prot · GT0982 · 2006-03-08 00:00:00 — Utgångspunkten för debatten borde naturligtvis vara barnens bästa och att barnbidraget är till för barnen. Det är bra att också säger det i sitt anförande . Utifrån det borde vi kunna hitta gemensamma vägar där vi ser till barnens bästa och till att skapa flexibla lösningar och som inte låser in utan öppnar upp. Vi borde hitta lösningar som markerar att båda föräldrarna är viktiga för barnen. Någonting så självklart måste tydligen sägas. Det borde vi kunna vara överens om. Men utifrån den utgångspunkt som jag ändå tror att vi har gemensamt blir det så fascinerande att regeringen lägger fram just ett sådant här förslag som vi har att ta ställning till . Förslaget löser inga problem, . Det skapar nya problem, och det medger faktiskt regeringen själv i sin proposition. får gärna titta på s. 16. Där skriver regeringen att det kommer att bli fler rättsprocesser och fler konflikter. Hur kan motivera ett förslag som regeringen själv inser kommer att leda till fler konflikter och fler rättsprocesser och inte till att man ser till barns bästa? Det kommer inte att leda till att problemen löses, utan tvärtom. 24 () replik: Det var många frågor på en gång som levererade till mig. Jag upprepar igen med en dåres envishet att barnbidraget är till för barnet. Det är därför jag tycker att det också ska följa barnet. När man har en lagakraftvunnen dom eller ett avtal som är godkänt av kommunens socialnämnd så förutsätter jag att det finns någorlunda enighet bakom detta. Andra fall, där kvinnor står ensamma, berörs inte av detta förslag. Varför inte kunna göra detta ställningstagande för ett mer jämställt föräldraskap? Varför inte kunna ta det lilla steget? 25 () replik: Därför att det inte är något sådant steg. Det är ett steg åt fel håll. Det framgår av propositionen. Det står i propositionen att det kommer att blir fler rättsprocesser och att det kommer att bli konflikter. Sedan säger regeringen att det kanske inte blir så många, men det är ju nästintill ett cyniskt förhållningssätt! Man säger att det är okej med några fler konflikter och att några fler barn kommer i kläm, bara vi uppnår det här tekniskt dåliga förslaget som inte löser några problem. Näst intill varenda remissinstans har ju också sagt att det här inte löser problemen. Tänk en gång till! Kom med ett förslag som uppmuntrar flexibilitet! Svagheten med förslaget, fru talman, är att det inte ser till barnens bästa. Det löser inga problem, utan det skapar i stället precis motsatsen. Det blir fler konflikter. Redan infekterade situationer mellan människor blir ännu mer infekterade. Det är helt enkelt ett dåligt förslag när det än skulle läggas fram, och i all synnerhet på . talade här tidigare om att meddela allmänheten. Jag tror att det visar ganska väl skillnaden mellan oss. tror på att göra en lösning för alla. Man ska göra en simsalabimlösning och sedan meddela allmänheten. För oss kristdemokrater är det flexibilitet och barnens bästa som är utgångspunkten. Däremellan finns det en skillnad. Men vi borde kunna hitta en gemensam teknisk lösning i stället för det förslag som regeringen som företräder här själv säger kommer att leda till fler konflikter och fler rättsprocesser. Är det inte snudd på cyniskt att lägga fram ett sådant här förslag? 26 () replik: Det här är ingen simsalabimlösning. Det har jag inte heller påstått. Men det är ett steg i rätt riktning; det upprepar jag igen. Varför inte kunna medverka till det lilla steget? I stället kräver man en utredning som ska se över helheten. Handlar det om hela familjepolitiken? Eller handlar det om ekonomiskt utsatta familjer? Vad är det för simsalabimlösning i det? 27 (): Föräldrar har, och tar oftast, ansvar för sina barn. Varje förälder har sitt specifika ansvar för sin relation till just sitt barn. vill se att fler pappor tar sitt specifika ansvar, liksom att mammor måste lämna över ansvar till papporna. sade jag i ett anförande här i kammaren: anser att barnbidraget ska kunna delas mellan