prot · GT0975 · 2006-02-17 00:00:00 — Det är faktiskt inte vi som styr landet utan det är ni som styr landet. Det är ni som har sett till att den psykiska ohälsan har ökat. politik i övriga landet har inte varit som i . Jag tycker att det var ett billigt trick. Vi står för en generell välfärdspolitik. Det kommer du att se. Vi vill ha de som vi har haft tidigare. Det vill vi stå fast vid. Jag tror inte att vi ska vara så bekymrade över det. Det kommer säkert att ordna sig på allra bästa sätt. Vi vill ha en generell välfärdspolitik. Det är inte det som det handlar om här. Ministern säger att vi visar känslolöshet. Jag kan i alla fall inte identifiera någon känslolöshet i mitt engagemang för psykisk ohälsa. Jag kan inte förstå vad du menar med detta. Jag skulle vilja ställa en annan fråga. Du sade innan att ni har ett handlingsprogram för den verksamhet som handlägger självmord och hur man ska arbeta framöver. Jag såg , när vi tittade på detta i socialutskottet, att ni inte har tagit med Nasp, som är den organisation som kan mest om detta, och inte heller Spes, som jobbar med de anhöriga. Jag tycker att det är viktigt att ni tar med dem i handlingsprogrammet. Jag vill bara skicka med det så att jag inte glömmer bort det. Över huvud taget måste det hända något . Det går inte att bara vänta på någon sorts folkhälsoskrivelse som kommer . Det går inte att förhala detta. Den psykiska ohälsan har blivit vår tids folksjukdom som borde innebära att det krävs omprioriteringar i vården. Alkoholkonsumtion och drogkonsumtion, hörde vi i går i ett seminarium här i , är hög hos unga. Med datorernas hjälp kan man köpa hur mycket man vill utifrån. Självmordsfrekvensen har visserligen gått ned, men självmordsförsöken ökar, speciellt bland unga. Unga tjejer skär sig i sådan ökad utsträckning att man nästan blir skrämd av det. Ministern har som sagt det yttersta ansvaret, vad kommer ministern att göra för detta mer än att tala om generella välfärdssystem? Det har vi ju redan. 47 Statsrådet (): Det kanske vi inte har så länge till, om högeralliansen får sin vilja igenom. Det är faktiskt de förslag ni har lagt. Det är ned mot som ni ska sänka a-kassan. Det är faktiskt den överenskommelse som ni har gjort. I sade ni att man skulle kunna leva på . Tänk nu på att interpellanten inte har någon möjlighet till ytterligare replik. Statsrådet bör därför hålla sig till interpellationens inriktning. 49 Statsrådet (): Jag ska bara runda av. Min inriktning i den här diskussionen har varit att försöka bredda frågan och säga att man också måste klara ut förebyggande insatser. Då krävs en trygghet. Det krävs också att det finns en politik på skolområdet och en generell välfärdspolitik som är stark och hållbar. sade: Vad ska ni göra? Ska ni bara vänta på utredningar? Jag har pekat på att vi har byggt ut elevhälsan. Vi har gjort det väldigt kraftigt . Vi är beredda att fortsätta att göra det. Vi bygger ut psykiatrin genom riktade pengar. Vi ser att det också växer fram ett överskott på sammantaget , tror jag, inom landstingssektorn. En stor del av de pengarna kommer naturligtvis att kunna användas för att satsa på olika slag av behandling av dem som har psykiska problem. Allt det gör vi. Det är en viljeinriktning. Vi gör det inte med sänkta skatter. Om vi hade gått på som högeralliansen vill göra hade vi inte haft pengar för att kunna göra de här utbyggnaderna. Jag vill tacka för en ganska klargörande debatt. Jag tror att vi kommer att återkomma till de här frågorna framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2005/06:213 om socialtjänstlagen 50 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder som innebär att socialtjänstlagen ändras så att kommunernas socialtjänst inte tillåts att sänka familjers socialbidrag när barnen sommarjobbar. tar upp en problematik som regeringen är mycket väl medveten om. Just därför är detta en fråga som regeringen gett utredningen bidrag