra båtar för fritiden. Trots detta påförs han ett förmånsvärde om för en av båtarna. Finansministern säger att den här ordningen är ändamålsenlig och att man inte avser att vidta några åtgärder för att ändra bestämmelserna. Jag vill att förklarar för mig och för personer som har den situationen att de har inkomst från flera olika källor vad som är så ändamålsenligt. Det är ju när principerna möter verkligheten som testet sker. Välkommen upp i talarstolen, finansministern! 3 Finansminister (): Låt mig något utveckla bakgrunden till de regler som vi diskuterar. Jag har förståelse för att den fråga som tar upp kan upplevas som orättvis av enskilda företagare. Låt mig ändå ge bakgrunden till de regler vi har. Jag vidhåller att de är ändamålsenliga. infördes särskilda regler för beskattning av fåmansföretag samt företagsledare och delägare i sådana företag, de så kallade stoppreglerna. Reglerna syftade till att intressegemenskapen mellan företaget och ägaren inte skulle utnyttjas i skattesammanhang för att slippa skatt eller för att få en lägre beskattning. Exempel på det var transaktioner som reglerades för att företaget anskaffade egendom för företagsledarens privata bruk. Enligt stoppregeln beskattades delägaren för kostnaden att förvärva tillgången som en intäkt av tjänst som företaget helt eller delvis vägrades avdrag för kostnaden. När stoppreglerna för fåmansföretagen avskaffades kom nya regler i stället. Avgränsningarna av de fall där förmånsbeskattning ska ske är inte lika tydliga enligt de nya reglerna som enligt stoppreglerna. Avsikten är dock, liksom tidigare, att en beskattning ska ske när företag används för att skaffa privat egendom. När stoppreglerna avskaffades 2000 uttalade regeringen att den hade för avsikt att noga följa rättsutvecklingen på området och återkomma om reglerna inte visade sig vara tillräckliga för att motverka missbruk eller om de visade sig leda till alltför många domstolsprocesser. Denna utgångspunkt gäller fortfarande. En sådan omläggning som gjorts leder naturligen till att nya gränsdragningar måste göras och ny praxis bildas. Att nu ändra reglerna på det sätt som föreslår skulle innebära att man godtog att företagare bekostar privata utgifter med obeskattade medel. Det skulle innebära en orättvisa i förhållande till andra skattskyldiga som inte har denna möjlighet. Det kan jag inte acceptera. Därför anser jag att de regler som finns är ändamålsenliga och bör behållas. 4 (): börjar det bränna till. Vi måste se på konsekvenserna av de regler som finns. Om nu utgångspunkten var att de företagsledare som har missbrukat det tidigare systemet och har stora segelbåtar eller sådant i rörelsen är det ett helt annat fall än det som vi här diskuterar. Vad vi nu diskuterar är den typiske småföretagare som i glesbygd eller på andra ställen tjänar sina inkomster från flera olika verksamheter. Då riskerar hon eller han att på en av de här verksamheterna som bedöms som en sidoverksamhet att förmånsbeskattas, i det här fallet för att hyra ut ett antal stugor eller båtar. Då blir konsekvensen, finansministern, att personer som befinner sig i den här situationen inte kommer att våga investera. De vet inte vad det är för skattekrav som kommer att ställas på dem senare, när de gjort den här investeringen i att hyra ut stugor eller vad det nu är. De är livrädda för situationen. Vi har ett antal exempel på detta. Finansministern säger att jag föreslår någonting. Jag föreslår att vi faktiskt ska se till att de här reglerna inte får de här konsekvenserna. Finansministern säger att regeringen har varit inställd på att noga följa utvecklingen av reglerna inför risken av missbruk. Risken här är den rakt motsatta, nämligen att reglerna är så tufft utformade, så okänsligt och fyrkantigt utformade att personer som försöker skrapa ihop sitt levebröd från olika verksamheter inte kan göra detta utan tvingas lägga ned sin verksamhet. Det är det rakt motsatta problemet mot det som finansministern här utmålar som kapitalister i cylinderhatt som har segelbåtar som de låter betalas av rörelsen. Här har vi precis motsatsen. tror jag faktiskt att vi får ta fasta på det ord som står i interpellationssvaret, nämligen att stuguthyrning sker normalt. Vi måste ändra regelverket på ett sådant sätt att personer som har den här situationen vet att de inte kommer att förmånsbeskattas för innehavet av förlustbringande verksamhet. De får ju dubbelstraff. Tycker Socialdemokraterna, som försöker vara insmickrande mot småföretagarna, att det är ändamålsenligt att ha det på det här sättet? Ni hade en konferens . Försök att sälja in den här typen av skattelogik till småföretagare i glesbygd. 