prot · GT0982 · 2006-03-08 00:00:00 — Gentemot behovet av att effektivt kunna utreda brott finns det i ett rättssamhälle naturligtvis också ett behov av att kunna garantera att inte större ingripanden görs i människors liv än som är nödvändigt för att kunna garantera en effektiv och rättssäker hantering av brott som begåtts. väljer att ta ett mycket aktuellt och väldigt förfärande exempel. Men när lagstiftningen utformas går det inte att ta ett enstaka exempel som utgångspunkt för en lagstiftning som ska kunna täcka in alla tänkbara fall. Vi menar att nuvarande utformning av lagstiftningen man försöker där väga de här storheterna mot varandra är väl avvägd. Det finns faktiskt också, som jag tror att känner till, möjligheter att häkta även dem som begått försök till brott. 124 () replik: Det är bra att vi fått besked från Socialdemokraterna. Man är alltså nöjd med den ordning som finns. Man tycker att ett ingripande i en människas liv det kan gälla en våldtäktsman till exempel är någonting som man ska vara mer försiktig med än att, som i det här fallet, sätta brottsoffret den som blir utsatt för det grova brottet i centrum. Det där kan inte accepteras. Det kan inte vara vad allmänheten förväntar sig. Om det är Socialdemokraternas politik att en person som är dömd för försök till ett så pass allvarligt brott att det ger fängelse på straffskalan ska kunna gå hem efter polisförhör i avvaktan på en rättegång som kanske kommer eller och vara ute i samhället blir man närmast skrämd. Konsekvensen blir ju att det brottsoffer som varit utsatt för ett så grovt brott som till exempel försök till våldtäkt riskerar att möta gärningsmannen. sker faktiskt sådana möten i ett litet samhälle. Man möter den person som försökt våldta en när man går och handlar. Och när man sitter på bussen finns personen där, för han är utsläppt i avvaktan på en rättegång som kanske kommer så långt framåt som . Jag tycker att detta är helt orimligt. är det väl bra att vi får ett klart besked: Det är gärningsmannens olägenhet som är mest prioriterad, inte omsorgen om brottsoffret. När det gäller vissa brott, exempelvis våldtäkter, vet vi att risken är stor att gärningsmannen återfaller i brott. Har han inte gjort det tidigare finns risken att han inte blir häktad. Är det fråga om en notorisk våldtäktsman kan vederbörande häktas; där håller jag med . Men vi vill ha obligatorisk häktning som en markering av att samhället inte kan tolerera att personer som har begått så här allvarliga brott är fria i avvaktan på rättegång. 125 () replik: Jag måste säga att gör mig lite förvånad. Jag tycker att tolkningen av vad jag sade är något svepande och inte riktigt i överensstämmelse med vad jag faktiskt försökte framföra. Dock kan det mycket väl bero på min bristande förmåga att vara pedagogisk. Självfallet sätter vi inte gärningsmännens intressen före brottsoffren. Vad jag säger är bara att ska man ha en lagstiftning går det inte att utgå från enstaka fall och försöka göra en lagstiftning som passar alla andra tänkbara fall. använder ett mycket obehagligt fall som vi båda känner till och använder sig av ordet gärningsman. När vi utformar lagstiftning har vi också att minnas att ingen är dömd förrän vederbörande faktiskt är dömd. Vi kan alltså inte enbart utifrån enstaka fall som förekommit utforma en lagstiftning som riskerar att tippa över ända, utan vi måste upprätthålla balansen mellan att värna brottsoffren och ge polis och åklagare goda möjligheter att utreda brott samt att upprätthålla vår grundlags intentioner om människors frihet och rätt till sin integritet. 