prot · GT09133 · 2006-06-01 00:00:00 — Men om det visar sig att det finns en åsikt i kammaren som det finns majoritet för, men som inte blir synlig, är det klart att man måste ha den möjligheten. Vad betyder då det? Skulle det förstöra förutsättningarna att samarbeta? Så är det ju inte. Det förstörde inte för regeringen att förhandla om presidentfrågan, som ofta hänvisar till. Det förstör naturligtvis inte heller i andra sammanhang. Däremot är det givetvis intressant om regeringen talar om vad som är skälen till att man har landat i en annan slutsats, för det är det som vi är intresserade av att höra. 34 () replik: Det här handlar inte så mycket om omtanke om regeringen. Det handlar om omtanke om position och möjligheter i EU-sammanhang, som jag ser det. Hattfrågan, eller presidentfrågan, användes ju sedan för en KU-anmälan och påståenden om att regeringen grovt hade förbrutit sig och annat. Det hindrade inte genomförandet, för det fanns andra kloka länder som föreslog det i konstitutionen. Det är ännu inte genomfört. En fråga till : Vad har själv gjort för att få i gång debatter i EU-frågor och om grön- och vitböcker i denna kammare? Hur många interpellationer har ställt? är ju fullt möjligt att använda. Men det använder man inte, utan utskotten måste, som säger, tvingas att ägna sig åt de här frågorna. Dessutom jag var på väg att säga det tidigare är grön- och vitböckerna tillgängliga. vet att KU av och till ägnar sig åt några dokument om yttrandefrihetsfrågor, tryckfrihetsfrågor och annat som vi har sett anledning att engagera oss i. När det gäller kan jag konstatera, eftersom vi mest talar om motsättningar, att det varit väldigt få voteringar i på de eller hur länge den nu har funnits. Antalet motsättningar, framför allt där regeringen inte har fått majoritet för sin ståndpunkt, är ju försvinnande litet. Därför kan man fråga sig varför detta manifesterande, cementerande av en motsättning måste ske i genom en votering. Socialdemokraterna har väckt tanken om att kunna ha både öppna utskottsutfrågningar kring de här frågorna och diskussioner om utlåtanden från utskotten om grön- och vitböcker i en annan lokal än denna, ungefär som det finns möjligheter i det engelska parlamentet att förbehålla kammarens lokal för det reella beslutsfattandet. 35 () replik: position och möjligheter men är det inte den här kammaren som ändå är medborgares främsta företrädare? Det brukar ju annars framhållas med kraft av . Inte kan det väl vara så, , att möjligheter förintas av att den här kammaren diskuterar och debatterar och till och med vågar ta ett beslut? Vi vågade ju göra det när det gällde det konstitutionella fördraget. Då skapade vi debatt utifrån ett antal motioner därför att vi ville föra in frågan i kammaren. Uppenbarligen blev Socialdemokraterna så brända av den erfarenheten att de nu inte vill föra in frågorna här. Det går till och med så långt att här talar om att han vill ha ett särskilt debattrum där frågorna ska få föras till torgs för att inte få in dem här i kammaren. Dra slutsatser av att grön- och vitböcker normalt inte diskuteras i kammaren! Dra slutsatser av det hittillsvarande EU-arbetet och av att riksdagsledamöter säger att de inte är delaktiga! Våga ta ett steg för att pröva en ny ordning i en ny tid och för frågan om grön- och vitböcker hit till kammaren på ett tidigt stadium, så att det blir möjligt för svenska folket att granska och dra slutsatser av vårt agerande. Låt oss göra det och på det sättet föra EU-frågorna närmare medborgarna. EU skriker ju efter vägar att föra EU-frågorna närmare medborgarna. Det här är ett litet, litet steg, som jag hoppas, i den riktningen, fru talman. 