separerade föräldrar, när barnet bor lika mycket hos varje förälder och man har gemensam vårdnad om barnen. Här står vi och ska fatta ett beslut om just detta. har barnbidrag i stort sett alltid betalats ut till modern. Vi vill nu tillsammans med Socialdemokraterna ta ett första steg till att inte diskriminera de pappor som vill ta ansvar för sina barn och ge kvinnor möjligheter att minska utgifterna för inköp av barns kläder, fritidssysselsättningar och allt annat som kostar i ett barns liv. Barnbidraget är till för barnen, inte för föräldrarna. Därför är det rimligt att barnbidraget i större utsträckning följer barnet. Om barn till separerade föräldrar bor lika mycket hos mamma som hos pappa och om föräldrarna har kommit överens om eller har dom på att rakt av dela ansvaret för barnet bör barnet också kunna få ta med sig halva barnbidraget till vardera föräldern. De flesta separerade föräldrarna kan lösa fördelningen av det ekonomiska ansvaret för barnet själva, men i de fall där man inte kommer överens kan det behövas en reglering. Lika modernt som det var att betala ut barnbidraget enbart till mamman lika omodernt är det . leder det till att samhällets stöd till barnfamiljerna upprätthåller och underblåser den ojämna uppfattningen att mamman ensam ska stå för kostnaderna för busskort, cyklar, mat och annat till barnen. Förslaget om delat barnbidrag vid växelvis boende innebär att fler barn får en bättre kontakt med båda sina föräldrar. Det finns ett värde i att män uppvärderas som föräldrar och att de själva inte förminskar sin roll och sitt värde i vardagen för barnen. Det är ett problem att vissa pappor inte tar sin del av ansvaret för inköp till barnen. Jag anser att dagens ojämställda utbetalningsregler bidrar till att cementera problemet. sänder staten ut fel signaler och ger inte båda föräldrarna samma förutsättningar och möjligheter. Svartmålningen av den överväldigande majoritet av pappor som har kommit överens med sina barns mammor om att ta halva ansvaret bidrar bara till att befästa uppfattningen att kvinnan ska bära huvudansvaret för barnen medan mannen kan satsa på karriär och arbete. Av alla barn med separerade föräldrar är det som bor växelvis hos sina föräldrar. Det är denna grupp som det delade bidraget gäller. Av dessa är det ett antal som inte kommit överens om ekonomin som rör barnen. anser att konflikter mellan föräldrar ska lösas och kan lösas på andra sätt än genom barnbidraget. Dessa par måste i ett tidigt skede få hjälp och stöd att lösa sina konflikter dels för barnens skull, dels för att kunna avsluta sina förhållanden. Inga barn mår bra av att ha föräldrar som har öppna konflikter. Löneskillnader mellan kvinnor och män måste lösas, och därför anser jag att ansträngningarna för detta måste öka. Men dessa orättvisor ska inte regleras via barnbidraget. Vi vill komma bort från ett sådant samhälle. Det har sagts att en delning kan komma att drabba redan ekonomiskt utsatta grupper. har tillsammans med regeringen och fattat beslut om förbättringar, bland annat vad gäller underhållsstöd och bostadsbidrag till barnfamiljer. Vi hoppas att detta ska ge bättre ekonomiska förutsättningar för barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer. Fastställande av avgifter för förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg tillhör kommunernas ansvarsområde. I har man gjort det möjligt att debitera kostnader för barnomsorgen till båda föräldrarna. Vi anser att fler kommuner ska göra så, men tyvärr kan vi inte påverka det härifrån , utan det är varje kommun som beslutar. ökar nu kunskapen hos separerade föräldrar om möjligheten att skriva avtal om underhållsbidrag och uppmuntrar till detta. Det betyder att fler föräldrar skulle kunna skriva avtal mellan sig på egen hand och inte behöva anlita tjänster. ska redovisa hur man lyckats öka kunskapen hos föräldrarna . Det innebär förmodligen att separerade föräldrar i större utsträckning också kommer överens om hur man vill ha barnbidrag och andra bidrag utbetalda. vill jag understryka att jag här stöder förslaget i betänkandet som är framtaget i samarbete mellan regeringen och . 