126 () replik: använde för att diskutera de här rätt viktiga frågorna. Det finns saker som vi med lagstiftning direkt kan göra för att bättre balansera rättssäkerheten å ena sidan och rättstryggheten å den andra så att vi kan nå det högsta ideal en rättsstat kan önska, men det kommer aldrig att bli färdigt, för samhället utvecklas . Det finns många sakfrågor som jag vill lyfta fram, men jag vill också ta tillfället i akt och markera att detta inte är någonting som sker beroende på vilken lagstiftning vi har. Det handlar rätt mycket också om hur gör, för är folkvald, precis som vi andra här inne. Det är ingen annan i som har och kan ta ansvar för vår rättssäkerhet och rättstrygghet. Det är bara du och jag, . Det vilar på våra axlar allena. Då måste man fundera på, förutom regelverk, vilka resurser vi stoppar in. Hur finansierar vi utbildningen i domstolar? Är det tillräckligt? Hur ser vi till att vi minskar balanserna för att få rimliga tider i våra domstolar? Tänk om vi hade samma köer till andra myndigheter, till exempel för att behandla utbetalning av sjukförsäkring eller föräldrapenning eller vad det nu kan vara. Det kan vara väntetid. Det skulle ingen acceptera. Men när det gäller domstolarna, vårt centralaste myndighetsorgan i rättsstaten, är det någonting annat. Jag blir förvånad över det. Jag undrar hur ser på att kunna öka och värna resurserna. Jag kräver inga löften om anslagsökningar; det är fel tillfälle. Ser möjligheter att inte bara prata om tandvårdsreformer för 1,9 miljarder för att det är valrörelse och sedan kanske säga nej till 75 miljoner till domstolarna, som är i landet? 127 () replik: Låt mig inledningsvis kommentera det här med tiden, som också var inne på. Det är enbart av det skälet att det egentligen var en annan av våra kamrater i utskottet som skulle ha haft den här debatten. Relativt sent fick jag hoppa in i stället för honom och hann inte förbereda något anförande. Jag vet att ni är frågvisa och tänkte att vi hinner med ett antal repliker, och så blir tiden lite längre i alla fall. tar upp att rättssäkerheten vilar på våra axlar, och det är sant. Gudskelov finns det ett antal individer ute i bland annat domstolsväsendet som också ser till att göra det absolut bästa utifrån de förutsättningar de får. Det var väl ungefär där som frågeställning kom, som handlar om vilka ekonomiska förutsättningar vi i majoriteten ger till våra domstolar, om de räcker och så vidare. Det kan man alltid diskutera. När man tittar på resultatet av domstolarnas verksamhet kan man konstatera att det finns mycket som kan förbättras. Det ska i ärlighetens namn sägas. Visst är det så att många mål behöver gå igenom systemet betydligt fortare än vad som är fallet . Visst är det så att kunskapsnivån och förutsättningarna för att kunna bemöta till exempel barn i domstolsväsendet behöver bli ännu bättre än vad de är. Jag vet att vi har olika uppfattningar om hur mycket pengar domstolsväsendet behöver. Vi har i majoriteten tillfört rättssamhället . Det är inte lite pengar, det måste man se. Jag säger inte att domstolsväsendet har exakt de resurser som det behöver. I förslaget för ramarna i budgeten för de kommande tre åren ökar vi i majoriteten anslagen för domstolsväsendet. Nog skulle jag lova mer resurser till domstolsväsendet, men man måste också konstatera att domstolsväsendet hade ett överskott som det inte klarade av att göra av med. 128 () replik: Överskott i våra myndigheter är någonting som regeringen brukar dra tillbaka, och har de krediter säger man upp dem . Den ekonomiska ledningen av våra myndigheter är bortom alla önskemål vad gäller ledarskap och förutsebarhet. Jag tar den principiella utgångspunkten. Jag berömmer regeringen för varenda krona ni orkar ge till detta centrala område, rättsväsendet, jämfört med alla andra konstiga saker ni slösar bort våra skattepengar på. Men ni skulle aldrig acceptera årslånga väntetider på att få ut bidrag i . Tänk om man skulle säga om föräldrapenning: Ja, det kan du få ut . Tänk om den som ska få a-kassa för att tillfälligt ha blivit arbetslös skulle få vänta . Ni accepterar att det är enorma väntetider till våra domstolar. Jag tycker att det är oacceptabelt. är inte skatteprocesser vårt ansvarsområde riktigt, men tiderna för skattemålen i länsrätterna är det likadant med. Människor får vänta på sin rätt. De kan inte skaffa sig en rätt på något annat sätt. Själva