prot · GT09110 · 2006-04-25 00:00:00 — Bland annat var det en representant för som sade att hade tackat nej till ett antal personer därför att dessa inte bedömdes ha möjligheter att integreras i . Det var representanter för som hade deltagit på resor ned till de länder varifrån människor flyr som sade att tidigare tog vi ut sådana som kostade massor av pengar, men tar vi sådana som inte kostar så mycket. Det här kan vara ett citat ryckt helt ur sitt sammanhang, men det ger ändå en bild, tillsammans med det faktum att ett antal gånger har tackat nej till flyktingar som UNHCR har presenterat med denna argumentation, som visar att det skulle finnas en förändring i svensk inställning till vidarebosättningspolitiken och kvotflyktingmottagandet. Jag har tagit del av det svar som statsrådet har avlämnat, både skriftligen före debatten och muntligen här i kammaren. Flera saker är vi överens om. Det gäller de faktaupplysningar som finns, att vi har medel avsatta för 1 700 personer. Vi vet också att det var så få som 1 263 som mottogs på flyktingkvoten i , trots att vi då hade en lika stor kvot som vi hade kunnat ta ut. Vi har alltså inte använt hela kvoten. Detta till trots fattade häromsistens beslut om att vi ytterligare skulle utöka kvoten alltså trots att vi inte använde den vi hade under föregående år. Det är värt en debatt i sig, och den har vi tagit och kommer att få ta fler gånger i denna kammare. Det verkar lite som att regeringen vill ge sken av att vara positiv till mottagandet av personer de gånger som man inte behöver ta emot dem och att vi riskerar att inskränka på det utrymme som finns, nämligen samma ekonomiska ramar som används för att människor som kommer till för att söka asyl får rätten att stanna. Jag är kluven till det svar jag har fått. Jag vill därför fråga statsrådet: Vad är det egentligen som här sägs? Finns det någon integrationspotential i svenskt kvotflyktingmottagande? Det står så här i svaret: Utgångspunkten för vidarebosättning i har alltid varit den enskildes skyddsbehov. Den sista meningen i svaret lyder så här: Jag vill dock återigen framhålla att regleringsbrevet för tydligt anger att det främst är den enskildes skyddsbehov som prövas, inte förutsättningarna för mottagande i . Det beror på hur man betonar orden. Finns det eller finns det inte någon hänsyn tagen till flyktingars möjligheter att integreras i det svenska samhället när man bedömer deras möjlighet att uttas på flyktingkvoten? Det är den frågan vi först och främst behöver reda ut för att sedan kunna gå vidare, om vi är överens om att den inte borde finnas, vilka initiativ ministern är beredd att ta för att se till att den inte heller får verkligt genomslag. Det är ju det problemet vi står inför, när företrädare för kan uttrycka sig så som man har gjort i sändning. Då har vi ett problem att tampas med. 55 Statsrådet (): Jag är helt överens med om att det är väldigt bra att vi får möjlighet att klargöra den här politiken. Det var ingen vidare positiv bild som gavs i det här programmet. Det håller jag också helt med om. Själv blev jag intervjuad i , och jag vet inte om det var av det som sändes. Jag känner därför att det är bra att gå igenom de här frågorna ordentligt. Jag tycker att programmet målade upp en mycket hård bild av svensk vidarebosättningspolitik. Det är en bild som jag inte känner igen. Jag tror inte att svenska kommuner känner igen den och inte att FN:s flyktingkommissarie känner igen den bilden. Som jag sade inledningsvis är ett av 1415 länder i världen som har en kvotuttagning över huvud taget. är ett av fem sex länder i EU som har en kvotuttagning över huvud taget. Vi arbetar väldigt intensivt med att försöka få ett mycket bredare kvotuttagningsprogram. Det är ju just kvoten som är en av tre möjligheter för UNHCR att lösa upp flyktingsituationer runtom i världen. Man kan tänka sig att flyktingar integreras, man kan tänka sig att de återvänder till sitt hemland, men det finns människor som inte kan återvända. Då kan kvotuttagningen vara det enda tänkbara. 