prot · GT09102 · 2006-04-05 00:00:00 — Vi måste minska både riskerna och kostnaderna för ett sådant beslut. Det är en bra integrationspolitik, och det kommer vi med all kraft att driva efter valsegern . Hela vår övriga integrationspolitik, som vi i detalj har redovisat i olika sammanhang, är ett komplement till denna generella politik för tillväxt med jobb en politik som genom att gynna alla också gynnar de mest utsatta i vårt samhälle. övriga integrationspolitik kan inte sammanfattas . Jag nöjer mig därför med att nämna några viktiga punkter i vårt integrationsprogram: en jobb- och utvecklingsgaranti man inte får en riktig anställning, en skola som inte sviker barnen och där svenska språket prioriteras med all kraft, en skärpt kamp mot diskriminering där den offentliga sektorn går i spetsen med avidentifierade jobbansökningar och där skadeståndsbeloppen för diskriminering väsentligt höjs samt en tredubbling av antalet närpoliser i utanförskapsområdena. Allt detta och mycket mer bör göras för att bryta utanförskapet. Socialdemokraterna har fått på sig att visa att man kan göra det. Verklighetens dom mot partiet är inte nådig. Därför kommer mycket mer att utlovas under de kommande månaderna i syfte att dölja regeringens integrationsfiasko. och har vaknat och insett att valet närmar sig. lovar man 1 miljard i stället för en genomtänkt politik mot utanförskapet. Men väljarna kommer inte att låta sig duperas på detta sätt. Det behövs mer för att dölja av misslyckande. I detta anförande instämde (). 173 (): Det här betänkandet handlar om styrningen av integrationspolitiken. Utgångspunkten är skarpa kritik mot regeringens styrning och uppföljning på det här området. Kritiken är berättigad, för i själva verket handlar det om en avsaknad av styrning och uppföljning. Myndighetsstyrningen är otydlig och präglas av punktinsatser, säger . Uppföljningen är bristfällig, och det saknas kunskap om de eventuella effekterna av de insatser som man gjort. Målet är naturligtvis ett samhälle med lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter för alla detta oavsett vilken bakgrund man har. Styrningen av integrationspolitiken har i själva verket varit så svag att skillnaderna har ökat snarare än minskat på det här området. Jag skulle kunna rada upp en mängd statistik som belyser detta förhållande, som visar på det stora utanförskapet på arbetsmarknaden i form av bostadssegregation och på område efter område i samhället. Jag ska inte trötta kammaren med statistik och siffror, men bilderna är tydliga ja, alltför tydliga i vårt land. har hundratusentals människor flyttat till nya invånare som har berikat vårt land. De allra flesta av dem är människor som har kommit hit med drömmar, med livsprojekt och med kraft att bygga ett nytt liv i ett nytt land. Dessvärre kan vi konstatera att drömmarna och kraften i alltför många fall har fått sig allvarliga törnar i det nya landet. Jag kan föreställa mig att dessa hundratusentals nysvenskar som befinner sig i ett utanförskap har lite svårt att ta till sig statsministerns budskap om att alla ska med. Det kan närmast uppfattas som ett hån mot dessa människor, för de är verkligen inte med. Om de nu enligt statsministerns vision ska med är det ändå så att ett gigantiskt misslyckande ligger bakom. Var femte person som bor i har utländsk bakgrund. Här finns en mångfald som vi kristdemokrater tycker att det är viktigt att bejaka. Det gör vi utifrån vår människosyn men också därför att vi tror att mångfald skapar dynamik och ekonomisk utveckling i ett samhälle. Vi har naturligtvis ingen naiv tro på att det här uppstår av sig självt. Här krävs det en aktiv och målinriktad politik. Det är just den politiken som saknas enligt granskning och enligt den verklighet som vi ser runtomkring oss. Vi skulle önska ett annat utfall av politiken för de många nya svenskarnas skull men också för hela vårt samhälles skull för samhällsklimatets skull. Vi kristdemokrater har en rad invändningar mot dagens bristfälliga politik