till arbete (S 2005:01) i uppgift att se över. Utredningen tillsattes och har i uppgift att föreslå åtgärder som underlättar övergången från bidragsberoende till försörjning av eget arbete. Förutom de övergripande åtgärder som ingår i uppdraget ska utredningen även komma med förslag på hur stort belopp av ungdomars inkomster från feriearbete som ska undantas vid biståndsberäkning (dir. 2005:10). Jag vill också passa på att klargöra att barn aldrig kan vara försörjningsskyldiga gentemot sina föräldrar. Barns tillgångar kan endast ligga till grund för bedömningen av den del av biståndet som gäller barnet. Enligt allmänna råd när det gäller ekonomiskt bistånd bör ett barn alltid få disponera en del av sina inkomster för egen räkning utan att det påverkar föräldrarnas rätt till ekonomiskt bistånd (SOSFS 2003:05) för barnet. Hur stor denna del bör vara får bedömas från fall till fall. överlåts det alltså på enskilda kommuner att med stöd av allmänna råd besluta om vilken policy som ska tillämpas. Innan jag vidtar några åtgärder i denna fråga avser jag att avvakta utredningens förslag som ska presenteras . 51 HANS (): Först vill jag tacka statsrådet för svaret. I kan kommunernas socialtjänst besluta om att minska familjens socialbidrag om barn som är sommarjobbar. Det finns ingen lag som säger att barn har rätt att behålla det de tjänar. Socialtjänstlagen som är en ramlag ger kommunen och socialkontoren tolkningsföreträde om vad som ska gälla i beslut som fattas i enskilda ärenden. Jag anser att det är felaktigt att låta ungdomars feriejobb minska familjens socialbidrag. Detta system är både hårdhänt och okänsligt eftersom det drabbar en redan utsatt grupp i vårt samhälle. Samhället ger helt fel signaler när kommunen säger till ungdomar att deras lön inte ska gå till att förbättra deras eller familjens ekonomi utan att den kan reducera kommunens kostnader. beskriver i sina allmänna råd att man bör ta hänsyn till ungdomarna själva och att de ska uppmuntras att arbeta. Detta måste bli tydligare så att kommunerna inte kan frångå denna princip. har även i en rapport till regeringen påpekat att ungas väg in till arbetsmarknaden och till ett etablerat liv blivit allt längre. I samband med detta kritiserar att en familj som har socialbidrag riskerar att förlora detta om en ungdom i familjen har ett sommarjobb. Det finns risk för att det innebär att ungdomar i dessa familjer väljer att inte sommarjobba alls. Det är allvarligt eftersom de ungdomar som tidigt kommer i kontakt med arbetsmarknaden genom extrajobb har lättare att få arbete när de lämnar skolan och går ut i vuxenlivet än de ungdomar som aldrig har varit i kontakt med arbetslivet tidigare. Enligt är kopplingen mellan skola och arbetsliv svag. De flesta unga får arbete genom kontakter. De som inte får göra praktik eller extrajobba på skollov eller vars föräldrar saknar kontakter har därför sämre förutsättningar än andra när de ger sig ut på arbetsmarknaden. I sitt svar säger statsrådet att regeringen är väl medveten om problematiken och att statsrådet avvaktar den av regeringen tillsatta utredningen bidrag till arbetes förslag om detta. Jag vill ändå fråga om statsrådet delar den oro som jag och känner över att ungdomar som drabbas av att familjens socialbidrag minskas om de sommarjobbar väljer att inte sommarjobba alls och därmed genom bristande kontakter kan få sämre förutsättningar än andra när de ska ut på arbetsmarknaden senare i livet. Som jag tidigare sade beskriver i sina allmänna råd att man bör ta hänsyn till ungdomarna själva och att de ska uppmuntras att arbeta. Jag vill därför också fråga om statsrådet anser att socialtjänstlagen i sin nuvarande utformning lever upp till allmänna råd. 52 Statsrådet (): Jag tycker att har rätt i den här frågan. Det är också det som framgår av svaret. Det var därför vi tillsatte utredningen och gav direktivet till som är utredaren kring hur socialbidragen ska se