prot · GT09117 · 2006-05-05 00:00:00 — Vi anser därför att vi bör överväga att Försvarsmakten ska kunna ge stöd till polisen även i andra situationer än vid terrorism. Det kan inträffa sådant som skulle kunna medföra så stora påfrestningar på samhället att tvångsåtgärder kan behöva vidtas. Det handlar om så pass stora åtgärder att polisen inte klarar av dem med nuvarande resurser. Vårt förslag handlar om att försvaret skulle kunna stödja polisen vid en större olycka eller en naturkatastrof. Låt mig vara konkret och ge exemplet en pandemi. Försvarets insats skulle kunna bestå av att till exempel upprätthålla avspärrningar i större områden, genomföra utrymningar av samhällen samt skydda mot plundring. Precis som jag började vill jag avsluta med att säga att kampen mot terrorism är en kamp för demokrati och mänskliga rättigheter. Men även själva kampen måste alltid föras med respekt för mänskliga fri- och rättigheter. För att säkerställa detta vill öka den parlamentariska insynen i bland annat säkerhetspolisens verksamhet. Vi vill att det inrättas ett särskilt underrättelseråd med företrädare för alla riksdagspartier och att det ska avlämnas en offentlig rapport där det belyser Säpos verksamhet så öppet som det bara är möjligt med hänsyn till rikets säkerhet. Med detta sagt vill jag yrka bifall till reservation 6. 93 (): Propositionen och dagens betänkande ger möjlighet att ta ställning till och besluta om hur ska möta terroristhot. Det är hot som ökar dag för dag i sannolikhet, frekvens och skadeverkan. Lite yrvaket måste också svenskarna motvilligt inse att är med i världens händelseförlopp. Vi står inte utanför, befriade från problem som är andras. Terroristhandlingar är inget vi kan räkna med att slippa, speciellt inte ifall vi har en passiv attityd. Propositionen är därför efterlängtad och efterlyst och välkomnas av . Vi stöder, och har tidigare begärt, samverkan mellan myndigheter. Vi har efterlyst helhetsgrepp. Det är bra att polisen hädanefter kommer att få ta hjälp av försvaret när så behövs. Det är ett steg på vägen. Vi menar dock att ett antal förutsättningar inför detta måste vara uppfyllda. Det måste finnas ett entydigt regelverk som sätter tydliga gränser till exempel när det gäller parlamentarisk insyn och kontroll, rapportering och att samarbetet sker på polisens villkor och polisens rekvisition. Både propositionen och betänkandet tillgodoser flera av dessa behov. I helhet går alltså propositionen våra ärenden. Men på några punkter föreslås i betänkandet att ska fatta dåliga beslut. När det gäller att förebygga terroristdåd föreslås avslå vårt krav på att utreda i vilken mån och utsträckning det går att kriminalisera propagandistiskt förhärligande och rättfärdigande av terrorism enligt mönster för uppvigling. Denna möjlighet skulle kunna bidra till att motverka en okontrollerad utveckling och nyrekrytering av terrorister. Vi är fullt medvetna om att detta är ett svårt och grannlaga område att beträda i ett rättssamhälle. Just därför kräver vi inte kriminalisering så här och rakt av, utan vi vill utreda möjlighet och former. Vi menar också att den restriktiva och närmast undantagsvisa användningen av Försvarsmakten både tillåter och motiverar att regeringen ska åläggas att rapportera till då lagen används med en redogörelse för motiv och insats. Utskottsmajoriteten avstyrker i sin upphöjda visdom direkt detta motförslag utan motivering. Man konstaterar bara lite slött att utskottet emellertid inte är berett att förespråka sådan rapportskyldighet, ungefär som en uttröttad förälder uppgivet svarar ett lätt vanartigt barn. Inom den mycket restriktiva användning vi är överens om vill dock i likhet med övriga partier inom att försvarets resurser också ska kunna användas vid andra typer av extraordinära samhällskatastrofer. Vi ser även här svårigheterna att dra gränser och vill därför först utreda förutsättningarna inför ett lagförslag. Det vill nu inte, inte helt oväntat, majoriteten. Den vet nämligen i stället att