5 Finansminister (): är väl bevandrad i skattelagstiftningen och vet att den är generell till sin natur. Jag kan bara upprepa det som jag sade tidigare, nämligen att om det fanns en möjlighet för företagare att disponera till exempel fritidshus och båtar som ägs av företaget utan beskattning enligt de principer som gäller skulle verksamheten kunna användas för att finansiera inköp av tillgångar för personligt bruk. Vi kan inte ha sådana regler som möjliggör den typen av förfaranden. Det är därför som värderingen ska utgå från dispositionsrätten och inte från det faktiska utnyttjandet. Utan förmånsbeskattning av dispositionsrätten för till exempel fritidshus och båtar skulle företagen kunna äga tillgångar för personligt bruk via sin verksamhet till en lägre kostnad än när tillgången ägs privat. Det här skulle skapa möjligheter till skatteundandraganden genom att privata investeringar finansieras med obeskattade medel eller till en lägre kostnad än om investeringen finansieras privat. 6 (): Det är med en dåres envishet man tvingas lyssna på detta. Här har vi alltså företagare som har skaffat sig fyra hus på en ö för att hyra ut dem . Det klassificeras i den socialdemokratiska skattelagstiftningen som en risk för ett stort skatteundandragande, och därför måste den som har de här husen, om de inte är uthyrda, förmånsbeskattas. Det är helt absurt. I själva verket gör vederbörande en förlust och får inte in de hyresintäkter som är tänkta. Det lär inte vara sista ordet om den här saken. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2005/06:261 om tillgång till rehabilitering 7 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att personer som rekommenderas rehabilitering ges möjlighet till detta, för att sjukskrivna inte ska bollas mellan myndigheterna och för att personer inte ska förtidspensioneras på grund av oklara regler om vem som ansvarar för rehabiliteringen. För många människor är olika former av rehabiliteringsåtgärder nödvändiga för att återfå funktions- och arbetsförmågan och kunna delta i arbetslivet. Olika aktörer är involverade i olika skeden av rehabiliteringsprocessen. I regeringens strategi läggs fokus på att ta till vara människors arbetsförmåga och åstadkomma ett bättre samspel mellan arbetsplatsen, sjukvården och sjukförsäkringen. Arbetsplatsen har central betydelse för möjligheterna till återgång i arbete. Arbetsgivaren har därför det primära ansvaret för de arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder som kan vidtas på arbetsplatsen. Vanliga och ofta effektiva åtgärder är arbetsanpassning, omplacering eller rehabilitering i form av till exempel utbildning och arbetsträning. I syfte att stärka den enskildes ställning och skapa en effektivare rehabilitering pågår en översyn av arbetsgivarens rehabiliteringsansvar. För arbetslösa sjukskrivna och anställda sjukskrivna som behöver byta anställning på grund av ohälsa är det nödvändigt att och arbetsförmedlingen samverkar effektivt. bedriver myndigheterna omfattande insatser för arbetslösa sjukskrivna, och omfattar denna samverkan även anställda sjukskrivna som behöver byta arbete på grund av ohälsa. ska och Ams dessutom inom ramen för en pilotverksamhet vidta nya och förstärkta insatser för försäkrade som är långtidssjukskrivna eller uppbär aktivitetsersättning eller tidsbegränsad sjukersättning. Pilotverksamheten syftar till att ta till vara den arbetsförmåga som dessa människor kan ha och att underlätta deras återgång till arbetslivet. För att stödja patienters återgång i arbetslivet krävs det att sjukskrivningsfrågan prioriteras inom hälso- och sjukvården. Regeringen har därför ingått en överenskommelse med landstingen om förstärkta insatser för att minska sjukfrånvaron. Överenskommelsen innebär att regeringen satsar 3 miljarder för att hälso- och sjukvården ska vara mer aktiva i sjukskrivningsprocessen. För människor med komplex problematik finns det behov av samordnade rehabiliteringsinsatser. Det har därför införts möjlighet för försäkringskassa, länsarbetsnämnd, landsting och kommun att bedriva finansiell samordning genom att på lokal och regional nivå bilda samordningsförbund. Regeringen har således vidtagit en rad åtgärder för att undvika de situationer som beskriver. Det är därför min bestämda övertygelse att regeringens åtgärder kommer att bidra till en effektiv rehabilitering som ger stöd för sjukskrivna att återfå arbetsförmågan och kunna delta i arbetslivet. 