prot · GU0920 · 2006-11-14 00:00:00 — Jag vill först hälsa den nye förvaltningsministern välkommen i den här egenskapen. Det är ett mycket viktigt och digert fögderi som den nye förvaltningsministern tar över. har det kommit i skymundan i den offentliga debatten, men det är ett av de viktigaste uppdrag som ett statsråd kan ha, nämligen att se till att vi har en väl fungerande, effektiv och medborgarinriktad statsförvaltning. Det är också ett digert syndaregister som den nye förvaltningsministern har att hantera från den gamla socialdemokratiska regeringen. Man kan inte betrakta den gamla socialdemokratiska regeringens utnämningspolitik som något annat än en präktig demokratisk skandal. Vi har regler i regeringsformen som säger att vid utnämning till statliga tjänster ska endast sakliga grunder gälla, såsom förtjänst och skicklighet. Oavsett vilken samhällssektor vi tittar på, oavsett vilka myndigheter vi talar om eller om vi tittar på universitets- och högskolestyrelser, har det varit en massiv övervikt av socialdemokrater. Den fråga som då vän av ordning ställer är: Är kompetensen så enormt fokuserad att den i stort sett endast finns hos socialdemokrater? Är det verkligen rimligt utifrån de sannolikhetskalkyler man kan ställa upp att kompetensen är samlad hos företrädare för ett visst parti? Jag tror att de flesta skulle säga att det inte är rimligt och att det har skett ett missbruk av utnämningsmakten. Man kan se det generellt i statsförvaltningen, men man kan framför allt se det på ett antal tunga statliga myndigheter. I de myndigheter som har viktiga uppgifter inom välfärdspolitiken såsom , och sitter enbart socialdemokrater. Det är utnämningar som den förra socialdemokratiska regeringen får stå till svars för. Detta har också lett till väldigt kraftig kritik . har riktat skarp kritik mot regeringens utnämningspolitik. har riktat kraftig kritik mot regeringens utnämningspolitik och beställde en opinionsundersökning som visade att en majoritet av den svenska befolkningen vill ha en helt ny och mer öppen utnämningspolitik. Under den förra mandatperioden fick de kalla handen av det dåvarande statsrådet . Det är dags att vi får en ny utnämningspolitik i det här landet. Det handlar inte om att det röda laget ska ersättas av det blå laget som jag tror att statsministern sade i en intervju. Det handlar om att vi ska få en ny process och en ny öppenhet som leder till att man motar i grind och motar frestelser som finns för en regering, oavsett partifärg, att ägna sig åt vänskapskorruption och svågerpolitik. Det handlar om en helt ny och öppen process. Jag hade förmånen att få delta i den arbetsgrupp som refererade till. Jag ska säga något kort om hur vi resonerade i de här frågorna när vi lade fram vårt förslag . Det handlar för det första om att ta fram en kravprofil och ställa upp tydliga krav så att man vet vilken typ av chef man vill ha för en viss myndighet. Det handlar för det andra om att tjänsten ska utlysas så att de som är intresserade av tjänsten kan höra av sig och anmäla sitt intresse och att de som har tips på bra chefer kan anmäla det. Sedan återstår naturligtvis en intern process inom respektive departement att bereda de namnförslag som finns. Det förslag som statsrådet har ska sedan kungöras för en utskottsordförande för det sakområde som den här myndighetschefen ska verka inom. Tanken är att det sedan ska ske en utfrågning och att regeringen ska fatta beslut om vem man vill ha som myndighetschef. Det är det förslag som arbetsgruppen har lagt fram. Jag utgår ifrån att det kommer att finnas med i det beredningsarbete som regeringen nu mycket förtjänstfullt har inlett. Jag utgår ifrån, och tror att kan räkna med, att det kommer att bli förändringar i utnämningspolitiken med den nya regeringen. 