utgångspunkten för den nuvarande regimen är att man kan få vänta, det är inget problem, det är någonting tekniskt. Sedan lägger man till 50 miljoner till domstolarna. Ser ni inte att detta är rättsosäkert? Det saknas rättstrygghet för de människor som drabbas. Det tycker jag är konstigt. Det finns förslag om att stärka skyddet för bevispersoner, människor som hotas och inte vågar vittna. Det är en fundamental fråga om rättssäkerhet och rättstrygghet. Här finns det förslag och utredningar som ligger och samlar damm. Det kostar samhället, om jag inte minns fel, . Det lidande som de människor som hotas och måste skyddas och som inte får skydd måste värderas. Men det kanske inte är någon röststark grupp som man väljer att vilja satsa pengar på nu när det är valrörelse. Detta är det viktigaste vi har, rättsstaten, och den kostar jämfört med mycket annat relativt lite pengar. Det är småpotatis om man ska spara. 129 () replik: Vi sparar faktiskt inte pengar på rättsväsendet, men vi har olika uppfattningar om i vilken takt som pengarna ska fördelas dit. Vi har under den senaste mandatperioden tilldelat rättsväsendet oerhört stora pengar. Vi kommer, om vi får mandatet, att fullfölja vår politik och fortsätta att ge mera pengar till dessa viktiga områden. Där håller jag med om att vi inte får darra på manschetterna. Ska vi vara en demokrati värd namnet måste vi också bygga vårt samhälle på lagen. Tiderna i våra domstolar önskar jag också skulle kunna kortas ned för normalmål om man kan uttrycka sig i de termerna. Men när det gäller tiderna i våra domstolar jämfört med hur det tar i andra länder ligger vi inte dåligt till. Jag säger inte detta som ett försvar för att vi inte ytterligare ska förbättra oss, för det ska vi självfallet. Det är ändå viktigt att göra sådana jämförelser . tar också upp frågan om stärkt skydd för bevispersoner som ett viktigt område. Vi inser att vi behöver ge dessa individer ett större skydd. Vi ser att det finns problem , till exempel att våga vittna mot den organiserade grova brottsligheten. Där måste våra insatser till skydd för vittnen och andra förstärkas avsevärt. Den utredningen samlar verkligen inte damm, , det kan jag garantera. Det kommer ett regeringsförslag inom de allra närmaste dagarna i den här frågan. Det får vi återkomma till . 130 () replik: Jag ställde en direkt fråga till i mitt anförande men fick inte något svar i hennes anförande, så därför går jag upp i replik och ställer frågan igen. Det gäller alltså personer som har varit utsatta för hemliga tvångsmedel. När brottsutredningen är klar har det visat sig att något åtal inte ska väckas i frågan och att det är till men för brottsutredningen. Då tycker jag den som har varit utsatt för hemliga tvångsmedel ska få veta detta och kunna få det rättsligt prövat om det har skett på ett felaktigt sätt. I betänkandet svarar majoriteten eller Socialdemokraterna får jag kanske säga, för i det här fallet är det inte samma majoritet som det brukar vara att det finns skadeståndsregler. Men det är ju omöjligt att kräva skadestånd om man inte ens vet om att man har varit utsatt för tvångsmedel. Längre fram försvarar Socialdemokraterna sig med att kvaliteten på brottsutredningar är föremål för kontinuerlig uppföljning. Men det här handlar ju inte om kvaliteten på brottsutredningar. Det handlar om den enskildes rätt att få veta att han eller hon har varit utsatt för hemliga tvångsmedel. Det kan ju ha varit en alldeles utmärkt bra brottsutredning som har visat att han eller hon är oskyldig. Med dagens regler blir personen ovetande om till exempel en telefonavlyssning eller kameraövervakning som har skett. Varför ska inte personen kunna få veta i efterhand att han eller hon har varit utsatt för hemliga tvångsmedel? 