prot · GT0974 · 2006-02-16 00:00:00 — Därför är insats i oerhört viktig, att vi ser till just faran med de soldatrebeller som trots allt fortfarande går runt i de olika länderna. och har en tradition när det gäller just barnsoldater som inte finns i någon annan del av världen. Traditionen är också att man cirkulerar runt i de olika länderna och fångar in barn. Man lurar dem och säger: Ni får lov att gå ut och ta för er om ni gör som vi säger. Så, herr talman, jag ser fram emot det som gör nere i . Och jag ser fram emot att följa vad som händer. är det utrikesutskottet som har behandlat det här ärendet. Förut har det varit ett sammansatt utskott, utrikes- och försvarsutskottet. Det jag skulle se fram emot, lite av det som tog upp, är just uppföljningen. Det är så oerhört viktigt för oss ledamöter här i att vi också får en uppföljning av hur det har gått. Det här är ett litet land, en liten befolkning, det går med små medel att följa upp vad som har hänt och vad våra svenska soldater har fått göra i den här missionen. Det är också en lärdom inför fortsatta missioner. Även jag tycker, precis som tog upp, att det är viktigt med uthållighet, det är viktigt med långsiktighet. Jag är stolt över att skickar ut soldater till olika missioner i . Jag tror att vi behövs. Det moraliska tänkande vi har behövs, liksom det sätt som vi behandlar varandra på. Det här behöver omvärlden också få ta del av. Att det pågår mycket övergrepp av soldater i många av de här fattiga länderna vet vi. Där kan visa på ett annorlunda beteende. Jag vill avsluta precis som jag började med att yrka bifall till förslagen i det här betänkandet, och jag ser fram emot det fortsatta arbetet nere i . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) Föredrogs betänkande 2005/06:KU15 Författningsfrågor. 9 (): Det är alltid intressant med författningsfrågor. Men just känns den här debatten kanske något post festum för del, efter den långa förmiddagen med intressanta utfrågningar, ja, delvis intressanta utfrågningar vill jag korrigera mig till. Ett annat skäl som gör att just det här betänkandet om författningsfrågor inte har den allra högsta aktualiteten är att det är så många viktiga författningsfrågor som är föremål för utredning, framför allt i förstås. Den har ju att titta närmare på sådana intressanta saker som eventuella förändringar av valsystemet, kanske formerna för regeringstillsättning, bättre lagprövning och annat. ligger också en del intressanta frågor, alltså frågor om regionala nivåer eller antal politiska nivåer i . Det är frågan om landstingens fortsatta existens och i så fall konstruktion med mera. Ett tredje skäl till att det kanske inte blir någon särskilt omfattande debatt är att vi här tillämpar det förträffliga nya förfarandet med förenklad ordning. Det innebär att vi inte debatterar frågor som vi har debatterat tidigare ; det må gälla bekännelsekrav på monarken i successionsordningen eller monarkin eller vad det nu kan vara som finns med under den förenklade ordningen. Det finns emellertid i detta betänkande en fråga som jag tycker är värd några ord till. Det är den som finns i reservation 3, Skydd för äganderätten. Äganderätten är naturligtvis en viktig rättslig basprincip man kan också säga samhällelig organisationsprincip för ett utvecklat samhälle, som till exempel . Det är inte utan skäl som äganderätten finns med i regeringsformens 2 kap. § 18, alltså i det kapitel som har rubriken och rättigheter. Äganderätten är alltså en grundläggande fri- och rättighet. Det är det ena goda argumentet för äganderätten. Om någon skulle behöva ytterligare ett gott argument för äganderätten är det lätt att peka på den oerhörda nytta ett väl fungerande äganderättsinstitut har som utvecklingsfaktor. Osäkra äganderätter är i själva verket ett av de största hindren för utveckling på många håll i världen. Som jag antydde är inte äganderätten alldeles oskyddad i , men det anses av många vara ett ganska svagt skydd som äganderätten har i