och en rad förslag till förbättringar. Det har vi uttryckt i ett antal reservationer. Jag återkommer till några av dem. Men i grunden handlar det väldigt mycket om hur vi vill bygga mångfaldens samhälle. Jag vill förmedla en bild till kammaren. Visionen om en lyckad integrationspolitik kan liknas vid ett träd. Trädet har rötter åt olika håll. På samma sätt har det svenska samhället och människor som bor här rötter i olika kulturer. Några av rötterna har betytt mer än andra för att ge vårt svenska samhälle ett stabilt fäste. I läroplan kallas den här värdegrunden för västerländsk humanism och tradition. Det är egentligen samma sak som uttrycks i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna: Alla människor i ett gott samhälle måste göras medvetna om de gemensamma kulturella och demokratiska arven. Rötterna förenas i en stam. Trädstammen uttrycker det som vi alla behöver vara överens om för att samhället ska fungera. Man skulle kunna kalla det för ett etiskt minimum. Med starka och förgrenade rötter och med en stabil stam kan kronan växa fritt och breda ut sig åt alla håll. Kronan visar den skapande kraften, friheten och mångfalden av människor. Mångfaldens är alltså inte en vildvuxen buske utan rötter. Individens frihet och rätten för alla att forma sina egna liv fordrar respekt för grundläggande värden. Rötterna och stammen måste vara stabila för att trädet ska kunna slå ut i blom. Den här bilden kan beskriva visionen om ett samhälle där vi bejakar mångfalden och där alla får vara med, där ingen hålls tillbaka och där ingen lämnas efter, som vår partiledare brukar uttrycka det. I skuggan av den tillfälliga asyllagstiftningen har debatten om kommunernas ansvar blossat upp igen. För sedan var till och med två socialdemokratiska statsråd ute och ondgjorde sig över borgerligt styrda kommuner dessa skulle vara mer ovilliga att ta ansvar än socialdemokratiskt styrda. Var man har hämtat underlaget för det påståendet är svårt att förstå. Jag tror egentligen inte att kommunerna generellt är ovilliga att ta ansvar för nyanlända flyktingar. Frågan är bara vilka förutsättningar den förda politiken ger kommunpolitikerna. Det krävs naturligtvis en ambitiös nationell politik för fler jobb, och det kärvs en rad reformer av integrationspolitiken. För allt detta är det ytterst regeringen som har ansvaret och inte kommunpolitikerna i första hand. Då är det ganska magstarkt att skuldbelägga enskilda kommuner för påstådd ovilja att ta ansvar. Vi kristdemokrater vill avskaffa systemet med förhandlingar och avtal med kommunerna om placering av flyktingar. Den nuvarande ordningen skapar politiska motsättningar, det kan vi se mycket tydligt just . Den missgynnar dessutom de människor det handlar om. Vi vill i stället att stödet till nyanlända fritt ska följa individen i form av det som vi kallar för en utvecklingspeng. Den skulle kunna ge resurser till försörjning och vidare till svenskundervisning och arbetspraktik, allt efter personens eget val. Varje kommun bör med regelbundenhet ordna introduktionsmöten med nyanlända personer. Där ska man få information om kommunen, om jobb och företag, om svenskundervisning med mera. Man ska få veta om sina rättigheter och möjligheter men också om skyldigheter och de förväntningar som samhället har på oss alla. För en god introduktion räcker det naturligtvis inte med ensidiga kontakter mellan nyanlända och myndigheter. Det så kallade civila samhället behöver engageras ännu bättre än . Här finns nämligen stora resurser att ta till vara. Varje nyinflyttad skulle kunna erbjudas en kontaktfamilj, och rekryteringen kan ske just genom föreningar och organisationer. Det finns en rad exempel på detta som utskottet har studerat i och på andra håll. Ett lyckat exempel på nära håll är försöket i med personliga flyktingguider. Alla arbetsgivare ska enligt lag bedriva ett aktivt arbete mot diskriminering. Staten har ett särskilt ansvar att vara ett föredöme på detta område. efter det att man fått i uppdrag att upprätta