131 () replik: Jag vet att anledningen till att det inte står mer utförligt om de här frågorna i betänkandet än vad som är fallet är att vi kommer att ha anledning att återkomma till de här frågorna när vi kommer att diskutera och debattera andra fall i denna kammare. Det tror jag att är medveten om. Då kommer de här frågorna återigen att diskuteras. Jag tycker att det finns mycket som talar för den hållning som ger uttryck för och som också flera andra talare här har gett uttryck för. Men, som sagt, låt oss återkomma till detta när vi senare behandlar den frågan. 132 () replik: Då ser jag fram emot det. Jag utgår från att det är propositionen om hemlig rumsavlyssning eller buggning som menar och att det då ska finnas ett förslag om en upplysningsplikt, precis som Lagrådet har krävt. Jag ser fram emot detta. 133 () replik: ställde en av de frågor som jag hade tänkt ställa, så jag har bara en fråga kvar. Det kommer att bli mycket enkelt. Vi har ju diskuterat rekryteringen av nämndemän. Här har vi naturligtvis en sak som egentligen inte kommer att kosta mer pengar, så man behöver inte göra speciellt mycket ekonomiska avvägningar. Det handlar nog snarare om något slags ideologiska inställningar. Eftersom jag och du kan samarbeta i en hel del frågor, medan jag däremot inte vet speciellt mycket om vad som händer inom ditt parti, skulle jag vilja ställa en fråga. När ni socialdemokrater för resonemang om rekryteringen till nämndemän, finns det då några speciellt tunga skäl som gör att ni inte vill gå med på att vidga rekryteringsbasen? 134 () replik: Jag undrade vad skulle ta upp med mig. Jag måste göra honom besviken. Jag tänker inte här i kammaren avslöja mitt partis inre diskussioner och de överläggningar som vi för bakom lyckta dörrar, tyvärr. får allt bli medlem i vårt parti innan han får tillträde till de salarna. Jag kan bara rent allmänt kommentera frågan, som ju har nämnts av flera här. Det är naturligtvis viktigt att vi har en nämndemannakår som väl återspelar den svenska befolkningen och som är kompetent och skickad att utföra sitt värv. Det tror jag att vi alla håller med om. Men jag tycker att vi alla borde rådbråka våra egna samveten. Hur mycket prioriterar vi de här frågorna i våra partier? Hur mycket arbete har vi egentligen lagt ned på att förbättra rekryteringen, och vilken status har nämndemannarollen? På sina håll är det väldigt bra, men långt ifrån överallt. Jag noterar vad du, , säger att ni tänker göra inom ert parti. Naturligtvis är det något som alla kan göra. Men jag tror att det viktigaste kanske inte är vare sig partibeteckning eller yrke, utan det är om man är intresserad av att vara nämndeman och om man har de fysiska förutsättningarna. Då är det väldigt bra om vi kan uppmuntra så många som möjligt att delta i detta viktiga medborgerliga värv. 135 () replik: Ja, , nog för att jag är nyfiken, men fullt så nyfiken är jag inte att jag byter partitillhörighet. Men du har å andra sidan lite försynt gett mig ett svar på frågan i din kommentar, så jag får väl nöja mig med det och får hoppas att frågan lyfts upp. Jag menar att det är en viktig fråga, och jag hoppas innerligt att vi har kommit ifrån den gamla prestigebundna värderingen av nämndemän som har funnits i det svenska samhället. är det, precis som du själv säger, en viktig samhällelig uppgift som ska utföras. Den ska fördelas på alla i samhället, även icke svenska medborgare som har varit boende och verksamma här . Det är min uppfattning. I övrigt har jag bara att tacka för svaret. 136 (): Jag vill börja med att instämma i det anförande som höll här där han redogjorde för ställningstaganden i justitieutskottets betänkande. Men jag tänker koncentrera mig på den del i betänkandet som tar upp barnets situation i domstolarna. fick justitieutskottets ledamöter en liten julklapp. Det var en gåva från mig och från , som har skrivit . Jag vet också att många av er ledamöter har läst boken och verkligen tagit till er hur illa många av de barn som blir utsatta för övergrepp far i vårt rättsväsende. var också här och berättade om sina och sin sons bittra erfarenheter av den kamp som hon förde för att sonen skulle bli tagen på allvar i vårt rättsväsende här i . Jag har