vi klarar oss lika bra utan försvarets resurser i varje tänkbar situation. Det finns anledning att tydligt understryka att behöver en organisation som samordnar samhällets resurser nationellt och även internationellt. Terrorismen är till sin natur utomordentligt sammansatt och komplicerad. Liksom annan brottslighet, och för den delen all mänsklig aktivitet, är den resultatet av ett mycket komplext samspel av en mångfald faktorer. All erfarenhet visar att sådana aktiviteter inte kan styras eller kontrolleras med trubbigt och enkelt våld i ett sent skede, i detta fall då terrorn redan manifesterat sig i dåd eller uttalade hot. Huvudinsatsen mot terrorism är därför inte eldvapen och fordon utan förebyggande kunskap. Vår kunskap om terrorismens reaktioner, sociologi, kultur, ekonomi och för all del psykiatri måste utvecklas. Vi föreslår därför att regeringen verkar för att stimulera forskning om terrorismen. Vi vill också att regeringen ska se till att myndigheterna samarbetar bättre än . konstaterade i sin rapport att en myndighetsöverskridande ansvarsfördelning saknas i . Det är svårt i att samarbeta över organisationsgränser, hävdar man. Ambitionen från regeringens sida har visat sig vara god när det gäller internationellt samarbete, speciellt inom EU. Det är bra. gäller det att visa samma ambition för egen domän och helt enkelt infria det som sades i statsministerns regeringsförklaring. Konsekvenserna av att sakna denna klara överordnade organisation har vi i annat sammanhang med oönskad tydlighet sett i spåren av i och i orkanen över . Utskottets majoritet bekräftar i harmoni med regeringsförklaringen behovet av samverkan över myndighetsgränser. Men utskottsmajoriteten menar uppenbarligen, lite lätt motstridigt, att detta problem nu med full trygghet redan är fixat. Det finns nämligen numera ett samverkansråd under ledning av säpochefen, som ska koordinera myndigheternas verksamheter och rapportera till regeringen sin bedömning av det aktuella läget beträffande terroristhot. Någon form av kartläggning pågår också inom samverkansrådet. Det är en kartläggning som sedan ska läggas till grund för en vidare utveckling av koordinering och samverkan mellan myndigheterna. Låt oss noga följa utvecklingen. Låt oss hoppas på god framgång! Men bättre vore att bifalla vår reservation. Det övergripande ansvaret för att samordna olika myndigheters ansvar och uppgifter måste nämligen rimligen åvila regeringen. Det övergripande ansvaret kan knappast delegeras till en aldrig så kompetent, motiverad, klok och väl sammansatt nämnd. Jag hoppas, så här avslutningsvis, att jag i någon mån har lyckats förklara våra orsaker till att vi reserverar oss mot vissa av betänkandets beslutsförslag som vi i stort stöder propositionen. Även om står bakom alla våra reservationer yrkar jag för tids vinnande bifall enbart till reservationen nr 8. 94 (): Här vilar en svensk arbetare. Stupad i fredstid. Vapenlös, värnlös. Arkebuserad av okända kulor. Brottet var hunger. Glöm honom aldrig. dikt publicerades i tidningen efter dödsskjutningarna i . Så står vi här . Att de borgerliga partierna gärna vill glömma är väl kanske inte så svårt att förstå. Det är ingen överraskning. Men när den socialdemokratiska partiledningen föreslår att militär ska kunna användas i polisiära sammanhang är det ett direkt svek mot den egna historien ett svek som kan få förödande konsekvenser för framtiden. Faktum är att de är så rädda för att vi ska avslöja vad de håller på med att de inte ens vill hålla en gemensam minneshögtid om en knapp vecka i . Jo då, jag har läst betänkandet. Jag ser att det skiljer sig en aning från den erbarmligt bristfälliga utredningen. Men det duger inte. Regeringen föreslår ändå att rollfördelningen mellan polis och militär luckras upp genom att militären i vissa situationer får rätt att använda våld mot civila. I andra europeiska länder där detta har skett och där man har gjort en sammanblandning mellan dessa båda roller till exempel i och har det inte