grundlagen, alltså i 2 kap. 18 § regeringsformen. Det står visserligen där inledningen är ganska bra att varje medborgares egendom är tryggad. Det fortsätter med att man inte ska tvingas avstå den utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Det kan gälla markexpropriation och sådant. Det står i nästa stycke att man då ska få ersättning. Det slutar med jag nämner det för fullständighetens skull att allemansrätten har en speciell ställning och inte ska inskränkas genom denna paragraf. Vid en internationell jämförelse är det ju inte speciellt starkt som skydd för äganderätten. Det kan ingen säga. Även om man inte ska överbelasta den sittande med alltför många tilläggsdirektiv är det ett rimligt krav att frågan om ett starkare stöd för äganderätten i grundlagen tas upp för en tydligare formulering i regeringsformen. I modern tid är det inte bara hus, byggnader och mark som man tänker på när man talar om äganderätten. Immateriella värden och immateriella tillgångar är också något som man kan äga, avyttra och förvärva. Det är dåligt täckt i den nuvarande lagstiftningen. Det finns alltså goda skäl, herr talman, att bifalla reservation 3 som jag nu yrkar bifall till. 10 (): Det känns tryggt att komma efter , och jag vill direkt instämma i reservation 3 under punkt 4 om vikten av äganderätten. Det är också en liberal hjärtefråga. Vi tycker att det är viktigt att den utökas och att den blir tydlig så att vi verkligen känner ett skydd för vår egendom och mark. Även om samhällsutvecklingen förändras och vi vet lite om framtiden är det viktigt att vi stärker grundlagsskyddet och instämmer i denna reservation. Författningsändringar är ju en stor fråga i vårt land. Den har vi hållit på med länge och i omgångar. Det finns många motionsyrkanden som kanske avstyrks just , men där frågorna återvänder när arbete presenteras och när arbete kanske presenteras i någon form om nästan exakt . Det kan bli mycket spännande. Vi får se vad som händer. Det är viktigt att ha en levande debatt och diskussion om demokratin och dess spelregler. Det är viktigt att vi alla tillsammans arbetar så att vi upprätthåller respekten för politiskt arbete. Det finns ju varningssignaler om att våra politiska partier tappar medlemmar. Förtroendet för oss minskar. kom det signaler om att antalet vallokaler kanske minskar inför höstens val och att man då inte kommer att ha lika högt valdeltagande. Allt detta är varningsklockor som vi måste lyssna på. Vi måste tillsammans försöka stimulera det offentliga samtalet. Vi har traditionella möten. Vi har politiska debatter, som de här som väcker visst intresse. Vi har namninsamlingar och demonstrationer. Allt det behövs, men det behövs också förnyelse. Informationstekniken måste användas på fler sätt och på nya sätt som vi kanske inte kan föreställa oss. Vi kanske bör ta in EU-frågorna i debatten. lyfte fram det i en diskussion om författningsfrågor . Jag vill instämma i det. Jag vill också något uppehålla mig vid detta att vara förtroendevald. Det är ett förtroende som kräver att man också får förtroende. Därför tycker jag att det är en viktig markering som KU gör under rubriken inneha förtroendeuppdrag, nämligen att utreda behovet av åtgärder för att förstärka skyddet mot försämringen av politiska förtroendevaldas situation på arbetsplatsen på grund av uppdraget. Den enskilde förtroendevalde måste kunna veta att ens situation på arbetet inte försämras genom att man har ett förtroendeuppdrag. Det är också viktigt att man känner respekt från sin arbetsgivare för att man har uppdraget och att man inte blir ifrågasatt. Det är en viktig markering som görs i betänkandet från utskottet. Jag vill instämma i det och ansluta mig till reservation 3 under punkt 4. 