ut framöver. Det är också riktigt att konstatera att det kanske är den här gruppen ungdomar som särskilt mycket behöver kontakt med arbetsmarknaden. Deras föräldrar kanske är arbetslösa och de kanske inte har den naturliga kontakten med arbetslivet och hur det fungerar. Därför bad vi om en översyn. Vi får se hur det rent tekniskt kommer att landa. Det rimliga är väl att man landar i någon form av fribelopp, alltså hur mycket pengar man kan tjäna innan socialbidraget påverkas. Vi kan inte ha en helt fri kvot, då kommer man nog att kunna använda detta för att komma runt och tricksa på olika sätt. Någon form av fribelopp ser jag fram emot att få förslag på från utredningen. Till dess är detta en fråga. Det är kommunerna själva som bestämmer hur de ska göra, med den reservationen att barnen aldrig kan vara försörjningsskyldiga gentemot sina föräldrar. Det kan de inte. Principfrågan, det vill säga om man ska välja att minska socialbidraget med ett belopp som motsvarar vad man har tjänat på sina ferier är en fråga. Med engagemang i detta litar jag på att man i de kommuner där har inflytande driver gärna tillsammans med Socialdemokraterna att inte minska socialbidragen i de här fallen. 53 HANS (): Statsrådet inledde med att säga att jag hade fel, men i retoriken sade han att jag har rätt. Du sade att det här är ungdomar som kanske mer än andra har behov av att komma i kontakt med arbetsmarknaden. säger att konsekvensen av lagen kan bli att ungdomar får svårare att komma ut i arbetslivet eftersom man väljer att inte sommarjobba alls. Min poäng är att lagen kan vara hämmande på så vis. I vissa kommuner använder man detta, i andra inte. I har man tidigare använt det, säger man. Såvitt jag vet gör man det fortfarande. Man kan tänka sig att minska socialbidragen för ungdomarnas familjer. I har man sagt att man inte gör det. Det måste verka orättvist och märkligt för de Gävleungdomar som är kompisar med Hoforsungdomar när de märker att det är olika möjligheter att tjäna pengar på sina sommarjobb. Jag tycker därför att det är självklart att lagen borde ändras. Socialtjänsterna i kommunerna ska inte tillåtas att kunna göra de sänkningarna. Man kan tänka sig modeller med fribelopp. Det är en tanke. Det är viktigt att man kan fatta beslut snabbt. Lagen slår, som sagt, mot en redan utsatt grupp. Den slår orättvist beroende på att den slår olika i olika kommuner. Det kan leda till att man väljer att inte sommarjobba alls, eller för den delen jobbar svart. Jag vill också säga att vi inte har råd med lagar som försvårar för våra ungdomar att komma ut på arbetsmarknaden. För att stryka under det vill jag redovisa arbetslöshetsläget för de unga mellan i . Där är unga arbetslösa i , i , i , i , i , i och i . Det är alltså enormt många unga som inte har jobb. Då tycker jag att vi måste förändra alla lagar som kan påverka detta i ytterligare negativ riktning och göra det väldigt snabbt. Tycker inte statsrådet att det är lite väl defensivt av regeringen att vänta på att få besked av en utredning innan man kan genomföra ett förslag som tycks vara självklart för att förbättra situationen för utsatta ungdomar? 54 Statsrådet (): Jag vet inte om hörde fel. Jag tror faktiskt att jag sade att hade rätt på den här punkten. Han kan kontrollera det i protokollet sedan. Vi tycker nog samma sak. Sedan handlar det om hur man rent tekniskt ska lösa detta. Dessutom måste lagförslag som ska behandlas av vara beredda, och det måste finnas ett utredningsunderlag i botten. Det kravet ställs i grundlagen på oss. Det är därför som det måste finnas ett förarbete innan vi kan lämna ett lagförslag till . Vi får väl se vad utredningen kommer fram till. Men i princip delar jag alltså inställning att eftersom det här handlar om barn och ungdomar som kanske mest av allt behöver den här kontakten med arbetsmarknaden så slår nuvarande regler fel. Men, som sagt, det finns möjlighet för kommuner att avgöra. Därför bollar jag över frågan till . Jag litar på att i de kommuner där man verkar också verkar för att få till stånd förändringar på detta område. Det är jag nämligen inte så säker på. Men i och med det tydliga ställningstagandet från här litar jag på att linje är klar också på nivå i denna fråga. 