handlingsplaner för etnisk mångfald bland de anställda har fortfarande en tredjedel av myndigheterna inte gjort det. Statskontoret har visat att mångfaldsarbetet inte ses som en naturlig del av myndigheternas verksamhet. De handlingsplaner som ändå har tagits fram har inte haft någon större effekt. Det är regeringen som bär ansvaret och som måste se till att arbetet påskyndas och sker effektivt. De handlingsplaner som trots allt tas fram måste också få avsedd verkan. Det får de inte om målen är så diffusa som de är . Ett första steg bör vara att minst en femtedel av de anställda i staten, kommunerna och landstingen har ett annat ursprung än det traditionellt svenska. Även vi kristdemokrater vill avveckla , inte för att tjänstemän gör ett dåligt arbete. Det finns en rad oerhört engagerade, duktiga och kunniga medarbetare. Men vi tror att det i grunden är feltänkt att ha en särskild statlig myndighet för integration. Vi har inget jämställdhetsverk eller tillgänglighetsverk. Jämställdhet och tillgänglighet ska genomsyra verksamheten, och det ska också mångfalden och integrationen göra och inte låsas in i en särskild myndighet. Det är viktigt att betona medborgarskapets rättigheter och skyldigheter. En form för detta kan vara ett ge alla nya medarbetare, medborgare, en medborgarbok. Där ska medborgarskapets innebörd göras tydlig och samhällets grundvärderingar beskrivas. Den här boken skulle också kunna ges till varje svensk medborgare som fyller . bör förmedla den värdegrund som beskrivs i skolplanen om människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet och alla människors lika värde. Överlämnandet av boken bör kunna ske i samband med en ceremoni i hemkommunen där man välkomnar och uppmärksammar de nya svenskarna och dem som blivit myndiga. Jag tror inte att man ska underskatta betydelsen av att då och då manifestera de värden som vi bekänner oss till. Jag står självfallet bakom alla de reservationer vi kristdemokrater har själva och tillsammans med andra partier. Här yrkar jag dock bifall endast till reservationerna 1 och 8. 174 (): Att se ut över är att se ut över ett land med stora klyftor mellan dem som är födda i arbetarklassen och dem som är födda med guldsked i munnen, mellan män och kvinnor, mellan infödda och invandrare. Vi lever i ett samhälle som präglas av orättvisor men också av människor som organiserar sig och kräver förändring av dessa orättvisor. Javisst, här i kammaren är välrepresenterade också de som försöker upprätthålla de grundläggande orättvisorna. Vi ska återkomma till det i debatten. För vår del är det ändå viktigt att kunna se att många människor agerar jag ska återkomma till det för att förändra och åstadkomma en varaktig förändring av de djupa klyftor som vi ser. På frågan om integrationspolitiken har misslyckats är svaret: Visst har den det, delvis därför att integrationspolitik aldrig kan lyckas om det är enstaka resurser riktade bara till människor med utländsk bakgrund, delvis därför att det varit otillräckliga insatser i kampen mot diskriminering. Både generella insatser, mycket kraftfullare än de vi har sett, och kamp mot diskriminering mer riktad och fokuserad än den vi har sett är absolut nödvändiga. Vad har vi hört av debatt från talarstol denna sena kväll? Jo, vi har av från fått höra att man motsatte sig den tillfälliga asyllagen. Det är ingen nyhet, men det är värt att påpeka igen för den flyktingfamilj som med stöd av den tillfälliga lagen nu har fått chansen att bygga en framtid i att hade parti fått bestämma hade de inte fått stanna, därför att de då ansetts tynga det svenska systemet för mycket. Det är värt att notera synen på vad som är problem och inte i den beskrivningen. För oss är det välkommet att 12 00013 000 människor redan har fått chansen att bygga en framtid i det här landet med stöd av den lagen. valde att rabbla rapporter, låtsas om som han inte förstår begreppet institutionell rasism alls, som om det vore samma sak som att man påstod att folk i allmänhet i