36 (): Jag ska fokusera enbart på EU-frågorna och bristerna på detta problemområde. Jag startar med ett lite bredare perspektiv, sedan gör jag några reflexioner med anledning av något av det som har sagts här tidigare. Som några har påpekat finns det en lika vanlig som berättigad kritik som går ut på att medborgarna i Europeiska unionen inte är tillräckligt involverade i Europapolitiken. I har vi, förutom detta övergripande problem som medborgare i Europeiska unionen, EU-frågornas demokratiska förankring på hemmaplan, nämligen i vårt eget parlament här i . Jag menar att den analys och de förslag om EU-frågornas hantering som har lagts fram av och sedan behandlats av inte är dåliga. De är värre än så. De är undermåliga. Analysen förtjänar underbetyg. De förslag som läggs fram i nästa steg grundade på en sådan undermålig analys blir naturligtvis också undermåliga och kan av mig inte få något annat omdöme än att de är underkända. Jag menar att svensk demokrati hade förtjänat bättre. Den svenska EU-debatten och det svenska EU-samarbetet hade förtjänat bättre. Som några har sagt finns det både inom och utom ett missnöje. I botten för det allmänna missnöjet med EU-frågornas hantering i ligger naturligtvis den större frågan om EU-medlemskapets demokratiska förankring i . Vad vi kan göra är att ta ett steg på vägen att lösa den frågan eller förbättra situationen beträffande den demokratiska förankringen av EU-samarbetet i , men vi har inte gjort det. Det finns en bred enighet inom att alltför få i har insyn och överblick beträffande EU-frågorna och att därmed för mycket makt koncentreras till regeringen som har att verkställa EU-politik. Det är något som skulle kunna ändra på. Ledamöterna i utskott har för lite engagemang och för lite inflytande i EU-frågorna. Ledamöterna i anses å andra sidan ha för mycket att säga till om och en för tung arbetsbörda. är det nödvändigt att ha en ordning som säkerställer att regeringen i förväg tvingas kontrollera att det finns stöd i för överenskommelser som binder och som regeringen ingår vid mer eller mindre formella ministerrådsmöten i . Det är viktigt också för regeringen att ha en sådan kontroll i förväg eftersom en stark nationell förankring kan stärka förhandlingsposition i EU-samarbetet och har gjort det när ett statsråd har kunnat hänvisa till att ståndpunkten är förankrad i och har en bred majoritet bakom sig. Ett mycket bra exempel är den svenska fasta hållningen beträffande narkotikapolitiken. Ett annat motiv för denna i-förväg-kontroll av regeringens agerande i EU är att har haft en minoritetsregering sedan blev medlem av Europeiska unionen. Utan kontroll i förväg kan en sådan regering naturligtvis råka ut för ett underkännande och i sista hand en misstroendeförklaring om den skulle ingå en överenskommelse i Europeiska unionen som vid hemkomsten visar sig sakna stöd i . Man kan konstatera att i EU-frågorna har regeringsunderlaget för den socialdemokratiska regeringen i huvudsak varit de borgerliga partierna. Allt detta var utgångsläget för när den, och KU, har föreslagit nya regler för EU-frågornas hantering i . Jag måste konstatera att helt har missat chansen till ett genuint demokratiskt genombrott för EU-frågorna i . Jag vill här lyfta fram de mest bekymmersamma bristerna. I det här förslaget frågar sig författarna aldrig varför ledamöterna och utskotten inte sysslar mer med EU-frågor, om man nu är överens om att detta är viktigt. Det finns ju ingenting i nuvarande regler eller författningar som hindrar detta. Om man hade ställt sig frågan hade man funnit att en huvudanledning är brist på tid och ork hos ledamöterna. De arbetsuppgifter som tillkom genom EU-medlemskapet 1995 adderades till redan existerande uppgifter. Ingenting togs bort. Varje mandatperiod läggs det till några nya uppgifter som utvärdering och uppföljning. De läggs till redan ackumulerade arbetsuppgifter. Om det ska bli en reform så att verkligen blir och orkar vara mer engagerad i EU-frågorna måste några av de nuvarande arbetsuppgifterna först eller lyftas bort. Oförmåga att i handling prioritera utrymme för EU-frågorna i är min allra viktigaste invändning. Det kunde ju inte göra så mycket åt, men har svikit på den punkten. Något som inte har nämnts av en enda talare från , en central fråga som har undvikits, är: Ingen analyserar den grundläggande