11 (): Jag börjar med att peka på det som är punkt 2 i utskottets förslag till beslut. Det handlar om ett tillkännagivande till regeringen om behovet av att låta utreda åtgärder för att förstärka skyddet mot försämringar av politiskt förtroendevaldas situation på arbetsplatsen på grund av uppdraget. Det är ett enigt utskott som står bakom detta. Det tror jag är en mycket angelägen uppgift. Jag hoppas få se ett resultat av det . Jag vill också kort kommentera det som tog upp om äganderätten. Entusiasmen från vänsterhåll för den typen av grundlagsregleringar har ju alltid varit begränsad. Skälet till det är, kort och koncentrerat uttryckt, att äganderätten, sådan vi här förstår den, är ett socialt och historiskt uttryck för avspegling av sociala maktförhållanden, klassförhållanden om man så vill. Ett starkt skydd för äganderätten kan därför bli ett skydd mot demokratiska beslut och reformer som syftar till att utjämna dessa maktförhållanden. Det är grunden för den bristande entusiasm som finns från Vänsterns sida när det gäller sådana saker. Det här är ett betänkande där man tar upp en del käpphästar i förenklad form. Det är sant att vi i betänkandet inte för någon utförligare diskussion kring till exempel frågan om monarkins avskaffande. Jag tänker dock föra den diskussionen här från talarstolen. Jag ska berätta en liten historia. Den är helt lögnaktig, vilket ni kommer att märka snart. Det var ett litet land som skulle skriva en ny, modern och demokratisk grundlag en ny författning. Det gick bra. Man var klar med det allra mesta, och var man framme vid frågan: Hur utser vi talman? Ska vi låta riksdagsledamöterna välja? Nej, det är tråkigt. Kan vi låta regeringen utse talman? Nej, så kan man inte ha det i en demokrati. Ska vi låta folket välja? Nej, det är vanskligt, och man vet inte hur stort valdeltagandet skulle bli i ett sådant val. Jag vet, säger någon i den här grundlagskommittén, vi låter talmannens förstfödda son eller dotter ärva talmansposten. Ja, det är ett fräscht, modernt och demokratiskt förslag. Så det tar vi. inser ni att detta är storljug. Men diskussionen fortsatte. Detta är lite knepigt. Vad gör vi då om talmansstolsarvingen går och blir anarkist, nudist eller något annat mindre representativt? Vi får skriva in något i grundlagen. Så här kanske: Talmannen skall vara av den rena socialdemokratiska läran sådan den i det socialdemokratiska arbetarepartiets program av 1889 uttryckt är. Den i talmansfamiljen som ej till samma lära bekänner sig vare från all successionsrätt utesluten. Det skriver vi in. Men om talmansstolsarvingarna nu går och gifter sig med någon politiskt helt ointresserad människa, då blir ju talmansblodet uttunnat. Så det måste vi ha garantier mot. Då skriver vi in följande: Barn i talmanshuset må ej gifta sig med mindre än att regeringen på hemställan av talmannen därtill lämnat samtycke. Sker det ändock hava han eller hon förverkat arvsrätten till talmansklubban och talmanslimousinen för sig, sina barn och efterkommande. Detta, ärade ledamöter och herr talman, är absurt, fånigt och fullständigt groteskt. Men det är så här vi har det när det gäller statschefen. Och, herr talman, så kan vi inte ha det. Man kan inte ha en ärftlig statschefspost i en modern demokrati. Detta är groteskt. har vi tillfället att förändra detta på ett sansat, välövervägt och noga berett sätt genom att låta titta även på denna fråga, det vill säga att säga till regeringen att den måste stryka den paragraf i direktiven till som förbjuder denna utredning att ens fundera på detta med monarkin. Ett förutsättningslöst och intellektuellt hederligt resonemang kommer, påstår jag, bara att kunna leda till en slutsats, nämligen till monarkins avskaffande. Och jag skulle vilja att denna kammare bifaller reservation 5 under punkt 6 från och . 