12 Statsrådet (): Jag tycker att det här är en intressant och konstruktiv debatt som jag välkomnar. Det är också trevligt att det finns en ambition att vi nu ska lägga valrörelsens kanske något tillspetsade formuleringar bakom oss. Politiken är densamma som före valet. Vi avser, som jag säger i svaret och vilket också verifierar, att reformera utnämningspolitiken. Syftet är att öka öppenheten, förutsägbarheten och spårbarheten i den processen. Vi arbetar med att bereda de reformer som lades fram av granskningsgruppen. Det går bra att titta vad de skrev. Vi är på väg att bereda detta. vet ju att det finns ett beredningstvång. Man kan inte implementera en ny politik fullt ut innan man har gjort en beredning. Sedan vill jag gärna säga att politisk erfarenhet är värdefull i vissa anställningar. Men det ska framgå av kravprofilen. Det sade vi även i valrörelsen. Och landshövding är ett exempel på en anställning där politisk erfarenhet är värdefull. Jag tror att det inte minst här i är ett krav att man ska ha en erfarenhet som är mycket bred på det politiska området och gärna också ha erfarenhet från och en internationell erfarenhet. Slutligen tror jag att det är lite för tidigt för någon att nu försöka upprätta ett bokslut över denna regerings utnämningspolitik. Det måste gå lite . 13 (): Jag tycker att det är intressant att lyssna till , inte minst mot bakgrund av att han mycket riktigt försiktigt manövrerar sig fram så att han inte ska trampa på någon mina och stöta sig med statliga chefer i fråga om kompetens i organisationen. Det ska du göra eftersom du inte har något annat val och eftersom du också måste upprätthålla regeringens position gentemot de statliga myndigheterna och verken. Jag noterar detta och den balansgång som du har att gå. Därför får man också intrycket att du känner dig lite obekväm med en del av de mest brutala angreppen i valrörelsen. Ett av de mer brutala angreppen i valrörelsen skedde då centerledaren och näringsministern påstod att använde statsapparaten för att ge personer med partibok förläningar. I andra länder kallas det korruption, sade hon. Just det förhållandet att är ett av de länder som har ett allmänt anseende om sig att inte ha en korrumperad offentlig förvaltning gör att ett sådant yttrande är uppseendeväckande. Svensk förvaltning och förvaltningstradition har faktiskt internationellt sett ett högt anseende, och de korruptiva dragen är oerhört sällsynta. Min bedömning är att ordval skedde i en mycket tillspetsad situation under valrörelsen. Om värdet på hennes yttrande skulle vara relevant förutsätter jag att den nya regeringen redan skulle ha agerat med kraft. Då skulle de myndighetschefer och andra som blivit tillsatta under korruptiva förhållanden självfallet nu vara avsatta. Om så inte är fallet lever vi med en regering som har överseende med det som den anser vara korruptivt. Och så illa tror jag inte att det är. Det handlar nu helt enkelt om att vardagen så att säga har skakat till sig. Och förmodligen har även ett utmärkt samarbete med de chefer som har tillsatts under s-tiden, och det har förmodligen också . Om så inte är fallet har möjlighet att redovisa det här och i kammaren. Men lojaliteten mot den sittande regeringen brukar vara mycket stor i departement, myndigheter och verk i vårt land. Vi har inte heller någon tradition av att byta ut hela departement och myndigheter vid ett regimskifte. Nyckelpersoner i departementen byts ut, men det sker inte några större förändringar. Och jag tycker att det är en bra ordning. Men om detta ska fungera och om lojaliteten långsiktigt ska hänga ihop bör man nog akta sig för överord och bombastiska utfall mot dem som leder våra myndigheter. Därför blir dessa uttalanden om att det bara är partiböcker som har gällt lite patetiska. Tala i så fall om vilka chefer det är som inte duger. Vilka är det som inte klarar jobbet? Vilka är det som havererar sina myndigheter? Lägg det på bordet i så fall om den typen av debatt ska föras i fortsättningen. Vad är det för inkompetenta människor som i så fall har varit med och tillsatt? Jag tycker mycket illa om debatter där man uttrycker sig på ett generellt plan, där vem som helst kan innefattas men där man inte behöver vara konkret och där man inte behöver ta ansvar för det som man säger. Jag fick inget svar på mina två frågor. Du har en ny chans, . Förbereds flera rent politiska rekryteringar enligt modellen med och ? Är det inte dags att också överväga en ursäkt till cheferna vid statliga myndigheter och verk för överorden i valrörelsen? Kan du slutligen bara bekräfta att om du ansåg att det fanns chefer som blivit tillsatta under korruptiva förhållanden så skulle du agera direkt mot dessa personer? Jag får erinra om att inte har rätt till inlägg i denna debatt. 