var rasister. Det är att ställa sig själv vid sidan av den debatt som förs . Var lite försiktig, , med att ta ut valsegern i förskott. Visserligen är vi många som ser att av socialdemokratiskt styre inte har varit tillräckligt, men vi är också tillräckligt många i det här landet som inte är beredda att ge dig och ditt parti ens . Så får vi av lågmält, hederligt anfört, sin vana trogen alltså, höra att medborgare kanske skulle heta medarbetare. Det var en felsägning, tror jag, men det var inte så illa tänkt. Kanske är det perspektivet vi ska försöka ha lite oftare. Men den västerländska humanismen och den kristna traditionen likställs med de mänskliga rättigheterna, och därom finns det en hel del att tvista. Många är nog väl medvetna om att också andra stora religioner och också andra delar av världen har bidragit till att skapa de mänskliga rättigheterna, och de är gemensamma för vårt arbete både här och i andra delar av landet. Det är inte lätt att komma överens med socialdemokratin i förhandlingar. Det har det inte varit i de här budgetförhandlingarna heller. Jag tar upp frågan därför att det vi nu diskuterar, integrationspolitiken och dess styrning och framförande, har budgetpropositionen trots allt bäring på. , som dessvärre inte är här och jag beklagar det presenterade i några av sina förslag inför dessa förhandlingar. Generellt sett var det ett obefintligt könsperspektiv på de förslag han lade fram, och det var en himla massa nya projekt. Den som kan läsa den vårproposition som vi kommer att anta här i kammaren med bred majoritet kommer att kunna se att det är mycket mindre projekt. Det är dessutom ett tydligare könsperspektiv i propositionen . Man får då förstås fundera över varifrån de förslagen till förbättringar har kommit. Jag vet svaret. Men det är ändå en genomgång , och det kan man konstatera av ett antal insatser som inte alls ska förringas. Det är lätt att kasta i väg dem och säga: Det här hjälper ingenting. Men då läser man illa eller är illa insatt. Det vi nu gör är att vi satsar på 1 000 nya jobb i förskolor och skolor i förortsområden. För vår del är det viktigt att det är utbildad personal och att anställningarna sedan kan permanentas, inte fler tillfälliga satsningar utan permanenta anställningar i offentlig sektor. Se där en inledning på något som kan bli större. Vi utvecklar och permanentar satsningen på arbetsplatsintroduktion för invandrade. Vi gör flera satsningar för att skapa jämlika förutsättningar för företagande. Den som tror att vi motsätter oss företagande har dålig koll på verkligheten. Läs om de satsningar som kommer att genomföras! Vi aviserar försök med avidentifierade ansökningshandlingar i offentlig sektor för att detta sedan också ska kunna prövas i den privata sektorn. Det kommer mer pengar till arbetet mot diskriminering, för validering och kompletterande utbildning och för lärlingsutbildning. Vi kommer också att uppmuntra asylsökande att arbeta . När det gäller insatsen mot diskriminering, låt mig säga det, låter det på som om de lokala antidiskrimineringsbyråerna bara bedriver kampanjer mot glass. Men de gör ju mycket mer än så, ett mycket mer värdefullt arbete. De samlar nämligen ihop människors upplevelser av diskriminering och för dessa vidare, också till prövning. Det finns ett antal exempel där prövningen har lett till fällanden. Men det är klart att om man inte tycker att diskriminering är något problem i allmänhet, då är antidiskrimineringsbyråerna ett problem. Visst, detta är icke tillräckligt. Det finns en mängd andra insatser, mer omfattande och mer strukturella, som behöver genomföras. Rätten till arbete 1 000 jobb är för lite. Varför inte 200 000 offentliga nya jobb? Det är fullt möjligt och realistiskt att genomföra. Den satsningen kommer. Rätt till bostad handlar om bostadsanvisningslag, obligatoriska bostadsförmedlingar, byggandet av nya hyreslägenheter, insatser för att spränga sönder segregationen i de mest etniskt rena områdena, i våra innerstäder och i våra