2004 tog man emot 1 822 personer på kvoten. var det, precis som säger, så få som drygt 1 200. Att inte kunde ta emot fler än 1 200 är, tycker jag, ett misslyckande. Det är något som både regering och riksdag tydligt har uttalat. Det ska handla om 1 700 som ska kunna processa och också kunna ta emot. Det har förekommit att vi har fått signaler om att det har berott på en alltför restriktiv tolkning av regleringsbrevet. Det är naturligtvis väldigt oroväckande. Det är också något som vi har tagit upp med och som vi kommer att ta upp med i de samråd som vi har med om kvotuttagningarna. När det gäller integrationsaspekten jag har inte så mycket talartid kvar sade jag inledningsvis att när man gör uttagningar är grunden självklart flyktingskap. Det är precis det som markeras väldigt tydligt i regleringsbrevet. Det är människor som är flyktingar enligt . Det är människor som är skyddsbehövande i övrigt. Det är där fokus ligger. Det finns alltid ytterligare två aspekter som måste in i själva bedömningarna. Det ena är säkerhetsaspekter. Det andra är integrationsaspekter. Jag kan återkomma i mitt nästa inlägg lite djupare om vad just de aspekterna handlar om. Men det är inte det som avgör. Det avgörande är skyddsaspekten, om det handlar om människor som är flyktingar eller skyddsbehövande i övrigt. 56 (): Integrationsaspekten heter det alltså i stället för integrationspotentialen. Det låter som ungefär samma sak. Man ska vara medveten om att den beskrivning som statsrådet nu gör av vad som är gällande för kvotflyktingmottagande är en snävare beskrivning än vad UNHCR gör. UNHCR det har jag också skriftligt meddelat i min interpellation har sju kriterier för vad man vill ska vara just utgångspunkten för den person som ska kunna tas emot som vidarebosatt. Det gäller för det första skyddsbehov, tortyroffer vid vårdbehov, utsatta kvinnor, familjeåterföreningsfall, flyktingbarn och -ungdomar, äldre och flyktingar utan förutsättningar att integreras lokalt. Det är en vidare definition än vad statsrådet just gav uttryck för. Det kan vara så att statsrådet inte hade tid att göra hela den beskrivningen. I så fall vill jag gärna veta om det är detta som är utgångspunkten för svensk vidarebosättningspolitik eller om vi har snävat in definitionen av denna. Man måste också se till integrationsaspekten, säger statsrådet å ena sidan. Å andra sidan säger statsrådet att gjort en alltför hård bedömning utifrån regleringsbrevet. Låt oss se vad det står i regleringsbrevet. Där står: Vid insatser för vidarebosättning skall i det enskilda fallet en bedömning göras av såväl säkerhetsaspekter som, i den utsträckning det är rimligt med hänsyn till det grundläggande syftet med vidarebosättning, förutsättningarna för mottagande i . Det har i så fall också statsrådet överdrivit om hon anser att detta betyder integrationsaspekter. Men det kanske är så att svensk politik är under förändring. För efter att det här regleringsbrevet antogs av regeringen det är bra om alla lyssnare och läsare känner till att inte har något att göra med regleringsbreven, det är regeringen som antar dem så har också en skrivelse förelagts . Det är Migration och asylpolitik, skrivelse nr 18 i mängden av skrivelser man får som är en beskrivning av politikens utformning på vissa områden. Där finns det kanske mer stöd för statsrådets nya position. Där kan man i stället läsa. regleringsbrev till har regeringen tydligare understrukit att utgångspunkten för vidarebosättning till skall vara individuella skyddsbehov, men också öppnat för en mer strategisk användning av kvoten för insatser som bidrar till en lösning av utdragna flyktingsituationer. Och så kommer det: Möjligheterna för ett gott mottagande och integration skall också beaktas. Vad var det som var så hårdraget i programmet där man hävdade att integrationspotential var en av faktorerna som används vid svenskt kvotflyktingmottagande? Vad är det som egentligen är felaktigt i de uttalanden som