15 (): Jag har full respekt för att har varit i regeringen . Och jag har full respekt för att om man ska göra en översyn ska det naturligtvis också ta sin tid och bör övervägas noga, i synnerhet i en sådan komplicerad fråga som detta faktiskt är. Däremot, som jag sade tidigare, är det lite märkligt att man har inställningen att man ska göra en översyn och ha en annan tingens ordning i fråga om detta. I valrörelsen var man väldigt och pekade exakt på hur man ville göra. Det har redovisats här av , som har läst upp den ordningen. Det var den som skulle verkställas när man kom in i kanslihuset. Det sades väldigt tydligt vid ett antal tillfällen av diverse olika företrädare. Jag ska inte nämna dem med risk för att de inte har rätt till inlägg. Men de fanns runtom. Det var inte så bråttom att tillsätta landshövdingen, och det var kanske inte så bråttom med . Men det första som man gjorde när man kom i regeringsställning var att göra politiska utnämningar, och dessutom utse partivänner till den sittande regeringen. Det är de första som får uppdrag. Det är lite märkligt. Visst är det beredningstvång. Men när det gäller andra frågor anordnar man en hearing, och är saken avklarad. Så är det när man ska göra om hela a-kassesystemet. Men jag har respekt för den svårighet som finns. Det är nämligen oerhört svårt. Det är så väldigt lätt att peka på hur man ska göra. som jag hade ansvar för detta och pekade på en rad olika saker nämndes som ett fantastiskt exempel där man har ett öppet förfarande. Jag undersökte ganska noga, med både partivänner och tjänstemän i , hur det öppna ansökningsförfarandet fungerar. Det är väldigt lätt att i en valrörelse, där man vill misskreditera en sittande regering, säga att regeringen har en del fuffens för sig och ger partivänner uppdrag och så vidare därför att det inte råder full öppenhet. Detta är en komplicerad fråga som kräver en djup analys för att man ska se vilka förhållanden som råder. Hur har det fungerat i ? Jo, när regeringen, oavsett färg, ska tillsätta någon har man vidtalat någon och sagt att man vill att den personen söker. Men då har den personen sagt: Jag vill inte visa min arbetsgivare att jag söker ett jobb eftersom det kan försvaga min ställning. Men då säger man att om personen i fråga söker lovar man att den personen får jobbet. Så går det till när man har ett öppet förfarande. Och tycker jag att man inte har vunnit något med en sådan process. Detta bör man beakta när man tittar på detta. Det kan låta bra i retoriken i debatten att man ska ha en öppen process. Men hur fungerar det i praktiken när man sätter in det i ett system? När det gäller de olika uttalanden som har gjorts tycker jag att det är bra om tar avstånd från den starka retorik som var i valrörelsen. Man kan ställa sig frågan: Varför var den så tydlig? Jag tror att det fanns ett väldigt tydligt politiskt uppdrag från borgerlighetens sida just när det gällde detta. Här gällde det att ösa på och misskreditera den sittande regeringen för något. Ni var väl medvetna om att ni, om ni väl skulle vinna valet, vilket ni också gjorde, inte skulle kunna verkställa detta. Jag tror att många punkter från arbetsgrupp som har redovisats här inte kommer att tåla en verklighetsgranskning. Den socialdemokratiska regeringen gav den sittande Grundlagsberedningen i uppdrag att också titta på utnämningsfrågorna och bereda dem för att se om det fanns skäl att göra detta. Jag tycker att det finns skäl att avvakta detta. Detta är frågor som är djupt rotade i den svenska förvaltningen. Och kan inte jämföras med eller andra länder som man har pekat på i och med att vi har fristående myndigheter. Om ett ansvarigt statsråd går in på en myndighets område åker han dit för ministerstyre. Det känner vi alla till. Det gör att det måste finnas ett särskilt stort förtroende mellan sittande regering, regeringschef och myndighetschefer. Jag tror att vi där har grunden till den svenska utnämningsmakten som inte alls är så tokig som den har framstått i valrörelsen. 