frågan om inflytandet för ökar eller minskar visavi regeringen på grund av de föreslagna förändringar som ska röstas igenom. Kommer makt att öka, är det regeringen som vinner på detta eller är det status quo? Sanningen är, enligt min bedömning, att vi inte har en aning om det. Man kan väl inte fatta ett beslut som man inte har en susning om konsekvenserna av när det gäller just det som och ska göra, nämligen att kontrollera regeringens agerande i Europeiska unionen före och efter det att man har varit på ministerrådsmötena. Det är inte acceptabelt, menar jag. Detta är ett stort och växande politikområde . Analysen i betänkande borde ha inletts med ett resonemang om kontroll av EU-frågorna, om inte annat för att kommittén då på rätt sätt hade kommit in i de riksdagsinterna frågorna. Lösningen på de riksdagsinterna frågorna måste härledas från uppgiften att utföra kontroll av regeringens hantering av EU-frågorna på ett korrekt och effektivt sätt. Förslagsställarna i har arbetat med en delvis felaktig och ofullständig verklighetsuppfattning när det gäller EU-frågornas karaktär och hur EU, regeringen och arbetar. Det har lett till förslag som paradoxalt nog kan komma att försvaga samlade inflytande över EU-frågorna. Det som är så tydligt i betänkande är att fokus ligger på att det är fler utskott och ledamöter som ska involveras och att det har ett egenvärde. Men det finns ju en risk med detta. Om man enbart har i fokus att öka deltagandet glider ställning gentemot regeringen och därmed kontrollerande uppgift helt ur synfältet. Det är det som har skett. Det här är inte något speciellt för EU-frågorna i . Detta är gammal kritik för att vädja lite till vänstermajoriteten mot ägardemokrati när man skulle sprida aktieägandet. Vad innebär det? Det innebär ett ökat inflytande för de stora aktieägarna. Det är precis det som kan ske här också om man inte ser upp. Man får visserligen många som är engagerade, men den som vinner på det hela är regeringen. Fler ledamöter i utskotten bör involveras. Men det får inte ske till priset av att ställning försvagas. Inom Europeiska unionen har medlemsländernas makt vuxit på bekostnad. Det är en maktförskjutning som har skett . Här hemma ser vi en återspegling av detta genom att statsministern och hans kansli har fått ett ökat inflytande på andra sidan Strömmen. Detta är en mycket god illustration till det som jag säger. Vi måste utforma vårt arbetssätt i efter hur Europeiska unionen arbetar. Europeiska unionens faktiska arbetssätt slår ju direkt igenom på hur regeringen måste arbeta. Vi kan inte sitta här som i en bubbla och tro att andra kommer att anpassa sig till vad vi gör. Jag menar att man vid varje bedömning av arbete med EU-frågorna måste ta till sig denna maktförskjutning inom unionen, från kommissionen och från ut till medlemsländerna. Och inom varje EU-land handlar det om den ökade makten för statsministern, premiärministern och hans eller hennes kansli. Man upptäcker snabbt att titeln i en ny tid är fullständigt felaktig. Det är ju gammal tid som beskrivs, om det är något som beskrivs korrekt. Då blir det väldigt viktigt, menar jag, att bevara och utveckla de institutioner och mekanismer som redan finns inom , som ger överblick och helhetssyn, för att matcha och statsministerkansliets ökade inflytande. Men det förefaller inte eller ha uppfattat. I stället inför man två helt nya begrepp i EU-relation med regeringen, saksamråd och beslutssamråd. De två nya begreppen är inte användbara i praktiken därför att beslutsprocessen inte går till på det sättet i Europeiska unionen. Regeringen kommer inte heller att kunna anpassa sig till en sådan beslutsprocess och arbeta enligt en sådan beslutsprocess annat än i form. I praktiken går det inte. Jag har i min motion beskrivit hur jag skulle kunna tänka mig att utskotten skulle kunna överföra sina ställningstaganden till , vad utskotten tycker i de olika sakfrågorna. Jag ska inte gå in på det, utan jag ska nöja mig med att nu på slutet säga några