12 () replik: Jag trodde att jag hade undanröjt risken för en ny fyratimmarsdebatt om monarkin. Men den kanske, för all del, inte behöver bli så lång. Låt mig först säga något om äganderätten. När säger att Vänstern har haft en bristande entusiasm för den privata äganderätten är det ett understatement av rang. Bakom detta döljer sig en mycket tragisk verklighet, där just frånvaron av fri- och rättigheter över huvud taget, inklusive enskild äganderätt, har varit en av de stora olyckorna på många håll i världen och är än en förklaring till att det på många håll fungerar så pass dåligt som det gör. Finns det inte en garanti för fri äganderätt är det också svårt att attrahera investeringar, tillväxt och annat. Visst, det har med klassförhållandena att göra, säger , som väl knappast tillhör de riktiga förnyarna inom den egna gruppen, förstår jag. Och det kan man ju säga. Men historien har visat hur det fungerar i samhällen utan enskild äganderätt. Och det fungerar inte bra. När det sedan gäller monarkin och annat skulle jag vilja säga ett par saker. Det slås faktiskt direkt fast i direktiven till den nu sittande att den inte ska diskutera monarkifrågan. Då känns det kanske lite överflödigt att, annat än som något slags symbolisk markering som gärna får hålla på med, kräva att man nu ska komma med ett tilläggsdirektiv. Ett tag var jag orolig för att ansåg att vi skulle avskaffa monarkin. Men det var tydligen inte riktigt avsikten. Och så revolutionärt går det kanske inte ens till hos och i hans parti. För att vara lite mer seriös tycker jag när det gäller monarkin att man trots allt bör poängtera att detta är en institution som har starkt stöd i riksdag och hos befolkning och som har tjänat väl. 13 () replik: Jag ska börja med monarkin. Monarkin och statsskicket borde diskuteras mycket seriöst. Jag måste dock erkänna att det inte alltid är så lätt att diskutera en institution av denna typ, det vill säga monarkin. Därav mitt något raljanta inlägg. Men jag har inte sett någon som har tillbakavisat eller kunnat jäva de argument som finns mot monarkin och för en fullt ut demokratisk författning. Det är möjligt att det är sant att det finns ett starkt stöd för monarkin i den här kammaren och i befolkningen. Men den intressanta frågan är naturligtvis: Finns det starka skäl för detta stöd, eller bör vi ägna någon tid och den eventuella retoriska begåvning vi har till att försöka argumentera för ett mer modernt statsskick? Ett beslut i kammaren innebär i praktiken inte ett avskaffande av monarkin eftersom det inte föreligger något grundlagsförslag. Men det naturliga efter ett bifall till reservationen vore naturligtvis att regeringen förändrar direktiven till så att det blir möjligt att titta även på denna fråga. Jag ska sedan ta upp äganderätten. Jag tror att man ska vara lite noggrann här. Det handlar inte om äganderätten till våra personliga tillhörigheter. Det har aldrig varit fråga om det, utan det handlar om äganderätten till produktionsmedlen, om vi får använda sådana marxistiska uttryck. Och det är uppenbart på det sättet att försvaret av äganderätten historiskt sett har använts för att förhindra demokratisering och utjämning av maktförhållandena i samhället och därav också en skepsis inte bara från mitt parti utan från hela arbetarrörelsen mot den typen av långtgående grundlagsregleringar av äganderätten. 14 () replik: Det var betryggande att höra att vi ska få behålla våra gångkläder och personliga tillhörigheter även i det egendomslösa samhället. Men helst ska väl alla ha samma kläder? Nå, skämt åsido: Det är just det här med privat äganderätt till produktionsmedel som är det fina i kråksången, . Det är i samhällen där detta har saknats som utvecklingen har varit fruktansvärd. Men en grundlagsfäst fungerande personlig äganderätt är däremot desto viktigare för utveckling och framsteg. Förutom att det är en fri- och rättighet som bör garanteras finns faktiskt, fast kanske inte tillräckligt tydligt, äganderätten i vår grundlag, i 2 kap. regeringsformen. Beträffande monarkin bör man kanske föra in ett element till förutom det som jag har sagt, nämligen att när man diskuterar monarkin är det stor skillnad om man diskuterar ett system av vår typ där kungen egentligen saknar politisk makt han är visserligen ordförande i men inte ledamot i densamma och ett system där kungen har något slags politisk makt. Det bör man väga in i diskussionen. Men