8 (): Jag tackar för svaret, som jag ska återkomma till . För dem som lyssnar på debatten vill jag först ge en beskrivning av bakgrunden till mina frågor. Inget jobb ingen rehabilitering, så lyder rubriken på reportaget om . blev sjukskriven för ryggproblem och var arbetslös. föreslog förtidspensionering, vilket inte accepterade. har , som hon säger till mig, tagit sig tillbaka till arbetslivet några procent i taget. Förutsättningarna för att komma vidare till full egenförsörjning är en rehabiliteringsinsats på ett rygginstitut, en insats som har rekommenderats av hennes ortoped. Men där har det blivit stopp. saknar möjlighet att köpa en rehabiliteringsinsats för personer som betraktas som arbetslösa och hänvisar till arbetsförmedlingen, som hänvisar till vården eftersom denna insats är medicinsk. Och vården hänvisar till att man saknar möjlighet att remittera till en ryggspecialist, för det är som köper dessa tjänster. Slutsatsen av allt detta är att nu erbjuds förtidspensionering, något som hon upplever som mycket kränkande. Frågan som många med mig ställt sig är: Hur kan detta få ske hur kan samhällets olika instanser och politiska system bidra till att misshandla människor så och dessutom använda skattepengar på ett så slösaktigt sätt? På det svarar nu ansvarig minister med att bland annat beskriva ett pilotprojekt. I ett pressmeddelande från och Ams gemensamt läser jag om detta projekt, som delvis har pågått . Av 26 000 berörda personer har 8 800 fått arbete eller påbörjat utbildning. Det nya uppdraget omfattar 30 000 personer och två län, det vill säga en femtedel av landet. ska alla län vara med och då omfatta alla som varit sjuskrivna längre än och alla som har tidsbegränsad sjukersättning. I ministerns svar berörs också uppdraget till sjukvården och lagen om finansiell samordning, och jag ska återkomma till det i mitt nästa inlägg. Regeringens uppdrag till och Ams och de siffror som nämns i uppgifterna från myndigheterna måste ses mot att antalet försäkrade som kan förväntas vara berörda är oerhört omfattande. Jag har inte exakta siffror på dem som behöver rehabilitering, men den officiella statistiken över sjukskrivna var 236 400, och antalet förtidspensionerade hade ökat med ytterligare 12 900 till 556 300. Det är naturligtvis långtifrån alla dessa nästan 800 000 personer som är aktuella för rehabiliteringsåtgärder, men det måste ändå handla om mångdubbelt fler än de 30 000 som nämns i samband med regeringens pilotprojekt. Därför vill jag ställa en fråga som avslutning på det här inlägget: När kan alla de som riskerar att ramla mellan olika myndigheters stolar i väntan på rehabilitering räkna med att få hjälp? 9 Statsrådet (): Först en kommentar när det gäller förtidspensioneringar och beslut om sjukersättning. Det ska man inte få förrän allt är prövat och det visar sig att det bara är sjukersättning som återstår i den gamla förtidspensioneringen. Och man ska definitivt inte förtidspensioneras när rehabiliteringsåtgärder pågår. Låt mig säga något om omfattningen av det vi gör. Det är väl bekant för att regeringens och andras insatser för att komma till rätta med den höga sjukfrånvaron har varit betydande och att också betydande goda resultat har uppnåtts så här långt. Jag tror att de flesta är överens om det när det gäller kvantiteten av sjukskrivningar. Antalet sjukskrivna och långtidssjukskrivna minskar. Också inflödet till förtidspension minskar. På nationell nivå, makronivå, är jag synnerligen nöjd med de resultat som har åstadkommits de här tre åren, tack vare att många har engagerat sig i detta. Jag är mindre nöjd med åtgärder som ska till för den enskilde individen. Där finns det mycket mer att göra. Det är också där som regeringens fokus ligger . Jag påstår ingalunda att allt är bra , utan det behövs ytterligare åtgärder av skiftande slag. Den pilotverksamhet som hänvisar till, och som jag tog upp i mitt svar, omfattar ungefär 150 000 personer i landet som har varit sjukskrivna eller har aktivitetsersättning, alltså förtidspension om man är , eller har en tidsbegränsad förtidspension. Alla dessa fall ska gås igenom, och och arbetsförmedlingen ska säkerställa att relevanta åtgärder är vidtagna för varje sådan individ. I den händelse åtgärder inte är vidtagna ska man se till att de kommer i gång. Det börjar i med ungefär 25 000 personer och i med ungefär 5 000 personer. Sedan ska antalet öka utan några ytterligare beslut från regering eller riksdag. Myndigheterna bestämmer själva i vilken takt hela landet ska involveras i denna särskilda åtgärd. Detta ska vara slutfört års utgång. Det här kommer att leda till att betydligt fler än , förhoppningsvis, får den rehabilitering som man har rätt att få och rätt att kräva. För att säga något om det fall som hänvisar till, som jag inte ska kommentera i sig men som är ett exempel på hur det kan gå till när det inte har gått alldeles rätt till, är det samordningsansvar som ska rikta sig till någon av de rehabiliteringsaktörer som finns, nämligen , sjukvården eller arbetsgivaren. Har åtgärder inte kommit till stånd, har någon av de tre ansvariga brustit eller smitit ifrån sitt ansvar. 