16 (): Först ska jag göra några klargöranden. sade att den förra socialdemokratiska regeringen gav Grundlagsberedningen i uppdrag att se över utnämningsmakten. Det är en sanning med viss modifikation, får man väl ändå säga. Den socialdemokratiska regeringen tvingades av en riksdagsmajoritet att föra in frågorna om utnämningsmakten i Grundlagsberedningen. Att det skulle ha funnits något stort intresse från Socialdemokraterna under den föregående mandatperioden av att reformera utnämningspolitiken visades åtminstone inte i den aktionen, utan det var någonting som den gamla regeringen tvingades på. Sedan vill jag när vi talar om korruption, vänskapskorruption och annat bara notera jag vill inte heller använda några överord i denna stund att det finns en antikorruptionskonvention från FN där det anges att tillsättning av statliga tjänster ska ske enligt objektiva kriterier och med öppenhet och insyn. Det är väl tveksamt om den nuvarande svenska utnämningspolitiken klarar det krav som FN ställt upp. Sedan kan vi diskutera huruvida FN har en bra uppställning på vad som är korruptivt beteende och inte, men så ser det åtminstone ut. Den nuvarande regeringen har tillträtt, och den får ständigt löpande utnämningsärenden som den måste hantera. Regeringen kan ju inte låta bli att utnämna människor bara för att man inte har ett nytt system på plats. Om det nu var så att den förra socialdemokratiska regeringen gav en massiv övervikt utnämningar till sina egna partivänner och tolkade kompetens från socialdemokratisk partibok är det väl inte konstigt om den regering som sitter försöker se på detta med kompetens och skicklighet och utser åtminstone någon som har moderat, folkpartistisk eller annan bakgrund. säger att man ska vara konkret. Problemet med den nuvarande svenska utnämningsmakten såsom den är reglerad är att det inte går att vara konkret därför att det inte finns någon öppenhet och insyn i de processer som gäller. Det går inte att granska ett enskilt ärende. Det tog vi upp massvis med gånger med den förutvarande statsministern, bland annat i KU:s granskning, och han avvisade alltid förändringar på denna punkt. 17 Statsrådet (): Det är en intressant debatt. Jag noterar med viss förvåning den lättsinniga syn som tycks ha på arbetsrätten det är bara att sparka. Man får inte ens sparka. Myndighetschefer har faktiskt också anställningstrygghet. Det har alltså inte varit aktuellt. Jag har ingen anledning, herr talman, att i det här sammanhanget kommentera yttranden som har gjorts av politiker i oppositionsställning. Jag tror också att det är bra om vi nu är inne i ett konstruktivt skede och försöker arbeta för att reformera den här frågan. Jag ska återkomma till saker som tog upp som är problem i sammanhanget. är egentligen till för att granska statsrådens tjänsteutövning, och den här debatten gäller just mitt utövande av uppdraget som statsråd och inte andra personers uttalanden under valrörelsen. tar upp ett problem med öppenheten. Vi är medvetna om detta. Jag vill gärna säga att vi kan komma att bli tvingade att också titta på förändringar i sekretesslagen. Det här handlar inte bara om själva ansökningshandlingarna, som är känsliga, utan det finns också eventuella personlighetstester, läkarjournaler och så vidare med i personalakterna. Det är ett stort problemområde som pekar på. Vi får säkert anledning att återkomma till detta. Jag tror att det finns en bred samsyn om att vi ska rekrytera kompetent och kunnig personal. Det är inte så att politiker är portförbjudna på den här typen av tjänster, men det är i första hand förtjänst och skicklighet som ska sättas i första rummet. 