saker, om talmannen tillåter. är nöjd, och de är de enda som är nöjda, sade . Det är ju att luras med sanningen. Det värsta som sker i är när det ställs massor med frågor, krävs massor med information, som borde ha gjorts i fackutskotten. Det är fullständigt fel att tro att vi i inte skulle vilja ha mer aktiva, kunniga, pålästa och engagerade fackutskott. Två fackutskott är jättebra på detta, justitieutskottet och miljö- och jordbruksutskottet. Sedan ska jag, av barmhärtighetsskäl, inte nämna de fackutskott som vi tycker är undermåliga. De finns, och de skapar ständiga problem och långa utläggningar och onödiga fördröjningar i . Det är eländigt att säga att är nöjd med den situation som är . Det är fel. Vad kommer att hända? Eftersom den här beskrivningen, de beslut som föreslås, inte stämmer med en korrekt verklighetsuppfattning kommer, enligt min mening, antingen en praxis att utvecklas som stämmer med verkligheten eller också kommer det snart att komma krav på nya beslut, eftersom det här beslutet är instabilt det går inte att genomföra. Det kommer då nya utredningar. Det är naturligtvis bra i sig, men det är tråkigt att det skulle gå den här konstiga vägen. Jag tror att jag stannar där, fru talman. Jag kan möjligen få återkomma i en replikväxling. 37 () replik: Det ligger nära till hands att i varje fall i väsentliga delar kunna instämma i vad säger. Då kan man ju fråga sig om det behövs någon replik för att göra det. Men har en så uttalad uppfattning om att det här inte är något bra förslag, och kritiken ligger ganska nära huvudlinjerna i våra reservationer. Då har jag en fråga: Vad är det för mekanik som ligger bakom att kommittén och även utskottsmajoriteten kan komma så fel? Vad är det för mekanik som ligger bakom detta? Vad är syftet? Vad är målet? 38 () replik: Jag måste erkänna att jag blir svaret skyldig, eftersom jag inte sitter i utskottsmajoriteten. Men låt mig ta upp det som ägnar väldigt mycket energi åt här, nämligen grön- och vitböckerna. Jag tror inte att det är något problem att man har det i kammaren och voterar om det. Den här diskussionen det är ett annat inslag i den är otroligt abstrakt. Vi kan ta en grönbok som har varit väldigt aktuell , nämligen den om en europeisk energipolitik. Den är redogörande, och det finns vissa utkast, och man kan tänka sig olika tankar. Vad hade kunnat ske här? Ja, det hade sannolikt blivit en debatt i den här kammaren och kanske också en votering om i vilken utsträckning energipolitiken i EU-länderna skulle vara mer eller mindre samordnad. Jag kan inte se att det skulle vara ett problem. Jag tror att det faktiskt hade fokuserat debatten och sinnena i på väldigt väsentliga frågor. Jag tror alltså att den här rädslan för att komma in i motsättningar får vägas mot att man faktiskt får en större konkretion och ett större djup och engagemang i debatten om man vet att det är slutstationen. Sedan tror jag inte att det kommer att binda den om den inom ett eller två eller kommer i ett läge där man ska fatta mer konkreta beslut. Låt mig påminna om en sak, om jag nu ska gå lite utanför min vanliga kompetens här. I diskussionen om konstitutionen hade vi ju en situation där vi där var både och jag med mycket tydligt sade att så här tycker vi i det här betänkandet, men i sista hand är det som fattar de avgörande besluten. Där ska regeringen få accept. Det måste ju bli samma typ av situation här, eller hur? 39 () replik: På en punkt i varje fall, när det gällde presidentfrågan, blev det ju ett riksdagsbeslut och en ärendebehandling, som man då kan kalla det för, som sedan blev föremål för anmälan till KU och granskning av hur det där skulle gå till. Så det där med icke-bindande beslut och att de inte har någon konstitutionell effekt är nog mer ett teoretiskt resonemang än ett faktiskt politiskt resonemang, enligt min uppfattning. Jag delar den uppfattning som har, att även en diskussionsprocess naturligtvis leder fram till att en regering kan känna sig mer eller mindre bunden eller