55 HANS (): Vi ska följa upp detta i våra kommuner. De som jag har pratat med har samma inställning som jag om att detta inte är bra. Problemet är också att hanteringen är olika i olika kommuner. I och i är det Socialdemokraterna som styr. Det är samma partis företrädare, och det är själva grundproblemet, tycker jag. Jag tycker inte att vi har råd att ha lagar som kan hämma ungdomars vilja att arbeta. Det gläder mig att statsrådet delar min syn på detta och känner att det är en viktig fråga och är beredd att förändra lagen. Sedan tycker jag att man skulle kunna lyfta ut en sådan här fråga och snabbutreda just detta. Den andra utredningen innehåller nämligen en mängd andra saker också. Så det tar sin tid innan dessa utredningar blir klara. tycker jag att det är väldigt många utredningar i den här som tar en enormt . Då känner man en viss frustration när man ser saker som borde åtgärdas väldigt snabbt. Då tycker jag att man kanske skulle kunna lyfta ut en del för att göra en väldigt snabb behandling av just den. Dessa möjligheter har vi ändå. Jag tycker att vi ska använda både hjärta och hjärna som en klok man sade . Hjärtat säger att ungdomar inte ska behandlas orättvist och olika i olika kommuner. Och hjärnan säger att vi inte ska ha lagar som gör att ungdomar kan så att säga tappa lusten att arbeta. Det är en viktig princip att det alltid ska löna sig att arbeta. Och att ungdomar vill arbeta ska uppmuntras. Och det ska vara rättvisa lagar i vårt land. 56 Statsrådet (): Jag har inte så mycket mer att tillägga än att återigen säga att jag tror att vi har ungefär samma ingång i detta. är jag som statsråd kanske ännu mer bunden av grundlagens krav på att de lagstiftningsförslag som vi lägger fram också är beredda i vederbörlig ordning och att man har lyssnat på alla remissinstanser och alla synpunkter som kommer fram. Socialbidragen som sådana är inte enkel materia. Det ska man komma ihåg. Och detta får följdeffekter på systemet som helhet. Det var också därför som jag bad att se över systemet som helhet, bland annat för att försöka förstärka drivkraften att gå från bidrag till arbete. Här tar vi alltså ett helhetsgrepp när det gäller socialbidragen. Jag tror att det är en ganska klok linje som vi har valt. Och sedan får vi helt enkelt bärga oss lite drygt tills betänkandet kommer. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2005/06:223 om stödet till de glömda barnen 57 Statsrådet (): Skånberg har frågat mig vad jag ämnar göra för att ideella organisationer ska kunna söka pengar från länsstyrelserna utan att en kommun står som medsökande, vad jag ämnar göra för att alla kategorier av utsatta barn i dysfunktionella familjer ska få del av stödet och vad jag ämnar göra för att utarbeta en handlingsplan med målsättningen att nå alla glömda barn. Innan jag besvarar de frågor som Skånberg ställt vill jag säga några ord om den bestämmelse i socialtjänstlagen som innebär att när ett ärende berör ett barn ska hänsyn tas till barnets bästa. Den har tillkommit som en följd av de krav som ställer. Bestämmelsen har gett oss alltmer stöd för att anlägga ett barnperspektiv inte bara när en fråga direkt berör ett barn. Att ha ett barnperspektiv innebär bland annat att man uppmärksammar att en vuxen person som man möter har barn och att barnets villkor på det sättet fokuseras. Men det kan också innebära att man pratar med barn om hur de har det eller att man på annat sätt försöker bilda sig en uppfattning om barnets situation. Det innebär alltså att göra barnet synligt i ett ärende, men behöver inte alltid innebära att barnets situation utreds. Varje barn som