alls förhindrat terroristdåd. Tvärtom har det lett till ett ännu hårdare samhällsklimat. Regeringen placerar sig, som det ser ut med en riksdagsmajoritets stöd, på ett sluttande plan där man bara lite längre ned finner händelserna i -31. Låt det vara sagt tydligt och klart. Självfallet måste det som kallas terrorism bekämpas. Det bästa sättet är att angripa det vid roten. En rättvis världsordning med respekt för de mänskliga rättigheterna minskar grogrunden för det som kallas för terrorism. Ett ifrågasättande och bekämpande av de stater som tar till terroristiska metoder mot människor i det egna landet eller som tar sig rätten att ockupera andra är en annan viktig del av en sådan strategi. Det är ett enkelt konstaterande att , som påstår sig vilja föra krig mot terrorismen och som i stor utsträckning följer efter i denna strid, tillhör de stater i världen som på det mest grymma och omfattande sätt själva bryter mot den frihet och de rättigheter som man låtsas vilja försvara. När ett terrorbrott ändå sker måste det utredas och bekämpas med demokratiska metoder. Polisen måste förstås ha de resurser som krävs för det arbetet. Men grunden för dagens förslag är en symbolpolitik från socialdemokratiskt och borgerligt håll. Det gäller att visa att man är beredd att ta hårda tag i kampen mot terrorismen. Utredningen tillsattes under hård tidspress. Man baserar dagens förslag på hopfantiserade scenarier där man menar att den nuvarande lagstiftningen lägger hinder för en samverkan mellan polis och militär i allmänhet. Det påstår man från utredningens sida utan en egentlig genomgång och utan någon analys av den redan befintliga lagstiftningen när det gäller vilka möjligheter polisen har till terrorismbekämpning och hur man faktiskt kan ta hjälp av försvaret i det sammanhanget. Självfallet finns det situationer som kräver att polisen samverkar med andra. Det finns alldeles uppenbart möjligheter till samverkan redan inom ramen för befintlig lagstiftning. Möjligheter att exempelvis rekvirera materiel från militären för terrorismbekämpning är naturligtvis något som kan vara högaktuellt. Den klara begränsningen måste vara att militär personal aldrig får använda våld eller tvång mot civila i fredstid. En av anledningarna tar upp i sitt remissvar. Vid en polisiär våldsinsats åligger det i princip varje deltagande polisman att i varje situation göra en proportionalitetsbedömning av vilken våldsinsats som är nödvändig för att genomföra insatsen och ibland att avstå från insatsen om den inte framstår som proportionell. En sådan ordning är mindre väl anpassad för militära insatser och torde kräva omfattande utbildningsinsatser för militär personal efter från den gängse militära utbildningen avvikande principer. Polisen får lära sig att ta ansvar för sitt våld och ibland faktiskt hålla igen. Soldater får lära sig att inte göra det utan att bara lyda order. tror att det kan vara svårt att lära om. Låt mig citera journalisten artikel i . - - - de samhällspolitiska förhållandena? De kan snabbt ändras. Jag har svårt att tro att det inte finns politiska och sociala strider som skulle kunna hetta till rejält också . Det är trots allt bara som helt missvisande brännmärkte Antifascistisk aktion i tv med orden: Det här är en militärt organiserad grupp med god utrustning, bra samband, utomordentligt väl planerat och med stora ekonomiska resurser som syftar till att stoppa en demokratisk process. Närmare begreppet terrorism kommer man inte utan att använda ordet. Ja, jag tror att man hade velat sätta in militär under i om det hade varit lagligt. Därför ska det inte vara det. Tillåt mig, fru talman, att instämma. Jag har inte särskilt mycket till övers för , men lärdomen från Göteborgshändelserna säger oss att polisens metoder måste förändras. Vi ifrågasätter, tillsammans med , att polisen provocerar fram våld från annars fredliga demonstranter och att oskyldiga demonstranter drabbas av polisens våldsanvändning. Senast kunde vi följa i medierapporteringen hur