personer som representerar i sändning gjorde när personen i fråga sade: tog vi ut sådana som kostade massor av pengar, men tar vi sådana som inte kostar så mycket? Är inte det en beskrivning av integrationsaspekten, integrationspotentialen som var det begrepp man använde i programmet? Vore det inte mera lämpligt att utgå från de sju kriterier som UNHCR har tagit fram än från i första hand skyddsbehov, därefter vad det nu var för någonting och sedan integrationsaspekten? Vad är argumentet för att människors förmåga att integreras i det svenska samhället över huvud taget ska påverka kvotflyktingmottagande? Är det inte de kriterier som UNHCR har satt upp som handlar om de saker som jag redan har räknat upp? Varför ska integration i påverka? Den är ju, som många känner till, inte en personlig sak utan i stället en sak som det svenska samhället också är ansvarigt för. 57 Statsrådet (): När det gäller regleringsbrevet tydliggjorde vi, som jag sade, det som har gällt, det som gäller och det som kommer att gälla , nämligen att det är skyddsbehovet som är i fokus. Jag tycker att det var rätt naturligt att göra det tydligt, eftersom vi precis har antagit en lagstiftning som också väldigt tydligt sätter fokus på just flyktingskap och skyddsbehovet. När det sedan gäller integrationsaspekten kan man titta på . Där framgår det precis på samma sätt att det är skyddsbehovet som ska vara avgörande när det handlar om vidarebosättning. Men UNHCR framhåller också att det är väldigt viktigt att om man kan företa ett val av vidarebosättningsland ska man beakta vilket land som är det mest lämpliga vidarebosättningslandet för den individuella flyktingen. Lite grann är det också så utifrån vårt perspektiv. När det handlar om kvotuttagning lyfter man så att säga människor från där de befinner sig rakt ut i en svensk kommun. Vi måste naturligtvis för det första förbereda den kommunen. Vilka människor är det som kommer? Vi måste se vad de har för bakgrund, vad de har för utbildning, om det finns hälsoproblem, så att den kommunen är förberedd på de människor som kommer. Jag tror också att det är väldigt viktigt att förbereda de personer som finns där på vad är för land. Är det ett land som man över huvud taget vill komma till? Det har förekommit att vi har gett Sverigeinformation till människor som vi har tagit ut på kvoten på det här sättet som har valt att inte komma därför att de känner att de kanske skulle ha en mycket bättre situation i något annat land. Det har också förekommit att vi har tagit ut människor på kvoten som när de har kommit hit faktiskt inte vill vara i . När de har kommit hit ser de att det inte är det land där de vill vara för att de har ett språk eller kanske mycket större möjligheter i något annat land. Det finns människor som försöker få ett annat vidarebosättningsställe än just . Jag tror att det vore oerhört olyckligt ifall vi inte åtminstone tittade på det, tog hänsyn till det och frågade människor: Hur ser din situation ut? Så här ser det ut i är det ett land som du kan tänka dig att kanske tillbringa resten av ditt liv i? Sedan tror jag att det även på ett övergripande plan är viktigt att se till integrationsaspekten. Om vi väljer att plocka ut flyktingar från ett visst område, kanske en helt ny grupp av människor som inte finns i , måste vi titta på om vi har resurser till det. Finns det tolkar? Finns det resurser i skolorna? Finns det så att säga en infrastruktur i för integration av just den här gruppen? Flera sådana aspekter tror jag är oerhört viktiga att ta hänsyn till för den enskilde individens skull. Sedan är ju med just för att vi ska få den här tvåvägskommunikationen: att informera om , men också att informera om de människor som kommer till . Om vi inte gjorde det tror jag att jag skulle stå här i en interpellationsdebatt med om varför vi inte tar hänsyn till sådana aspekter. 