10 (): Det är bra, och vi är ense om att man naturligtvis inte ska bli föreslagen förtidspension så länge det finns mer att göra. Men ändå händer det. är ju inte den enda människa som vittnar om detta. säger att pilotprojektet ska övergå i en ökning och vidgning utan något vidare beslut. Då förstår jag inte riktigt varför det inte hade kunnat träda i kraft direkt, för uppenbarligen handlar det om att uppdraget är ungefär 30 000 och i två län och att man kan börja öka antalet . Vad är det som ska hända på vägen? När myndigheter får direktiv i etapper så här förväntar man sig någon utvärdering innan. Vad är annars skälet till att man inte kunde ta itu med det här över hela landet på en gång? säger också att samordningsansvaret i det enskilda fallet vi är överens om att vi inte ska diskutera enskilda fall här men det har ju hamnat så i fokus som ett exempel på hur det inte borde få gå till är , och det är det ju. Men själv, även centralt, säger ju att det finns så mycket otydligheter och att man kommer att ta kontakt med regeringen om det här. Man menar att regelverket bidrar till att en sådan här situation kan uppstå. Det är av den anledningen som jag har ställt frågan till regeringens företrädare, för det är väl där ansvaret ligger för att se till att få tydliga regler. Finansiell samordning och kravet på hälso- och sjukvården diskuterade vi lite här med anledning av och interpellation. Jag kan bara igen konstatera att om förslag om att den finansiella samordningen skulle ha fått fortsätta utvecklas, hade sådana här situationer inte uppstått. Då hade vi inte haft den här lite fyrkantiga hanteringen med myndigheter på olika håll som inte känner en säkerhet i uppdraget att samverka. Av svaret i skriftlig form att döma, även om jag tycker att det finns en viss ödmjukhet i den muntliga framställningen hos ministern, verkar det ändå som att regeringen tycker att den takt som man har föreslagit är bra och att det inte är så mycket mer man kan göra från regeringens sida. Är det så jag ska uppfatta det? Ministern avslutar med att säga att han har en god tilltro till att det ska ske en bra utveckling och att människor som behöver rehabilitering inte ska hamna i diskussion om förtidspensionering. Men den verklighet som och andra möter är ju en annan. Uppenbarligen är det också en annan verklighet som berörda myndigheter tycker sig leva i eftersom det här kan hända och man också uttrycker att det finns otydligheter. Jag skulle ändå vilja höra om det kommer något mer från regeringens sida än att vi ska se tiden an . 11 Statsrådet (): Jag förstår att det kittlar i att misstänkliggöra regeringen för det vi gör och inte gör när det gäller sjukfrånvaron. Jag upprepar gärna att det inte är bra som det är. Fler måste få mer och bättre stöd i sin sjukskrivning, och det måste komma till stånd snabbare än vad som sker . Det måste vara mera distinkt och precist, och rollfördelningen mellan aktörerna måste bli tydligare. Det sker genom att vi nu har en utredning som tittar på just arbetsgivarens och rollfördelning. Vi har tillsatt ett arbete hos för att utarbeta beslutsstöd i sjukskrivningsprocessen riktat framför allt till hälsovården och kanske i synnerhet till läkarna. Det är ett betydligt bättre beslutsstöd än det som möjligen finns . Det handlar om hur man bedömer arbetsförmågan och hur man på ett bättre sätt kan involvera den sjukskrivne själv i sjukskrivningsprocessen så att man inte hamnar i en förödande lång sjukskrivning i väntan på olika åtgärder. Det där känner mycket väl till. Som jag sade i mitt svar kommer sjukvården också att kunna tillföras pengar för sin ordinarie verksamhet under förutsättning att de upprättar handlingsplaner för att bli bättre i sin roll i sjukskrivningsprocessen. Där finns det mycket övrigt att önska. Det har två undersökningar visat. och undersökning och undersökning visar att det fortfarande finns stora brister i sjukvårdens roll när det gäller sjukskrivningsprocessen. Det exempel som hänvisar till får mig att peka på en annan åtgärd som är i gång från där den som är anställd men som inte kan gå tillbaka till sin tidigare anställning eller sitt tidigare arbete på grund av sjukskrivning nu kan omfattas av arbetsförmedlingens insatser direkt trots att man har en anställning kvar.