lever i en utsatt miljö oavsett vad det beror på ska uppmärksammas och ha rätt att få den hjälp och det stöd som hon eller han kan ha behov av. får en del barn del av gruppverksamheter, andra av olika öppenvårdsinsatser inom medan åter andra placeras i familjehem eller HVB, hem för vård och boende. Föräldrars missbruksproblem eller deras psykiska sjukdom är bland de vanligaste skälen till att barn placeras utanför det egna hemmet på grund av förhållanden i hemmet. Det är bristen på barnperspektiv i verksamheter för vuxna som ligger bakom att barn inte uppmärksammas tillräckligt . I mitt frågesvar till Skånberg redogjorde jag för olika statliga stöd till framför allt kommunala verksamheter för barn som på grund av föräldrars missbruk, alkoholproblem eller psykiska problem behöver samhällets stöd. Det arbete som frivilligorganisationerna gör för olika utsatta grupper är ett viktigt komplement till samhällets insatser. Jag nämnde även att fördelar medel till frivilligorganisationer för att stärka deras alkohol- och drogförebyggande arbete. anser att de medel som fördelas används enligt det syfte och de mål som staten har för bidraget. fördelades direkt till frivilligorganisationerna. Flera av projekten når också utsatta och glömda barn och ungdomar. Projekten har anlagt en bred hälsopolitisk ansats och når därmed breda ungdomsgrupper. Därutöver får ett antal frivilligorganisationer bidrag för sin verksamhet. Flertalet av dem riktar verksamhet till bland andra barn till missbrukare och kriminella, familjehemsplacerade barn och barn med alkoholrelaterade fosterskador. Skånberg frågar så som jag uppfattar det vad jag tänker göra för att alla kategorier av barn i dysfunktionella familjer får del av redan beslutade medel. Mitt svar är att sammanlagt ska avsättas inom ramen för de alkohol- och narkotikapolitiska handlingsplanerna till insatser för barn till föräldrar med missbruksproblem, alkoholberoende eller psykiska problem. I handlingsplanen betonas vikten av att dessa och andra barn som lever i utsatta miljöer och barn med tidiga psykosociala riskfaktorer måste få stöd och hjälp i ett tidigt skede. Det är viktigt att det finns ett kommunalt engagemang för att tillgodose de krav på kvalitet, kompetens och tillsyn som lagen kräver. Regeringen kommer också inom ramen för alkohol- och narkotikahandlingsplanernas genomförande att ge länsstyrelserna i uppdrag att genomföra ett utvecklingsprojekt för att förbättra uppföljningen av kommunernas arbete med barn som lever i utsatta miljöer. Projektet ska genomföras i samarbete med och . De som psykiatrisamordnaren beslutat om för projekt under 20062007 riktas till barn till psykiskt sjuka föräldrar. Ytterligare medel utöver de medel som ingår i det generella bidraget till kommunerna är inte öronmärkta för verksamheter för barn i dysfunktionella familjer. Däremot bör alla barn i dysfunktionella familjer omfattas av det stöd som ges genom barnavårdscentraler och familjecentraler där sådana finns. Om de riskerar att fara illa omfattas personalen av skyldigheten att anmäla till som efter sedvanlig utredning av barnets behov beslutar om behövliga insatser. I sådana sammanhang är det alltid det enskilda barnets behov som ska vara avgörande för vilket slags insats som väljs och inte föräldrarnas eventuella problembild. Avslutningsvis vill jag nämna det förslag till nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården som lämnades av den parlamentariska Sociala barn- och ungdomsvårdskommittén och som bereds i . Tre framtida mål har identifierats av kommittén ett av dem rör att utveckla tidigt stöd för barn och unga så att deras framtida behov av insatser förebyggs som deras förutsättningar att utveckla sina egna resurser ökar. 58 SKÅNBERG (kd): Jag tackar statsrådet för svaret. Det är inte vilka barn som helst som vi talar om. När vi kallar dessa barn för de glömda barnen är det alltså barn till psykiskt sjuka och