också helt fredliga och lugna stockholmare blev slagna av maskerade poliser för att de påstods vara på fel plats . lagstiftande församling riksdag har ett val att göra. Valet handlar inte om huruvida man är beredd att bekämpa det som kallas terrorism eller inte. Valet handlar inte heller om huruvida man är beredd att ta krafttag eller inte. Valet handlar om vilka metoder som är mest demokratiska och effektiva och vilka som mest är symbolhandlingar och innebär brott mot viktiga demokratiska principer. Låt mig avsluta med en uppmaning direkt ur berättelse när man hade utrett dödsskjutningarna av arbetare: vill därför avsluta sin framställning med en vädjan till statsmakterna att för framtiden söka förekomma ett upprepande av vad som skett dels genom ytterligare förbättringar av polisväsendet, varigenom militärt bistånd i det längsta kan undvikas, och dels genom åtgärder, avseende att vid tilltänkta större folksamlingar anordnarna och ordningsmakten på förhand vinna kontakt med varandra för utrönande av bästa sättet för ordningens upprätthållande. Jag låter orden sjunka in. De borde påverka kanske inte folkpartister, kristdemokrater, inte heller moderater och centerpartister, men en och annan socialdemokrat borde nog ändå höra att orden väcker genklang. Vi får se vad debatten i fortsättningen ger. Man kan välja att låtsas som om skotten i aldrig fälldes. Man kan välja att låtsas som om polisens agerande gentemot demonstranter i alltid är helt perfekt och fläckfritt. Man kan välja att göra så. Det är visserligen att förvränga både historien som samtiden, och det är att göra ett farligt val . väljer en annan väg. Jag står bakom alla reservationer, och jag yrkar bifall till reservation 1 under punkt 1 och till reservation 13 under punkt 11. Hur var det nu? Brottet var hunger. Glöm honom aldrig. 95 (m) replik: Jag är uppvuxen i närheten av . Jag har också nära vänner som är anhöriga till dem som drabbades. Kom inte och påstå att jag inte vet vad det här betyder. Det är också skälen till att jag har varit noggrann med att resonera om nödvändigheten av en rågång och tydliga regelverk mellan militär och polis. Det är nödvändigt. Det är också viktigt att ha klart för sig att polismans befogenhet inte kan ges till vem som helst hur som helst. Jag kan inte se framför mig att vi ska använda värnpliktiga med polismans befogenhet i något sammanhang. I propositionen sägs att polismans befogenhet ska kunna ges till Försvarsmaktens personal, men då gäller också samma regler om proportionalitet och annat. Där har man gjort en noggrann genomgång, och det är bra. Men det här är något där har en poäng och där vi har anledning att hålla ögonen på regelverket. Poängen med inlägg är att smällen i inte får hända igen. Det är vi helt överens om. Vi andra har försökt att lösa ett problem som gäller människor som kan utsättas för allvarliga hot. Jag delar uppfattningen att mycket måste göras vid roten till det som skapar terrorismen. Man måste jobba med ett brett program. Låt oss säga att vi hamnar i en situation med ett våldsamt angrepp som hotar människoliv. Vad vill att man ska göra om polisen inte har resurser att klara av situationen och vi vet att försvaret har det? Ska vi riksdagsledamöter säga: Vi får inte använda de resurserna. Det är fel helikoptrar. Det är inte så att man har tänkt sig att använda sig av försvaret i vilken situation som helst. Man pekar framför allt på situationer i luftrummet och ute på sjön. Det är de exemplen som tas upp. Vad tycker ska göras i den situationen? Hur svarar man drabbade människor när det står klart att de resurser som landet ändå har inte har använts? 