kungadömet, som det är utformat i och som det fungerar här , är alldeles utmärkt. När det gäller bekännelsekravet i successionsordningen och den utmärkta formuleringen från augsburgska mötet får man naturligtvis se det med ett visst sinne för historia. Personligen kan jag avslöja att jag alltid har haft en stor sympati för i Utvandrarserien. Hon tyckte kanske inte om att utvandra. Men hon var mycket glad av två skäl för att hon var född i . Det första skälet var att det var det enda landet i hela världen där man talar ett fullt begripligt språk. Och det stämmer ju. Och det andra skälet var att det var det enda landet i hela världen där man har den helt korrekta religionen. 15 () replik: De sista två argumenten är det svårt att säga någonting om, det är bara att böja sig. Det är klart att man kan föra en diskussion, det kan vi göra i något annat sammanhang, om det är möjligt och önskvärt med ett fullständigt upphävande av all privat äganderätt till produktionsmedlen. Jag har svårt att se en principiell invändning mot den, däremot i praktiska, historiska och sociala termer tror jag att det ligger ganska långt fram i historien, men det är inte det som den här diskussionen handlar om. Det handlar om ifall man i grundlagen ska skriva in sådana restriktioner att man försvårar eller till och med omöjliggör demokratiska reformer som faktiskt har till syfte att göra ett visst ingrepp i äganderätten, i syfte att utjämna och demokratisera samhället. Det är därför som man från högerhåll har velat ha den här förstärkningen av äganderätten. Det är av det skälet som vi har motsatt oss det. När det tyngsta argumentet för monarkin är att den fungerar eller, som någon uttryckte det i den här kammaren, att kungen ju inte gör någon större skada, tycker jag att argumentationen är något svag och att de principiella argumenten för en republikansk författning är mycket starka. 16 (): byggs av oss som bor och verkar i landet. Det byggs underifrån, men vår offentliga struktur byggs från ovan, från riksdag, från regering och från myndigheter. I det här författningsbetänkandet för vi fram förslag om att nu ge den Grundlagsutredning som sitter ett öppet mandat att tänka nytt, att fånga en struktur och skapa en grund för människor att underifrån verkligen få bygga landet. Det handlar om makt och möjligheter, regionalt, lokalt men också på riksnivå och utanför, i vårt fall i EU. Det handlar om att ta vara på olikheter och mångfald, att ge utrymme för lokala och regionala lösningar som ger en god grund för tillväxt. Det här är en fråga som både jag och anser borde få plats i . I reservation nr 1 under punkt 1 lyfter vi fram riktlinjer för ett federalt statsskick. Vi tycker att det finns skäl att nu göra upp med enhetsstaten och forma en annan struktur, bygga en flernivådemokrati som inte stannar vid landets gränser utan faktiskt tar fasta på att vi är medlem i EU. Vi vill se ett statsskick där befogenheter är delade mellan stat och region men också lokalt. Det som inte är tydligt utpekat ska med automatik tillfalla kommunerna. Vi säger vidare att man lokalt och regionalt bör ha författningsrätt inom de områden där man själv verkar. Det här skulle vara ett sätt att ge en ny grundlag anpassad för framtiden och inte för vår historia. Vi tycker då att både och bör få mandat att fundera på detta. Sedan finns det en annan punkt i detta betänkande som jag vill beröra, och det handlar om skydd för äganderätten, som redan tidigare berörts. Vi ser att det måste stärkas. Vi har under den gångna mandatperioden kunnat se exempel på att grundlagen inte ger ett tillräckligt skydd för enskildas äganderätt och hur enkelt den kan sättas åt sidan när offentliga organ riksdag, regering, myndigheter, kommuner finner ett allmänt intresse att ingripa i äganderätten. Det är ett allmänt intresse som ganska enkelt kan definieras och som definieras av dem som gör ingreppet med full förfoganderätt över det. Vi ser också att när man gör den typen av ingrepp finns det inte heller en tydlig ersättningsnivå, en tydlighet för att ge människor som får sin äganderätt inskränkt en ersättning som är skälig utifrån ingreppet. Det här leder oss till slutsatsen att måste se över den del i kap. 2 som handlar om äganderätt. Den är för svagt omgärdad så som det ser ut , och vi vill se en annan ordning i den delen. Detta, herr talman, är de två punkter som jag ville beröra och som jag kommer att stötta i den kommande omröstningen. Jag vill för enkelhetens och tidssparandets skull yrka bifall till bara reservation 1 under punkt 1. I övrigt står jag bakom betänkandet. 