förut här i talarstolen i lagutskottets ärenden berättat om ett besök som lagutskottet gjorde i Hovrätten för nedre , där jag hade äran att få ställa en fråga till domarna. Jag frågade domarna i Hovrätten för nedre hur vi som lagstiftare skulle kunna vara säkra på att och hur vi skulle kunna lyfta upp frågan om hur domstolarna lyfter fram barnets bästa i verkligheten, bland annat i vårdnadsmål. Hör och häpna! Hela lagutskottet ryggade tillbaka när jag till svar fick att vi skulle lita på domarnas sunda förnuft. Tyvärr, herr talman, har jag under mina år här i sett så många exempel på att domarnas så kallade sunda förnuft inte är till mycket hjälp när det handlar om att se till de barn som blivit utsatta för övergrepp när beslut fattas i till exempel mål om vårdnad, boende och umgänge. Jag har också förstått att det finns en motvilja hos många domare, men naturligtvis inte hos alla, att delta i vidareutbildningar som syftar till att stärka deras barnkompetens. Då är frågan hur vi som lagstiftare kan agera på ett positivt sätt. För att komma till rätta med de enorma problem som finns när det gäller den rättsliga hanteringen av barn som bland annat utsatts för övergrepp har samarbetat om en proposition om nya vårdnadsregler som kommer att läggas fram , förhoppningsvis . Jag vet också att några av er i utskottet har tagit del av den lagrådsremiss som lämnades i frågan för sedan. I förhandlingarna med regeringen har vi drivit en rad krav på förändringar som ska göra livet lite mer drägligt för dessa barn. Alla krav har vi så klart inte fått igenom. Så är det ju när man samarbetar. måste man kompromissa för att någon ändring över huvud taget ska ske. Därför vill jag yrka bifall till reservation nr 18, för den handlar om att införa krav på obligatoriska barnprotokoll i mål om vårdnad, boende och umgänge. Tanken, herr talman, är att varje dom och beslut ska motiveras utifrån barnets bästa i en särskild bilaga till domen. Barnprotokollet är alltså tänkt att fungera som ett redskap och en checklista för domaren, så att hon eller han på punkt efter punkt ska kunna kontrollera att barnets bästa faktiskt har varit i fokus i de enskilda besluten. Vi vet att barnprotokoll används i vissa delstater i , bland annat i mål som har att göra med sexualbrott mot barn. Vi i tror att detta kan föra oss ytterligare en bit på vägen när det gäller att stärka rättssäkerheten för barn en rättssäkerhet som ofta brister. Vi har ett ansvar att se till att rättssäkerheten för barn i domstolarna faktiskt uppfyller de krav som ställs i . Det är därför vi ser barnprotokollen som ett sätt att i positiv bemärkelse ge domarna ett verktyg. Oavsett om de är motvilliga att delta i alla kunskapsfördjupningar som erbjuder ska de genom lagstiftningen ändå vara skyldiga att upprätta barnprotokoll. På det sättet skulle vi kunna föra upp frågan om barns rättssäkerhet med konkreta förslag. Betänkandet hänvisar till vårdnadskommitténs förslag. Där har man inte lyft upp några konkreta åtgärder exempelvis vad gäller barnprotokoll. tog upp den frågan som ett konkret exempel som man skulle kunna lyfta fram, men det gjordes inte. Vi tänker inte nöja oss med den nya vårdnadslagen även om den är ett stort steg framåt. Vi tänker fortsätta att driva våra krav som bland annat handlar om att införa en barnbalk som tar ett samlat grepp på den lagstiftning som ska värna barn och ge varje barn som är utsatt för föräldrars tvister om vårdnad, boende och umgänge, rätt till ett eget juridiskt biträde som ska föra barnets, och ingen annans, talan. När det gäller särskilda yttrande i betänkandet kan jag avslutningsvis stolt berätta att har varit med om att se till att det nu inte blir något prövningstillstånd i mål om vårdnad, boende och umgänge. Det kommer inte att införas enligt den lagrådsremiss som har lagts fram och enligt den proposition som kommer att läggas fram . Eftersom betänkandet hänvisar till pågående arbete kan jag med glädje tala om att det inte kommer att införas