18 (): Jag tycker att det har varit intressant att ha den här debatten med . Det ska bli intressant att följa utvecklingen av de förslag som han avser att presentera. Frågorna är så pass svåra och komplicerade och regeringens start på det här området så traditionell att ord och verklighet kanske inte överensstämmer. tål inte de mest hårdföra och tvärsäkra utfall konfrontationen med verkligheten. Då blir det praktiska resultatet förändringar som av eftervärlden möjligen uppfattas som randanmärkningar. Det är inte säkert att det här blir så omfattande i praktiken som det har låtit i valrörelsen. Vi får se vad kan åstadkomma. Tillsättningen av de gamla moderata trotjänarna och ger inte bilden av något djupare nytänkande. Jag är inte lättsinnig med arbetsrätten. Däremot tycker jag att det är lättsinnigt att tala om korruption i den statliga förvaltningen. Där tror jag alltså inte att man kan säga att det är någonting som präglar svensk statsförvaltning. Är det så, , att detta föreligger och att det är regeringens uppfattning förutsätter jag bara att ni vidtar åtgärder mot det eller mot de personerna. Så enkelt ska du inte slippa undan att du bara kan säga att jag tar lätt på arbetsrätten. Sedan säger du så här: Det har sagts mycket i valrörelsen och andra statsråd har yttrat sig, men handlar det om min ministerutövning. Det var ju det jag sade redan inledningsvis, att det är en väldig skillnad på att stå i talarstolen på valmöten och att sitta som ansvarig på ett departement. Då gäller det att hålla tungan rätt i mun, och det gäller också att respektera den yrkeskompetens som finns. Jag noterar att jag egentligen inte har fått svar på mina tre frågor i någon djupare mening. Men jag tycker att debatten har varit intressant och att den har haft ett värde. Slutligen vill jag säga att konkret alltid är bättre än generellt och allmänt. Generellt och allmänt gör att man inte behöver stå till ansvar för sina egna ord och yttranden, . 19 Statsrådet (): Jag vill gärna också tacka meddebattörerna för en intressant debatt. Vi lär väl få återkomma när regeringen lägger fram sina förslag till en reformerad utnämningspolitik. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2006/07:44 om bostadspolitiken 20 Statsrådet (): har frågat mig hur jag kommer att agera inför ett borttagande av räntebidrag och investeringsstöd som betyder att månadshyran för en tvåa med en produktionskostnad på ökar från dagens till , samt vilka initiativ jag kommer att ta för att förhindra att den uppgång i byggandet av allt billigare hyresrätter som skett bryts. Regeringen har i budgetpropositionen stakat ut en ny bostadspolitisk inriktning för att främja bostadsbyggande, valfrihet och integration. Den politiska inriktningen innebär att långsiktigt stabila villkor för ägande och byggande av bostäder ska etableras. Snedvridande subventioner och detaljregleringar avskaffas. Fastighetsbeskattningen reformeras med inriktning att fastighetsskatten avskaffas och ersätts med en låg fastighetsrelaterad avgift. Konkurrens ska främjas, inte minst inom byggsektorn, och arbetskraftsinvandring underlättas för att motverka arbetskraftsbrist. Det är också angeläget att reformeras så att det blir lättare att söka bygglov och att handläggningstiderna i planärenden förkortas. Detta är av stor betydelse för utvecklingen mot effektivare bostads- och byggmarknader, där de bostäder som byggs motsvarar det som efterfrågas vad gäller utformning och pris, däribland billiga och enklare hyresrätter. Jag ser hyresrätten som central för en flexibel bostadsmarknad och en väl fungerande arbetsmarknad och vill utveckla hyresboendet också . Jag är medveten om att borttagandet av snedvridande produktionsstöd kan få effekter på kort sikt. I grund och