28 Förste vice talman () replik: Det är ingen tvekan om att de fall vi talar om är väldigt mångfasetterade och därför är det mycket svårt att nå fram med bra lösningar. Jag vågar säga att det förslag som läggs fram lite ironiskt på är dåligt för väldigt många kvinnor. Jag tror att det även är dåligt för relativt många män. Det leder dessutom till fler rättsprocesser och är möjligen bra för advokater. Men det är ingenting som stöder barnens situation i de här förhållandena. Jag har väldigt svårt att förstå hur det delade barnbidraget, med tvångsmedel och i värsta fall med rättsprocess, ska kunna stärka barnens ställning. Jag har väldigt svårt att förstå varför man inte vill ta ett helhetsgrepp när det gäller stödet till barn med särlevande föräldrar. Via våra egna kontakter och genom mängder av exempel kan vi se hur många personer och barn som far illa. Varför vill man inte gå till botten med detta utan krafsar lite på ytan genom att försöka få tvångsvisa delningar av barnbidrag i förekommande fall? Jag vill också fråga om hon verkligen tror att man löser problemet genom dela barnbidraget. Om hon tror att det löser problemet, skulle ni då inte lagstifta om att vi också ska dela räkningarna som gäller barnen? Det är alldeles uppenbart så att den dominerande delen av alla kommuner skickar dagisräkningarna dit där barnen är mantalsskrivna, ofta till kvinnan. Det är de som förlorar en del av pengarna med det här förslaget. 29 () replik: Jag tycker att man ska dela kostnaderna också. Man ska kunna dela räkningarna. Man gör det på vissa ställen i . Jag sade förut att det är kommunerna som har det ansvaret. har vi i alla partier ledamöter i olika nämnder och styrelser i kommunerna, och jag tycker att det är vårt ansvar att föra ut det och se till att man kan göra det fortsättningsvis. 30 Förste vice talman () replik: Jag tror att det är ett väldigt dyrbart sätt att försöka åstadkomma ett bättre förhållande på det här området. Om man skulle göra någonting borde det vara en lagstiftning, men det kommer att bli ganska dyrt att genomföra en sådan. Jag tror inte att det är till fromma för att komma överens efter en skilsmässa eller att det är bra för barnen. Jag tror också att är väl medveten om att i många av dessa fall som vi får samtal om från både män och kvinnor jag ska inte säga barn, men det förkommer är det frågan om besvärliga konflikter som handlar om mycket mer än barnbidraget. Det handlar om väldigt ojämlika ekonomiska förhållanden där ett antal personer, och inte minst barn, far förfärligt illa i den nuvarande situationen. Jag säger inte att det är många. har helt rätt i att det bara är som har växelvis boende. Och det är förmodligen en minoritet bland dessa där föräldrarna dessutom inte kommer överens, men det nog så allvarligt och får anses som ett betydande problem. Där har vi i denna kammare ett ansvar att lösa detta. 31 () replik: Jag anser att konflikter ska lösas på ett annat sätt. Man ska få hjälp av i kommunen till exempel i ett tidigt skede. Man blandar oftast ihop känslor och ekonomi, och är inte det löst har barnen inte trygga föräldrar. Det viktigaste är att föräldrarna är trygga med varandra. Jag hörde att Per pratade om kvinnor som svaga i sitt anförande. på tycker jag att vi en gång för alla ska prata om att kvinnor faktiskt inte är svaga. Kvinnor kan ha svag ekonomi, men kvinnor är faktiskt inte svaga. Låt oss göra någonting åt kvinnors ekonomi så att kvinnor kan bli oberoende likaväl som män. 32 () replik: Man kan ge många exempel från verkligheten. Den är mångfasetterad. Jag tänker på en lågavlönad mamma och högavlönad pappa som beslutar sig för att separera och låta barnen bo växelvis. I det här fallet kan inte underhållsbidrag fastställas vid växelvis boende. Tycker att den här mamman då ska avstå från sin del av barnbidraget? Jag undrar också vilka konsekvenser den här delningen av barnbidraget kan få. Kan det tänkas uppmuntra vissa föräldrar att kräva växelvis boende? Kan ett delat barnbidrag förhindra vissa föräldrar att gå med på växelvis boende? Har funderat på dessa frågor? 