58 (): I det program som var startpunkten för den här diskussionen kunde man se partiföreträdare efter partiföreträdare som inte visste att detta begrepp integrationspotential användes, som inte visste att tar hänsyn till integrationsaspekter, som statsrådet nu väljer att kalla det, vid mottagandet av personer för vidarebosättning. Så kan man se att det är bra med tv-program som kan se till att vi lär oss mer. när vi har lärt oss mer tror jag att det är dags att bestämma sig. Jag sade att jag var kluven till svaret. Jag tror att jag har fått ett ganska tydligt svar här : Det är inte UNHCR:s sju punkter som är avgörande, som är viktiga, som är det enda som gäller. Skyddsbehovet är avgörande, sägs det, men möjligheten att integreras i det svenska samhället påverkar också vem som får chansen att komma hit. Det var ju det som så många partiföreträdare hoppades inte skulle vara svaret. finns det möjligheter att göra politiska förändringar av detta eftersom riksdag har blivit informerad om vilken politik regeringen egentligen driver utan att ha detta sanktionerat någonstans i högsta beslutande organ. Det arbetet får väl inledas . Jag är lite förvånad över att statsrådet väljer att jämställa det val en person själv kan göra, att komma till ett land eller försöka söka sig till ett annat, med de krav ställer för att ta emot någon. Självfallet ska man väl lyssna med en person vart han eller hon vill komma, vad som passar bäst för den personen. Men det har gjort är att med integration som ett av urvalskriterierna säga nej till människor som då inte har valt eller placerats i ett annat land i stället utan som har varit kvar i de läger som avsikten var att man skulle hjälpa dem ifrån. har, därför att vi inte anser oss kunna ta emot människor och förändra vårt samhälle så mycket som kanske skulle krävas, avvisat människor som får leva kvar i flyktingläger. Det är inte att motsvara de internationella förpliktelser som har undertecknat. 59 Statsrådet (): Jag vet inte om medvetet eller omedvetet väljer att missförstå. Först och främst har vi som sagt gjort väldigt tydligt i regleringsbrevet jag tror att jag har sagt det nu att det är skyddsbehovet som är grunden för kvotuttagningen i . Det finns inga av UNHCR:s grupper eller kriterier som faller utanför det. UNHCR väljer ut ett antal flyktingar och skyddsbehövande i övrigt. En del är kvinnor, en del är gamla, en del är barn och så vidare. Alla de grupper som UNHCR har ingår i den svenska uttagningen. Det finns alltså ingen motsättning, såsom här försöker måla upp. Sedan gäller det återigen integrationsaspekten. Det finns tio miljoner flyktingar i världen. När vi gör uttagningar tar vi inte ut alla tio miljoner, utan det sker ett urval. Det är UNHCR som tillsammans med andra länder har en diskussion: Hur ska man se på de flyktingar som finns? Var finns det bäst förutsättningar? Man kan kalla det för integrationsaspekt, ja, men det är en integrationsaspekt som jag också tror är till gagn för den enskilde individen att man har den typen av diskussioner innan man gör kvotuttagningar av flyktingar. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2005/06:339 om korrekt prövning av asylärenden 60 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att asylsökande ska garanteras en korrekt prövning av deras ärenden. har även frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta när det gäller den enskilde handläggarens personliga ansvar för de beslut denne fattar i asylärenden. Som säkert vet kan jag som minister inte uttala mig om handläggningen av enskilda ärenden. Rent allmänt kan jag dock säga följande. Alla asylsökande, i ärenden där prövningen av asylskälen görs i , får sina skäl prövade gentemot de kriterier för flyktingskap som slås fast i och som genomförts i den svenska utlänningslagen. fattar beslut i första instans. Verkets beslut kan överklagas till någon av de tre migrationsdomstolarna, det vill säga länsrätterna i , och . Dessutom finns en tredje instans, en migrationsöverdomstol, som utgörs av Kammarrätten i . När ett avslagsbeslut överklagas förs en process mellan två parter i domstolarna. Den