botten måste dock byggsektorn anpassa sig till mer normala marknadsvillkor och bygga bostäder utan subventioner. Det finns mycket som talar för att subventioner har en förmåga att driva upp kostnaderna. På är subventioner till producenterna till mer skada än gagn för konsumenterna. Subventioner bara till vissa typer av bostäder minskar också konsumenternas inflytande. I stället är det politiker som bestämt vilka bostäder som ska stödjas. En väl fungerande marknad måste ge utrymme för konsumentmakt och valfrihet. Det är därför rimligt att vi nu fullföljer den nödvändiga anpassning till en mer konkurrensutsatt situation för byggande och bostadsförvaltning som inleddes , genom att fasa ut räntebidragen. Att diskutera hur många kronor en viss hyreslägenhet får i högre hyra därför att subventionerna försvinner fokuserar enbart på kortsiktiga aspekter. Det viktiga är att bostads- och byggmarknaden i stället ges långsiktigt stabila och rimliga fastighetsekonomiska villkor att äga och förvalta bostäder. På leder detta till att betydligt flera än kan efterfråga en bostad som passar just deras behov. Jag vill i detta sammanhang påminna om att de investeringsstöd som infördes respektive 2003 aldrig varit avsedda att vara mer än tillfälliga. Att de nu försvinner beror på att den bortre parentes som fattade beslut om nu har nåtts. Jag vill också erinra om att jag i en tidigare interpellationsdebatt med hänvisade till att regeringen avsatt medel för att ta fram någon form av stöd till hushåll som av olika skäl har svårigheter att etablera sig på bostadsmarknaden. Det är en betydligt mer angelägen uppgift än att upprätthålla ett system med subventioner som gynnar producenterna, försvagar kostnadsmedvetandet inom sektorn och långsiktigt driver upp kostnaderna, med krav på fortsatta och ökande bidrag som en självklar följd. Sammanfattningsvis har jag således inte för avsikt att agera för att förhindra ett borttagande av de befintliga produktionsstöden inom bostadssektorn. Jag är övertygad om att ett ökat bostadsbyggande, bland annat av billiga hyresrätter, är möjligt med långsiktigt förutsägbara villkor. De initiativ som regeringen redan har tagit eller avser att ta för att åstadkomma detta ligger inom ramen för den generella bostadspolitik som jag i detta svar redogjort för. 21 (): Jag vill även tacka statsrådet för svaret på min interpellation om bostadspolitiken. Anledningen till denna interpellation är den oro som finns för de kraftiga hyreshöjningar som kan bli resultatet av regeringens bedrivna politik och också det kraftigt minskade byggande som det signaleras om ute i landet. Min första fråga i interpellationsdebatten är vad regeringen och har emot hyresrätten som bostads- och upplåtelseform. anger i sitt svar på interpellationen: Jag ser hyresrätten som central för en flexibel bostadsmarknad och en väl fungerande arbetsmarknad och vill utveckla hyresboendet också . Det är rimligt att fråga sig: Hur kommer det sig att regeringen i budgetpropositionen för stakar ut en ny bostadspolitisk inriktning som så kraftigt missgynnar hyresrätten som boendeform och upplåtelseform? Det handlar om nivåerna för bostadsbyggandet och främst byggandet av hyresrätter och också om nivåerna för hyrorna och den hyresnivå som är möjlig för vanliga människor att betala för att de ska ha råd att bo. Vi ser en klar ideologisk inriktning från regeringens sida i stöd och lättnader för byggandet och boendet. Det är en politisk och ideologisk inriktning som vi i tar kraftigt avstånd från. Det är märkliga slutsatser som statsrådet drar i sitt svar om på vilket sätt subventionen påverkar byggandet i landet. Det är också svårt att ta till sig dessa. Det är också svårt att se att de har någon saklig grund mer än statsrådets egna politiska värderingar, som han ger uttryck för i interpellationssvaret. Vad vi i stället vet är att bostadssubventionerna har haft en avgörande roll för att vi ska kunna ha det stora bostadsbyggande och den höga nivå som vi haft .