33 () replik: Först måste vi konstatera att barnbidraget inte är beroende av inkomsten. går barnbidrag också till familjer eller personer som har god ekonomi. När det gäller raffinerade metoder för att föräldrar ska kunna förgöra varandra ofta handlar det om det, och det gäller alltså mera känslor än ekonomi kan vi inte lagstifta bort sådant, utan då måste man faktiskt försöka hjälpa till och lösa de konflikterna. 34 () replik: Skulle inte ändå tycka att det vore bra med en översyn av alla dessa bidragsformer och att man tittar över vilka kostnader som föräldrar har för barn och den fördelning som man kan göra? 35 () replik: Jag tror inte att några fler utredningar skulle lösa någonting. Vi hörde på Ekot att skrivit i någon av morgontidningarna jag har själv inte läst det, utan jag hörde det bara på Ekot att lågavlönade i ligger sämst till och har haft sämst löneutveckling i hela . Det är där vi måste börja, tror jag. 36 () replik: kan det lätt bli så att debatten hamnar lite vid sidan om, kan jag tycka. Det viktigaste är ju att vi alltid ser till barnets bästa. Per belyste just det som jag tänkte ta upp, och sade då i en replik att vi skulle göra något åt kvinnors ekonomi. Det menar jag att vi allianspartier gör. Vi jobbar för att de med låga inkomster dit hör ofta kvinnor, och väldigt många av de kvinnorna är ensamstående med barn får mer kvar i plånboken genom att man sänker skatter för låg- och medelinkomsttagare. Men jag vill ändå gå tillbaka till det här. Det är en liten andel människor som kommer att beröras av detta. Jag tror att de flesta föräldrar i familjer där man klarar av att ha ett växelvis boende också kan komma överens om ekonomin. Jag ser också fram emot att med den information som man kommer att arbeta med tillsammans med de här familjerna kommer att tydliggöra det här för familjerna. Då tror jag att de flesta mammor och pappor inser detta. Men i de situationer där kvinnan helt enkelt inte klarar av sin ekonomi i och med detta ska hon inte behöva gå och söka socialbidrag eftersom man tvingas att dela på barnbidraget. Det är där vi motsätter oss detta. Kan man så att säga med automatik dela de stora kostnaderna för barnet ska man med automatik också kunna dela den inkomst som staten ger till barnet. Men jag motsätter mig alltså tvånget. Jag tror att fler kommer att komma fram till en lösning, så jag är inte så negativ till det här som jag tycker att s och mp är i sina inlägg. 37 () replik: Vi ska se till barnets bästa. När vi säger det utgår vi egentligen ifrån vad vi vuxna ser är barnets bästa, och det kan vara olika från person till person. Det finns ju också pappor som har svag ekonomi, ganska många faktiskt. Det talas väldigt lite om det. Det finns också mammor som har väldigt god ekonomi, även om de inte är så många. Jag tycker att på något sätt måste vi balansera det här och kunna dela på barnbidraget i dessa få fall och hjälpa de människorna att lösa sina konflikter i stället. Det tycker jag är det viktigaste. 38 () replik: Självklart måste det vara så att vi ska lösa konflikterna. Det tycker jag också. Det finns ju förslag om samtal, och det är kommunen som är skyldig att ha de samtalen med föräldrarna i samband med en separation. Anledningen till att vi lägger fram det här förslaget om att se till den totala ekonomin ur ett barnperspektiv är ju just att vi vill belysa detta och se till barn som lever både hos mamman och hos pappan. Vi ska inte lägga fram förslag som försämrar för den ena eller andra parten, utan när vi lägger fram ett förslag ska vi ha en medvetenhet om att det är absolut bäst för barnet, och vi menar att man inte belyser det i det här förslaget. 39 () replik: Om man nu ska se till barnets bästa är det ju barnet som ska ha barnbidraget, och ska barnet ha med sig det. Då ska det följa barnet. Det ska inte följa den vuxne. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 7 § Mottagande av ensamkommande barn Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2005/06:SfU12 Mottagande av ensamkommande barn (prop. 2005/06:46). 40 (): Vi ska nu behandla socialförsäkringsutskottets betänkande SfU12, Mottagande av ensamkommande barn. Hur ska vi få en rättssäker och human flyktingpolitik? Det är en fråga som vi ofta debatterar här i kammaren. Migrationsströmmarna i världen vill vi möta med en reglerad invandring. De ensamkommande barnen är en mycket utsatt grupp inom asyllagstiftningen. Varför lämnas barnen ensamma att resa runt i världen? Vad utsätts barnen för under sin resa, alldeles ensamma utan anhöriga, innan de kommer till ? Det finns många berättelser. Några har skickats i väg av sina föräldrar för att få ett bättre liv någon annanstans, några har rymt hemifrån, några är utnyttjade i någon form av människohandel och trafficking och andra har tvingats fly på grund av missförhållanden i sitt hemland. I statistiken för asylansökningar för ensamkommande barn 2005 kan vi läsa att det är totalt 398 barn som har ansökt om asyl. Den utsatthet som de här barnen fått utstå måste vi möta med en human och tydlig lagstiftning. En hörnpelare i utformandet är de internationella överenskommelser angående barns rättigheter, till exempel , som har erkänt. Dessa har även medfört ändringar i svensk lagstiftning, inte minst . utfärdar allmänna rekommendationer. En princip som man slår fast är att barnets bästa ska vara vägledande i alla faser av mottagandet av ensamkommande barn, inklusive en barnvänlig och säker utredning genomförd av kompetenta tjänstemän samt en skyndsam tillsättning av god man och juridiskt ombud. När det gäller den svenska mottagningsprocessen för asylsökande ensamkommande barn regleras den inte särskilt i någon författning. Kommunerna har framfört att på grund av bristen på författningsreglering är det alltjämt oklarheter vad gäller ansvarsfördelningen såväl mellan och kommunerna som mellan kommuner. Utskottet kan därför med tillfredsställelse konstatera att regeringens proposition Mottagande av ensamkommande barn som vi ska ta ställning till klargör mottagande och ansvar för ensamkommande barn i asylprocessen. Det innebär i korthet att även fortsättningsvis ska ha det övergripande ansvaret för mottagandet av dessa barn. Däremot avvecklas boenden, och kommunerna ska i lag ges behörighet att anordna boende för ensamkommande barn. ska anvisa en kommun som verket har träffat överenskommelse med, om det inte av någon anledning är bättre för barnet att bo i någon annan kommun. Det kan vara till exempel om barnet har släktingar i någon annan kommun. bor mer än hälften av de ensamkommande barnen i eget boende, det vill säga hos släkt och vänner. Den kommun som anvisat ska ansvara för barnets boende och att barnet får det stöd och den hjälp som föreskrivs i socialtjänstlagen, barnhälsovård, skola, fritidsverksamhet och så vidare. De mottagande kommunerna får en statlig ersättning. Om barnet får uppehållstillstånd beviljat är det utskottets mening att om inget talar emot det så ska barnet få permanent vistelse i samma kommun. I betänkandet har Socialdemokraterna en reservation, till vilken jag yrkar bifall. Enligt ett beslut om lagen om god man för ensamkommande barn som vi antagit i den här kammaren ska god man förordnas så snart det är möjligt. Utskottsmajoriteten vill dock att det ska utses en god man efter barnets ankomst till . Vi anser inte att det är till barnets bästa att endast tiden är avgörande för vem som ska förordnas till god man. , som bereder denna lagstiftning, har avslagit ett sådant förslag tidigare och menar att det är olämpligt att i en lagtext föreskriva en uttrycklig tidsfrist inom vilken förordnandet ska ske. Syftet kan även uppnås genom en allmänt hållen regel om en skyndsam handläggning. Vi socialdemokrater delar lagutskottets bedömning och vill särskilt betona att det är angeläget att den person