17 () replik: Jag fortsätter den diskussion som vi fört tidigare om federalism. har beskrivits som ett parti på jakt efter en ideologi under en . Ett tag var det decentralisering och decentralism som var de begrepp man använde. verkar det vara federalism. Och det verkar handla om ungefär samma sak, men kanske inte riktigt ändå. Jag har fortfarande svårt att få grepp om vad egentligen menar. Jag tillhör ett parti som ibland beskyllts för utopism. Jag undrar om inte ligger närmare till den anklagelsen, eller så är det möjligen bara tankeoreda. Det grundläggande begreppet i den här diskussionen är suveräniteten, alltså den politiska enhet, demos, för att prata grekiska, där den slutliga politiska makten ligger. Såvitt jag begriper kan det bara finnas en sådan grundläggande enhet, demos. Därifrån kan sedan makt delegeras, såsom vi har gjort i det här landet, både uppåt till den europeiska unionen och nedåt till landsting och regioner, kommuner och andra enheter. Men det slutliga avgörandet ligger ändå kvar på det nationella planet och rent faktiskt när det gäller lagstiftningen i denna kammare. Det förefaller vara så att på något sätt ska upplösa denna suveränitet, som är historiskt skapad, och dela ut suveräniteten styckevis till regioner, möjligtvis också kommuner, och kanske något ska vara kvar på nationell nivå. Men hur detta egentligen ska gå till rent praktiskt, och om det över huvud taget är teoretiskt tänkbart, menar jag är en öppen fråga. Men kanske kan förklara saken. 18 () replik: Om ägnade sina studier åt annat än den kommunistiska delen av världen skulle snart upptäcka att det finns många federala stater som har klarat uppdraget. Till och med , som vi besökte, har en federal struktur. Man kan göra det på väldigt många olika sätt. Det finns många exempel på hur man kan bygga och förändra. är ett av de senare exempel där man har förändrat sin ordning och byggt en ny struktur. Vi har från vår sida i den förenklande delen, herr talman, av det här betänkandet tagit med att vi önskar se ett demokratikonvent, ett grundlagskonvent, för att skapa formerna för en ny struktur vid sidan om . Om är intresserad kan han rösta ja till reservation 1 under punkt 1 , så får vi möjligheter att tränga in i, diskutera och granska hur vi ska forma en federal struktur. Problemet med är att han inte vill se någonting annat än enhetsstaten. Det är enheten som är det centrala för , och han är väldigt stolt över just den delen i vår grundlag. Problemet är att det är en modell där det ser ut som att samhället byggs ovan, men det handlar ju om människor av kött och blod, om den lokala nivån. Det är där som verkligheten förändras, och det är där som byggs. Vi vill ha en ordning också för den offentliga delen som svarar mot detta. Det är vad vi skulle önska att och fick jobba med, för då skulle vi kunna skapa en struktur som inte ser bakåt utan framåt. 19 () replik: Min intellektuella kapacitet är fortfarande alltför begränsad för att jag ska begripa det här resonemanget till fullo. Jag vill kanske också förbehålla mig rätten att själv avgöra vad jag är mest stolt över i grundlagen och vilka länder jag studerar. skriver i sin reservation bland annat följande: Slutligen ska det finnas möjlighet för regioner och stat att genom ömsesidigt förpliktande avtal bestämma att staten ska ta över ansvaret för uppgifter som enligt grundlagen tillfaller regionerna.