förortsområden där villaboendet dominerar. Rätt till utbildning handlar om resurser. Det handlar också om att skapa mötesplatser på skolorna, att säga nej till utvecklingen där den som har en viss bakgrund väljer en viss skola oberoende av om bakgrunden är en viss klasstillhörighet, en viss etnisk tillhörighet eller en viss religion. Skolan ska vara en mötesplats för olika värderingar, för olika erfarenheter. Skolan ska inte vara en plats där vi speglar oss i våra likar, för då möter vi icke utmaning, då möter vi inte förändring. Det som väl är kvällens clou är kommunersättningen. Den som tar del av vårpropositionen kommer att kunna se att visst är det så att det avsätts pengar för att man nu tillfälligt tar emot fler personer som kommer att behöva kommunplaceras. Avsaknaden av en sådan satsning skulle ju innebära att man skulle kommunplacera en mängd människor utan att ge kommunerna de bidrag som behövs för att kommunerna ska få möjligheterna. Men det är inte det enda som görs. Det avsätts faktiskt också ersättningar under flera kommande år, just eftersom vi bland annat har sagt att kommunersättningen har varit underfinansierad. För vår del det är också en del av det här betänkandet tycker vi att detta borde följas upp av att man också tydliggör kommunernas skyldighet och ansvar, för det är inte kommun som har undertecknat . Det är faktiskt inte heller som har sagt att man har rätt att stanna och åtnjuta skydd undan förföljelse i . Det är vi gemensamt, och då bör vi också gemensamt se till att människor får chansen till en värdig tillvaro i det här landet. är det för det tredje steget i integrationspolitikens utveckling. Vi har sett två tidigare steg. Steg 1: Låt oss hjälpa invandrade. Låt oss stötta dem så att de kan få chansen att bli bättre, komma in, passa in. Det är otillräckligt och felaktigt. Steg 2: Börja se och inse diskriminering och de hinder som finns för människor att delta och försöka att bryta ned dem. Det är bra och nödvändigt men otillräckligt. är det för ytterligare ett skifte. Det är dags att rikta blicken mot de människor som finns innanför, de som finns inne i maktens centrum, de som innehar beslutsfattarpositionerna i politiken och i näringslivet. Det är dags att rikta sökarljuset mot dem som har de finaste lägenheterna och husen och fråga: Hur uppstod denna segregation? Hur kom det sig att vissa plötsligt hade en tiorummare på medan några andra, de vi brukar tala om, lever tio stycken i en tvårumslägenhet i eller i . Det här paradigmskiftet, det här skiftet av perspektiv tror jag är helt nödvändigt, och det börjar komma i debatten. Det är inte alla som vill se det , men det är alldeles uppenbart att det är den vägen som integrationspolitiken måste ta, att man ser klass, att man ser de ojämlikheter och orättvisor som finns. I det sammanhanget, herr talman, vill jag passa på att yrka bifall till reservation 26 under punkt 3. Det är nödvändigt med förändring, men låt oss inse att förändringen måste komma inte bara i förortsområden utan också i de områden i vårt land där segregationen är som tydligast och som mest uppenbar. 175 () replik: , jag blev väldigt nyfiken på ett påstående. Du nämnde 200 000 nya offentliga jobb och sade mycket säkert att den satsningen kommer. Då förutsätter jag att ni har kommit överens med Socialdemokraterna om detta. Annars vore det ju ganska konstigt att ett parti som kanske får av rösterna kan säga så säkert här i kammaren att den satsningen kommer. Har jag tolkat dig fel, eller vad har du för förklaring till detta? 