96 () replik: säger att jag har en poäng. Jag har nog mer än så. Jag har rätt. Vi står inför en farlig utveckling. Vi inleder nu ett replikskifte där säger att det jag är orolig för verkligen ska undvikas. Men det finns ett sätt att undvika, nämligen att lägga fram förslag på bord som inte innebär att man börjar glidningen längs detta sluttande plan så att vi befinner oss på precis den punkt som dina släktingar från dina hembygder faktiskt har drabbats av tidigare. Det finns möjlighet att lägga fram förslag om en ordentlig genomgång och samordning. Vilka möjligheter finns ? Det är möjligt att rekvirera den helikopter nämnde militära materiel. Det finns inget hinder för den saken . Det som vi kritiserar i förslaget är att man låter militär personal använda våld mot civila i fredstid. Vad vill vi göra? Vi vill angripa problemet vid roten. Vi vill att man kritiserar de stater i världen som själva brukar så kallad statlig terrorism. Vi vill självklart att man ser till att det svenska samhället är förberett på den typen av attacker med hjälp av en civil beredskap. Vi vill att man använder samordningen i enlighet med den lagstiftning och reglering som finns. Det är klart att också polisen kommer att behöva utrustas bättre . Till detta har vi bidragit. Det finns alternativ så att slipper glida längs planet om hon är orolig på riktigt för att den utvecklingen är farlig. 97 (m) replik: Jag sade redan i mitt inledningsanförande att jag tror att det vore bra med en nationell strategi så att man ser vad man gör. Jag delar uppfattningen att det är många förslag som far fram i luften om terrorism och terrorismbekämpning. Det kan gå fel om man inte ser helheten. Hur tänker ni vänsterpartister? Ni säger att man ska få använda från försvaret. Ni ska ju avslå propositionen! Det har ni inte rett ut. har vi inte poliser som kan flyga försvarets helikoptrar eller hantera deras fartyg. Det är det som är problemet. Vi hinner inte utbilda poliserna om vi vill kunna använda en del sådan materiel i en specifik situation. Har lagt fram något förslag om att lägga pengar på att satsa på en sådan utveckling av polisens personal så att det går att hoppa in och använda försvarets ? Nej, det har ni inte gjort. Försök inte att smita undan de problem som vi ändå diskuterar! Propositionen försöker att lägga fram ett förslag som praktiskt innebär att vi i en viss situation har möjlighet att be Försvarsmakten hjälpa till. Det är ni mot. Ni spelar upp långtgående situationer som jag, vid , givetvis hoppas inte ska inträffa men som inte heller verkar troliga med den beslutsgång och det regelverk som finns med i propositionen. Förklara för mig hur ni har tänkt att hantera detta! Säg inte att vi bara kan hämta grejerna i försvaret! Det måste vara möjligt att rekvirera. Det är ingen som tror att det går att använda försvarets personal hur som helst. Förresten är de inte så många att det skulle vara möjligt. Vi moderater tycker att där det finns en möjlighet att lösa uppgiften bättre måste svenska myndigheter kunna samarbeta. För polismans befogenhet vid ingripande mot människor är det fråga om det ansvar och den prövning som gäller för en polisman. Annars är vi ute på ett sluttande plan. Det vill ingen av oss. 98 () replik: Annars är vi ute på ett sluttande plan. Nej, på det sluttande planet befinner ni er . Vad som görs i betänkandet, som ni avser att rösta för i kammaren, är att den principiella rågången mellan militär och polisiär personal luckras upp. Om det hade lagts fram ett förslag på bord som hade inneburit en samverkan, förbättrad utbildning av poliser för att använda viss annan teknisk utrustning, hade och jag stått här och möjligen varit rentav överens. Det hade varit en nyhet för kammaren, och då hade vi kunnat uppleva ! I stället är jag dessvärre nödgad att säga att antingen inte är medveten om att mycket av det hon påstår att hon vill göra med betänkandet redan är möjligt enligt lagstiftningen, där behövs egentligen bara resurser och praktiska insatser, eller så försöker hon mörka detta eftersom det egentliga bakomliggande syftet med betänkandet faktiskt är att åstadkomma det som vi varnar för, nämligen en förskjutning så att mer av de uppgifter som polisen har kommer militären att kunna ta över. Vi ska vara medvetna om att samhällsklimatet förändras väldigt fort. Det är därför det är så avgörande hur våldsmonopolet används. I fredstid måste detta vara förbehållet polisen. De har en utbildning som är anpassad till det, som kan bli avsevärt bättre men som åtminstone är anpassad till att också hålla igen. Det räcker inte att säga att den militära personalen ska göra ungefär som om de vore poliser när de inte har den bakgrunden och den utbildningen. Ni har klivit över en gräns. Ni har fram till voteringen på er att kliva tillbaka. Om ni gör det kan vi sedan sätta oss ned och konstruktivt diskutera vad som egentligen borde göras för att undvika det påstår att hon inte vill se upprepas. 