sökande och möts som parter, och den sökande kan lägga fram sin sak muntligt på samma sätt som i alla andra mål hos förvaltningsdomstolarna. När det gäller den enskilde handläggarens personliga ansvar i beslutsfattandet regleras detta inom det asyl- och migrationspolitiska området på samma sätt som inom andra myndighetsområden. instruktion och arbetsordning innehåller bestämmelser om myndighetens uppgifter och organisation samt formerna för bland annat beredning av ärenden och fördelning av beslutanderätter. Verkets beslutsordning och handböcker kompletterar dessa dokument. etiska råd har till uppgift att på verkets begäran avge yttranden i frågor som rör utformningen av myndighetens verksamhet och som kan kräva etiska överväganden. ansvarar för beslut om skiljande från anställning på grund av personliga förhållanden, disciplinansvar, åtalsanmälan och avstängning i enlighet med verksförordningen. De regler som styr myndighetsutövning kompletteras av särskilda rättssäkerhetsgarantier, bland annat möjlighet till överklagande och tillsyn av ombudsmän . För en tjänsteman som uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom handling eller underlåtenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften gäller regler om tjänstefel. 61 (): Jag får tacka statsrådet för svaret, om det nu var ett svar, på de frågor jag ställde. Jag frågade vilka åtgärder statsrådet avser att vidta för att asylsökande ska garanteras en korrekt prövning av sina ärenden och vilka åtgärder som hon ämnar vidta när det gäller enskilda handläggares personliga ansvar för de beslut de fattar i den svenska myndighetsvärlden. Jag kan nog tolka svaret så pass i alla fall att det inte var några åtgärder planerade. Jag vet mycket väl, och det vet statsrådet att jag vet, att enskilda ärenden inte kommenteras, men jag frågade inte om det utan det gällde just de frågor som jag läst upp det var ett exempel på ett ärende. Någon form av svar hade jag väntat mig. Det är klart att en repetition och en genomgång av den beslutade instansordningen alltid är bra. Repetition är ju kunskapens moder. Men jag frågade faktiskt vad statsrådet tänker göra för att få en ändring på den kultur som råder på . Jag vet inte om haft möjlighet att lyssna på någon repris av programmet Dörrvakterna i P 1. I en intervju fick en handläggare på frågan om han hade något ansvar för att en som felaktigt var avvisad hade blivit torterad eller mördad. Han svarade: Nej, inget alls. Det är inte jag som torterat personen i fråga. Handläggaren fortsätter: Vi har inte gjort något fel eftersom vi tillämpar reglerna på ett korrekt sätt. Ja, vi följer våra regler. Vi har följt givna order det där har vi hört förut. Det är beträffande den typen av attityder från handläggare i ett statligt ämbetsverk som jag undrar: Vad tänker göra för att ändra på detta? Det är oacceptabelt att ha tjänstemän som inte känner ansvar. Även om man har följt regelverket och det har blivit fel borde den här tjänstemannen åtminstone ha sagt: Ja, jag mår förfärligt dåligt av det här även om det var rätt gjort. Så skulle i alla fall jag ha reagerat. Vi behöver i personer med empati, och vi behöver ha ett regelverk som är sådant att man tillhåller våra statliga myndigheter att tillämpa gällande regler med empati och medkänsla, i alla fall inom de verk som har med människor att göra. Det är skillnad om det handlar om vägar och broar, ministern! 