176 () replik: När begär replik förväntar man sig att det ska komma en replik som man åtminstone ska behöva bemöta. kommer det en fråga om hur vi har tänkt genomföra våra förslag, och den ska jag förstås besvara. Den satsningen kommer säger jag därför att jag dels har historisk insikt, dels en viss framtidstro. Historisk insikt har jag därför att vi har haft avsevärt fler personer än så anställda i offentlig sektor. Det var ju först när den borgerliga regimen fick chansen som de riktiga välfärdsneddragningarna började. fanns det många människor som arbetade i offentlig sektor, en offentlig sektor som för övrigt låt mig säga det som en bisats behöver förändras, demokratiseras, effektiviseras så att människor får göra ett vettigt arbete. Men det fanns anställda. Framtidstro har jag därför att jag är helt övertygad om att det inte duger att säga: Det mesta går rätt bra, kuggarna tar i. Vi får se hur det blir sedan. Det duger inte heller att säga: Vi kan inte se att kuggarna tar i. Låt oss alltså inte använda maskineriet över huvud taget, utan låt människor klara sig bäst de kan vilket verkar vara den linje som parti vanligtvis företräder. Och sköter de sig inte, låt oss tredubbla antalet poliser så löser vi nog de ordningsproblem som uppstår. 177 () replik: Kontentan blir att ditt löfte bygger på din insikt om hur det var och din tro på hur det kan komma att bli. är inte seriös. Du har egentligen ingenting att säga, och därför kan du kasta fram en sådan sak. Alla vet kanske inte att det är så tomt som det är, och därför har jag ställt frågan. Du vet att du inte har något annan bakom den politiken än ditt parti, dina förhoppningar och din tro. 178 () replik: Det fanns när det var vanligt att människor trodde att jorden var platt. Sedan kom det människor som sade att det nog inte var så. De bemöttes med ungefär samma attityd som den som nu använder för att bemöta mig: Det där är bara något som du tror. Det är bara något som du fått för dig kommer att genomföras. Men så blir det inte. Ni är alldeles för få som tycker på det viset. Nej, jag ska inte säga att jag är en drömmare. Det är mycket möjligt att vi inte får 200 000 jobb. Det kanske bara blir 150 000 eller 180 000 jobb. Men den politiska poängen med det resonemanget är, , att det är möjligt att genom politisk förändring skapa arbetstillfällen och se till att den offentliga sektorn blir en motor för hela den samlade ekonomin. Det skapar förutsättningar också för integration, eftersom fler människor behövs, och för en välfärd som kan komma fler till del. Dessutom skapar det försättningar för en mängd arbeten i den privata sektorn. Vi kan väl mötas , och jag, eller låt oss vara lite mer optimistiska och säga , och se vem av oss som hade rätt, om det gjordes några anställningar eller inte, om man kunde påverka eller inte. Jag vet vilket av dessa alternativ jag tänker försöka åstadkomma. 179 (): Jag börjar mitt anförande med att yrka bifall till reservation nr 1. Jag står givetvis bakom alla mina reservationer, men för att spara kammarens tid yrkar jag bifall endast till reservation nr 1. När vi nu ska diskutera styrelses skrivelse om styrning av integrationspolitiken instämmer jag i den kritik som framförs om den förda politiken inom detta område. Den svenska integrationspolitiken är ett av de senaste decenniernas stora politiska misslyckanden. Trots att en femtedel av den svenska befolkningen har utländsk bakgrund, och trots att miljarder kronor satsats på integration, är integrationen i ändå sämst bland alla . Stora grupper invandrare befinner sig i ett utanförskap vad gäller arbetsmarknaden, socialförsäkringssystemen, utbildningen och bostadsområdena. Orsakerna till invandrares svårighet att etablera sig finns bland annat i dåligt företagsklimat, diskriminering, passivisering och brist på motivation till följd av bidragsberoende. Kritiken är riktad mot regeringens styrning av myndigheter, som varit otydlig och ofta har präglats av punktinsatser. Uppföljningen har varit bristfällig, och kunskap saknas ifall de genomförda insatserna medverkat till de förbättringar som var avsedda. Bristerna i styrningen har på ett allvarligt sätt medverkat till den svaga utvecklingen mot lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter för alla oavsett bakgrund. Vi kan tyvärr konstatera att de förbättringar som vi hoppades på inom integrationsområdet, när förändringarna gjordes 1997, lyst med sin frånvaro, och skillnaderna har snarare ökat än minskat.