99 (): debatterar vi i vilken utsträckning försvaret ska få ge stöd till polisen när det har hänt något mycket speciellt i vårt land. Det är en viktig fråga, och den har debatterats länge, säkert sedan det som hände i . Vi har tidigare i debatten hört varför det är viktigt att militären ska få hjälpa till. Jag tänkte inte upprepa så mycket av det. Jag och håller med om att i sådana här mycket speciella situationer, när polisen inte har resurser för att klara av en situation, kan regeringen ge tillåtelse till Försvarsmaktens stöd. Det måste helt enkelt finnas ett lagligt stöd för att vi ska kunna använda alla tänkbara resurser för att hjälpa människor, även försvarsresurser, om det skulle hända att råkar ut för ett storskaligt terrorangrepp. Det är också viktigt att påpeka att det stödet ska ges under ledning av polis. Det är inte så att militären kommer att få rätt att gå ut i samhället för att skjuta terrorister eller demonstranter, som det har låtit på tidigare talare. Att stå här i talarstol och hävda att inte skulle kunna bli utsatt för ett terrordåd tycker jag skulle vara naivt. Jag tror och hoppas innerligt att det aldrig någonsin kommer att ske, men vi måste ändå ha en beredskap för det otänkbara. En sådan beredskap är bland annat att ha en tillämplig lagstiftning på plats, även om vi inte tror och hoppas att den lagstiftningen någonsin kommer att användas. Jag skulle också vilja säga att trots att vi sett terrorangrepp i världen, mot , , , och , är det fortfarande inte terrorismen som är det största hotet mot eller andra länder i världen. Det är inte det hot som är värst. Terrorismen är ett hot, men jag skulle vilja hävda att naturkatastrofer och större olyckor är både mer vanligt förekommande och mer allvarligt. Vi har sett översvämningar av i , och . Tusentals människor har tvingats att lämna sina hem. Hela fick utrymmas vid orkanen . Där fick militär sättas in för att tvångsevakuera människor och för att hindra plundring. Vi vet också vad som hände efter annandag . Även i vårt eget land har vi haft naturkatastrofer som har varit allvarliga , stormen i , översvämningar, olyckor med svavelsyra i till exempel. har vi använt ord som pandemi och fågelinfluensa . Det är inte svårt att tänka sig att det kan inträffa situationer, olyckor och naturkatastrofer, i , där det kommer att behövas mycket stora insatser för att skydda människor. Det kan gälla evakuering, avspärrning och bevakning. Det kan vara en kärnkraftsolycka, en gasolycka mitt inne i , svåra översvämningar, stormar, orkaner. Man behöver inte ha speciellt livlig fantasi för att tänka sig att det skulle kunna hända även i . Jag är övertygad om att risken är större för det än att skulle bli utsatt för en terroristattack. Vi i får yrka på att försvarets stöd även ska kunna ges i andra situationer än vid terroristattacker, inte för att vi vill att det ska behöva användas utan för att vi vill ha en lagstiftning som möjliggör det när det otänkbara händer. Men tydligen är det så känsligt för socialdemokratin och minnet av 1931 så starkt, även om inte tycker det, att det endast är under hotet av terrorism som man vågar lägga fram förslag om att Försvarsmakten ska få hjälpa till vid stora påfrestningar mot samhället. Svaret i betänkandet på vårt yrkande om stöd även vid andra situationer än terrorism är att särskilda beredskapspolisen kan användas vid sådana situationer. Det är helt riktigt.