något sådant prövningstillstånd i vårdnadsärendena. Ett prövningstillstånd är nämligen inte rätt väg att gå för att stärka de utsatta barnens rättssäkerhet. Jag vet att många av er i justitieutskottet har lyft upp åtgärder för att stärka barn i domstolsprocesserna. Jag vill ytterligare trycka på att det här finns ett konkret förslag som inte är något väldigt stort ingrepp i de domstolsprocesser som finns. har ställt upp på det. Det hade varit trevligt om även resten av utskottet hade kunnat ställa upp på en åtgärd som faktiskt handlar om att förtydliga de domar som våra domstolar ger. 137 () replik: Jag tycker att det är kul att deltar i den här debatten. Jag känner dig som en person som starkt värnar om barns rättigheter i det arbete som du bedriver framför allt i lagutskottet när det gäller frågor om vårdnad och umgänge. Det är frågor som är otroligt svåra. Man tror att de ibland handlar om föräldrars rätt till sina barn. Man måste komma ihåg att kravet på utbildning hänger ihop med hur ni väljer att agera i de förhandlingar där man sätter ramarna för anslagen till rättsväsendet. Man kan inte trolla med knäna. Det finns inga tomtar på som hittar på någon utbildning om man inte kan finansiera den. Om det är underfinansierat måste man döma i vissa mål för att inte låta handläggningstiderna om vårdnad och umgänge bli för långa i tingsrätterna. Frågan om barns rättsliga ställning när de har bevittnat våld är viktig. Det räcker inte med att man kan få brottsofferstatus för att få ersättning. För mig är det viktigt att markera att de också kan bli målsägande. Att det klargörs påverkar också frågor om vårdnad och umgänge i ett senare led. Barn som har begått brott handläggs i snabbfil i domstol, men barn som är brottsoffer handläggs inte i någon snabbfil. Här finns också mycket att göra där jag tycker att ska delta i arbetet. Arbetet med så kallade barnahus eller familjevåldsenheter av uppgraderad sort är väldigt viktigt för att ta till vara barns intressen. I de här tvisterna är det väldigt viktigt att man fokuserar på tillgången till rättshjälp och tillgången på humanjurister. Är man i en tvist och i underläge, det kan till exempel vara en man och en kvinna som bråkar om sina barn, måste man se till att man har tillgång till ett rättsligt biträde. På grund av underfinansiering av rättshjälpen är det brist på humanjurister i många städer. 138 () replik: har rätt i att det finns brister i rättshjälpen. Det är en del som inte behandlas vare sig av vårdnadskommittén eller i den nya vårdnadslagstiftningen. Det är där vi ser de stora problemen. Det är framför allt låginkomsttagarkvinnor som råkar väldigt illa ut när deras rättshjälp plötsligt tar slut när man har passerat hundratusenkronorsgränsen. Därefter måste de låna pengar för att kunna genomföra en tvist. Det är ofta en tvist som handlar om att upprätta och få ett skydd för sina barn. När det gäller de frågor som justitieutskottet behandlar och som tog upp hänvisar jag till som är ansvarig. Jag lyfte fram just det konkreta exempel som finns inom våra båda utskottsområden när det gäller vårdnadslagstiftning och en vårdnadstvist som hamnar i domstol. Jag är lite nyfiken på hur ser på frågan om obligatoriska barnprotokoll. Det är ju inte något som skulle kosta pengar. Det är en del av den administrativa redogörelse som domstolarna gör när de skriver domen. När det gäller frågan om domares kompetens vet vi att erbjuder en rad olika utbildningar som just handlar om barnrätt. Där finns bland annat finns med. Det är tyvärr inte så värst många domare som väljer att delta. Det kanske kan bero på att man inte lägger tillräckligt med pengar på det, men har pengar till utbildningarna. 139 () replik: När jag inte är riksdagsledamot jobbar jag på . Där har jag suttit med vid väldigt många vårdnadstvister. Min erfarenhet är att de domarna är väldigt kunniga. De har en enorm uppgift, nämligen att läka ihop två personer som verkar ha väldigt svårt att skilja på sina egna problem.