som förordnas som god man är lämplig just för det barn som det är fråga om. Tidsbrist får inte vara avgörande för vem man utser. Det kan innebära att man får byta god man, och det kan knappast ligga i något barns intresse att i onödan behöva byta god man. Vi har fått en skrivelse från Kommuner och Landsting, som just pekar på stelheten i en absolut tidsgräns. Många barn kommer och , och eftersom god man är ett frivilligt uppdrag kan det vara bekymmer med att snabbt få kontakt med en god man. Jag har en uppgift om hur många som kom till efter kontorstid och . Det var 170 barn. Många kommuner har ett mycket snabbt förfarande och har förteckningar över personer som är villiga att stå till förfogande som god man. Överförmyndaren har goda rutiner och arbetssätt som gör att det går skyndsamt. Det finns inget som pekar på att vi genom en tidsgräns får lättare att rekrytera gode män och att det går snabbare att utse dessa. Frågan om vad som är rimlig tid för överförmyndaren att förordna en god man har utretts grundligt. Att då tillämpning av lagen föreslå en lagändring är inte nödvändigt. Låt mig kommentera några av de övriga partiernas reservationer. , och anser att kommunerna ska ha det fulla ansvaret. Eftersom just ansvarsfrågan inte reglerats särskilt har det skapats oklarheter. Som jag tidigare sade begränsas ansvar i fortsättningen till att bestämma vilken kommun som ska ha ansvaret i de enskilda fallen samt utge bistånd. Däremot ska de inte längre driva något boende. Utskottet anser att regeringens förslag är väl avvägt och att det säkerställer att de ensamkommande barnen kommer att tas om hand av kommunerna, med tillgång till all den kunskap och kompetens som finns inom . I en miljöpartireservation är man orolig för att barnen inte får rätt att framföra sina synpunkter vid val av boende. Utskottet delar regeringens uppfattning att självfallet ska ta hänsyn till om barnet har egna önskemål om vilken kommun det vill bo i. Det finns alltså garantier för att man i processen tar hänsyn till barnets önskemål med beaktande av barnets ålder och mognad. En reservation från , och berör myndighetsåldern. Barnen i asylprocessen behandlas så långt möjligt enligt de lagar och regler som gäller i för barn i allmänhet. Vi har en myndighetsgräns vid , och ska man inte längre bo kvar i ett kommunalt ungdomsboende. Då är det meningen att 18-åringen ska flytta till ett anläggningsboende för vuxna eller till eget boende. Det är dock inget som hindrar att man får bo kvar, men det utgår ingen statlig ersättning. Utskottet är medvetet om att detta kan innebära att syskon skiljs åt, och det kan vara olyckligt, men jag förutsätter att kommunen i sådant fall beaktar vad som är bäst för det omyndiga barnet. Det behövs därför inget uttalande från . Utskottet förutsätter att regeringen följer tillämpningen och återkommer om det mot förmodan skulle uppstå problem. Jag har, fru talman, mycket kort redogjort för förslaget. Det är viktigt att framhålla att målet för mottagandet av ensamkommande barn är att beakta barnets åsikter och att hitta en långsiktig lösning som i första hand siktar på återförening med barnets föräldrar eller andra familjemedlemmar. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet utom när det gäller punkt 6, där jag yrkar bifall till reservation 6. 41 (): Äntligen har frågan om vem som ska ha ansvaret för de barn som kommer hit ensamma och på flykt fått en lösning. Det har tagit . 2003 debatterade jag och med dåvarande migrationsminister frågan om vem som skulle ha ansvaret för mottagandet av de ensamkommande barnen. hade och kommit överens om att ett antal kommuner skulle ta ansvaret för mottagandet av de barn som kommer hit utan vårdnadshavare. Det har gått från den överenskommelsen till att det nu finns ett färdigt lagförslag. Det är alltid olyckligt när något drar ut , men det är ännu mer beklagligt när det handlar om barn, i synnerhet barn som är särskilt utsatta. De ensamkommande barnen har varit utsatta för svåra påfrestningar.