förstår att det är på det ena eller andra sättet, och det är bra. Vad jag inte begriper är varför det ska cementeras genom att man gräver ned sig i olika ståndpunkter och räknar hur många skallar som tycker det ena och hur många skallar som tycker det andra. Det är där som jag i varje fall har min väsentliga kritik på det här området. hade inget svar på min viktiga fråga, nämligen vad det är för dynamik eller mekanik som leder fram till att man från majoritetens sida och i första hand sida lägger fram ett förslag som enligt går helt på tvärs med hur det borde vara när det gäller EU-nämndshanteringen och annat. Jag ska inte upprepa frågan utan konstaterar bara att både och jag saknar svar på den väsentliga frågan. Möjligen är det så att det finns lite andra motiv än just intresset av att fördjupa EU-debatterna för svenska folket. 40 () replik: Låt mig bara säga något beträffande grön- och vitböckerna. Jag ska återigen försöka konkretisera det hela. Jag har ju debatterat med till exempel statsministern i vilken utsträckning EU ska ha en gemensam energipolitik. Han är väldigt inriktad på att det ska vara mellanstatligt. Varje land ska bestämma om sin egen mix av kärnkraft och naturgas och så vidare. Jag tror tvärtom att det skulle vara bättre om man hade en ökad samordning och en mer gemensam energipolitik, bland annat för att kunna hantera aggressiva politik på detta område. Jag tror att den debatten hade vunnit på om man i slutändan skulle ställa de två alternativen och verklighetsbeskrivningarna, avvägningarna, dilemman, mot varandra i en votering. Det är först då som det blir riktigt bett i det hela. Europadebatten vinner inte på att bli utslätad och att man avstår och söker sätta konsensus framför konflikt på det sätt som gör. Jag tror inte att debatten vinner på det. 41 () replik: Jag har inga större sakliga invändningar mot anförande. Jag vill bara för protokollets skull korrigera honom på en punkt. Han påstår nämligen att ingen av KU:s ledamöter tog upp relationen mellan regeringen och , och vilken som vann eller förlorade på den processen. Det gjorde jag faktiskt i mitt inledningsanförande. Jag pekade på att förslag innebar att om utskotten inte var tillräckligt aktiva minskade regeringens underrättelseskyldighet. lyckades jag komma en liten bit på väg med att det i 10 kap. 6 § kommer in ett litet stycke som skulle ge en viss flexibilitet för i de här frågorna. Men det är möjligt att vi inte kan dra några slutsatser om det påverkar regeringens underrättelseskyldighet eller inte. 42 (): Jag hade nog inte trott att den sista debatten någonsin för mig i den här kammaren skulle vara en debatt där jag gick emot min egen partiföreträdare i den här frågan. Jag hade väl inte heller trott att den sista debatten jag deltog i skulle vara en debatt där det mest intressanta inlägget egentligen handlar om ph-värdet i buken på en del av ledamöter. Jag hade nog snarare hoppats, om jag ska vara ärlig, att den här debatten hade kommit att handla om hur vi hade löst hemlöshetsfrågorna, hur vi hade fått fart på bostadsbyggande, hur vi sett till att våra ungdomar kunde flytta hemifrån, och hur vi sett till att PBL fungerat. Tyvärr blev det inte så. Jag tvingas i stället att yrka bifall till motion 2005/06:K5. Jag och , för övrigt tillsammans med större delen av bostadsutskottet och lagutskottet, avfärdar där förslaget om att slå samman bostadsutskottet och lagutskottet. De enda argument jag har hört än så länge är att man vill minska antalet utskott för att underlätta för de mindre partierna. Läser man förslaget som det ser ut nu kommer det att innebära att i förhållande till kan antalet ledamöter med riktig plattform, det vill säga ordinarie uppdrag i något av utskott, minska med 49 personer. Det finns ingen garanti framöver för att det kommer att bli 17 ledamöter i varje utskott. är regelverket tydligt. Det kan bli ned till 15 ledamöter. Det innebär inte heller att de mindre partierna på något som helst sätt kommer att vara garanterade