62 Statsrådet (): säger att inga åtgärder är planerade. Det låter som att absolut ingenting är gjort när det gäller den enskildes rättssäkerhet. Här handlar det ju om den enskildes rättssäkerhet. Den fråga som ställer är just hur man ska garantera att en korrekt prövning av ärenden görs. Jag vet inte om är medveten om det, men vi har precis genomfört en av de största reformerna inom migrationspolitikens historia. Vi har nämligen just lagt ned och sett till att det i stället är domstolar. Vi har fört in dessa ärenden till domstolar, förvaltningsdomstolar, och också tillfört en instans i prövningen så att den som kommer och söker asyl får sin sak prövad av och får den överprövad av tre länsrätter som i sin tur kan överprövas av en prejudikatsinstans, Kammarrätten i . Det är vad som är gjort för att se till att det garanteras en korrekt granskning och prövning av asylärenden. Jag skulle vilja fråga , som ju ställt frågan till mig: På vilket sätt vill ändra på reglerna och på vilket sätt vill ändra på instans- och processordningen så att den är tillfredsställande på sätt? Vi har en ordning när det gäller migrationsärenden som handlar om domstolsprövning. Vi har en ordning när det handlar om det personliga ansvaret på precis samma sätt som i alla andra ärenden. Vi har granskning av JO. Vi har personalansvarsnämnd. Där skulle jag också vilja veta vad efterlyser när det gäller ansvarsutkrävande av enskilda tjänstemän. 63 (): Nej, inte i svaret och inte heller i inlägget senare är det tal om några åtgärder. slår sig för bröstet och tycker att allting är väldigt bra. För egen del var jag en av dem som med stor tillfredsställelse hälsade att man äntligen infört en ny instans- och processordning. Under förra mandatperioden skrev företrädare för samtliga oppositionspartier en artikel om att lägga ned . Det var i samband med frågan om förlängt uppehållstillstånd för ett antal kosovoalbaner. Efter det beslutade en enhällig riksdag att skulle avskaffas och att det skulle införas en ny instans- och processordning. Regeringen har förhalat ärendet ända tills vi här i hade möjlighet att efter en senkommen proposition ta beslutet. Det är bra, ! Jag vet exakt vad det handlar om när det gäller det formella. Men är vi återigen där och hakar upp det hela på former och regler. Vad jag är ute efter är snarare att man i regleringsbrevet till det talades mycket om regleringsbrevet i förra debatten här med gör klart för att man förväntar sig att dess tjänstemän agerar med empati och att dess tjänstemän när de får anställning i har klart för sig att där jobbas det med människor liksom att den typ av personer anställs som inte säger: Nej, jag har inte gjort fel. Det är inte jag som har torterat. Jag undrar om tycker att det är en rimlig hållning hos en anställd i en statlig myndighet att säga: Det var inte jag som torterade, så det var inte mitt fel. (TREDJE VICE TALMANNEN: Jag vill upplysa debattören om att vi inte kan gå in och recensera en enskild tjänstemans agerande i en fråga och inte heller begära kommentarer av statsrådet.) Jag frågade bara om det är en rimlig hållning hos en statlig tjänsteman det är en hypotetisk fråga alltså om tycker att det är rimligt att en statlig tjänsteman har den här typen av inställning till sitt arbete. Då talar vi inte om den specifika personen. 64 Statsrådet (): säger att jag hakar upp mig på formen. Men den fråga som har ställt till mig är: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att asylsökande ska garanteras en korrekt prövning av sina ärenden? Jag vill återigen ställa frågan till : På vilket sätt vill ändra på de regler som vi nu har? Vi kan inte alls, tror jag, slå oss för bröstet och säga att allting är bra. Men faktum är att vi har genomfört en väldigt stor reform. Är det så att vill riva upp den reformen eller lägga till någonting i den reformen? Om ställer ett antal frågor till mig i en interpellation utgår jag från att man har funderat igenom, tänkt igenom, på vilket sätt man vill göra förändringar av regler. När det sedan gäller enskilda tjänstemän och när det gäller etiken inom är det precis som jag sade i mitt inledande svar, nämligen att regeringen har vidtagit en lång rad åtgärder. ledning har också vidtagit en lång rad åtgärder vad gäller utbildning, vad gäller etiskt råd och så vidare. Men till syvende och sist kommer det ned till den enskilde tjänstemannen. Begås ett fel, ett brott eller någonting annat har vi ett system för granskning av enskilda tjänstemän. Återigen frågar jag har en chans att svara på frågan: På vilket sätt vill ändra på reglerna? 65 ():