att få lov att sitta i ett utskott över huvud taget. I så fall skulle faktiskt ha föreslagit en utökning av antalet ledamöter. Det här handlar om matematik och inte politik. Faktum är att det finns en gräns. Inte ens en gång 17 skulle räcka för att ge alla partier i en möjlighet att sitta i ett utskott. Det som stör mig allra mest och som gör mig lite ledsen när mitt eget parti väljer att ställa sig bakom är följande. Jag har inte så svårt att förstå att de borgerliga partierna väljer att slå samman lagutskottet och bostadsutskottet. För de borgerliga partierna är bostadspolitik någonting som marknaden i huvudsak ska kunna sköta. Det är ganska bra om man är osynlig i bostadspolitik. Detta ska ses i förhållande till medborgarna. Det har talats så oerhört mycket under den här förmiddagen om den belastning som finns på riksdagsledamöterna. Jag har inte sett mitt uppdrag som att skapa någon sorts god tillvaro för mig själv. Jag ser mitt uppdrag i mina väljares tjänst och som ett uppdrag som ska vara synligt mot medborgarna. Det ska vara en tydlig relation mellan medborgare och oss riksdagsledamöter. gömmer man undan bostadspolitiken i något som kallas civilutskott. Man slår samman den med äktenskapslagstiftning och en mängd annan civilrättslig lagstiftning. Det gör man trots att bostadsutskottet i huvudsak endast ägnar sig åt så kallad offentlig rättslagstiftning. Man kommer att gömma undan bostadspolitiken. Det är som LO säger i sitt remissvar. Bostadspolitiken borde inte gömmas undan. Den borde lyftas fram, precis som konsumentpolitiken, som LO säger. Jag hoppas att mina partikamrater tar sitt förnuft till fånga, precis som de miljöpartister som jag vet också slåss för betydelsen av en bostadspolitik, och att man röstar annorlunda. Där är min talartid slut. Tack så hemskt mycket för ! 43 (): Som ledamot av ett av de utskott som är starkt berört av de förslag som diskuteras här kan jag inte låta bli att säga några ord. Som avgående ledamot kan jag väl knappast beskyllas för att tala i egen sak. som ordinarie och som suppleant i lagutskottet har jag en bra erfarenhet av hur arbetet i det utskottet ser ut. Civilrätten omfattar frågor som gäller rättsförhållandet mellan enskilda och även enskilda juridiska personer, till exempel aktiebolag. Dit räknas reglerna om till exempel köp, arrende, lån, skuldebrev, borgen, växlar och checkar, pantsättning med mera. Dit hör också reglerna om äktenskap, partnerskap, samboende och sådana förhållandens upplösning samt regler om arv, testamente och boutredning. Konsumenträtten är också en viktig och central fråga i den moderna civilrätten. I det nya utskott som föreslås blandas frågor som fysisk riksplanering, bebyggelse och lantmäteriväsendet med frågor som familjerätt, konsumenträtt, skadeståndsrätt och försäkringsrätt. Det känns främmande för mig att frågor som könsneutral äktenskapsbalk, arvsrätt för kusiner, frågor om personnamn, trafikskadeersättningens omfattning, reklam riktad till barn, förbud mot könsdiskriminerande reklam och skuldsatta barn skulle ha några beröringspunkter med bebyggelseplanering och expropriation. Det är som ledamot alltid väldigt svårt att se hur mycket arbete som olika utskott har. Men att lagutskottet har tillräckligt att göra vet jag. har vi klarat av 25 propositioner och 39 betänkanden. Med min erfarenhet i vet jag också att arbetsbördan och även arbetsfördelningen mellan olika utskott varierar väldigt mycket. Man säger i betänkandet att försvarsutskottet, kulturutskottet, arbetsmarknadsutskottet och bostadsutskottet skulle ha väldigt lite att göra. Det kanske de har haft under de år som har undersökt. Men jag vet andra år när arbetsmarknadsutskottet och bostadsutskottet har haft väldigt mycket att göra. Det beror lite på konjunkturer och hur det ser ut i landet. Man har motiverat väldigt dåligt varför man ska göra denna sammanslagning. Avslutningsvis vill jag säga att det är svårt att förstå meningen med sammanslagningen av bostadsutskottet och lagutskottet.