barn till missbrukare av alkohol och narkotika. Det är kanske 200 000 eller ännu fler barn som vi talar om. Även om vi närmar oss lunch och kanske längtar dit av många olika skäl blodsockret och så vidare kan det vara värt att vi verkligen landar i ett engagemang för dessa barn. Det är i långa stycken ett svar i rätt riktning. När regeringen avsatte till insatser för barn i dessa dysfunktionella familjer, alltså barn till missbrukare och barn i familjer där det förekommer våld eller övergrepp mellan vuxna och så vidare, så fördelades medlen av länsstyrelserna. Ansökan om att få del av pengarna kunde enbart göras av kommunerna eller av kommunerna i samarbete med ideella organisationer. De ideella organisationerna var inte betrodda att själva ens kunna ansöka om medel från länsstyrelserna. visade det sig att många kommuner hade svårigheter att öppna nya verksamheter eftersom kommunerna skulle medfinansiera dessa till hälften. Ofta fanns det rambeslut på grund av kommunernas sociala budgetar och så vidare som begränsade i vilken omfattning nya verksamheter fick startas. Det gjorde att ideella organisationer som önskade göra något för dessa glömda barn inte fick tillfälle till det. Eftersom kommunen var tvungen att stå bakom ett projekt fick organisationerna besked av länsstyrelserna att de inte fick söka projektpengarna. Det är egentligen mitt primära problem, och det var därför jag ställde frågan till statsrådet och följde upp en tidigare skriftlig fråga. Till exempel har organisationer som Hela Människan, , , , bildat ett nätverk kring verksamheten med de glömda barnen. erfarenheter pekar på att det är problematiskt. Sedan säger statsrådet att fördelades direkt till frivilligorganisationerna. Det är bra. Men det här problemet är ännu inte löst. Vad ämnar statsrådet göra för att vi bättre ska ta till vara alla resurser som finns i frivilligorganisationerna, mot bakgrund av vad jag berättade? 59 Statsrådet (): Det vi gör är en väldigt stor satsning på barn i utsatta situationer och i missbrukarfamiljer. Som Skånberg säger rör det sig kanske om ett par hundratusen barn som lever under sådana förhållanden. Jag har sagt att av den halva miljard som vi tar fram i förebyggande insatser för alkohol- och drogarbeten under de här två åren bör åtminstone sättas av till riktade insatser för barn i utsatt situation, som har föräldrar som kanske har ett missbruk, alkoholism eller narkotika. Varför gör vi detta? Ja, delvis är det en social insats. Jag hörde en flicka berätta om att hon ibland får bli förälder till sina föräldrar. Att tidigt under sina barnaår behöva ta ett ansvar och aldrig få del av en normal barntillvaro och uppväxt är för de berörda barnen en erfarenhet som sitter i under hela livet. Om vi kan göra en insats för att hjälpa barnen i de här situationerna är det av väldigt stor betydelse, som en rent social insats men också en förebyggande insats. Är det någonting vi vet är det att om du själv har växt upp med föräldrar som antingen är alkoholister eller narkomaner har du mångdubbelt större risk att själv bli alkoholist eller narkoman när du sedan kommer upp i tonåren och börjar testa gränser och välja liv. Den här förebyggande insatsen är, när man tänker efter, den enda insats där folkhälsopolitiken fungerar som allra bäst. Vi klarar av att tänka inte bara ett eller utan kanske decennier framåt i tiden. Hur ser vi till att förebygga de här problemen decennier framåt i tiden? Jag vet att det i ungefär två tredjedelar av kommunerna finns gruppverksamhet med stöd till barn i missbrukarfamiljer. Jag tror att det var barnverksamhet som tog fram siffror på det, och som också hade ett seminarium i om detta, och pekade på vikten av att bygga ut det här över hela landet. Jag sade att jag tycker att det är viktigt, och det är en del av bakgrunden till att vi gör den här riktade satsningen. Jag tror att vi är överens i grundfrågan, att vi bör göra stora samhälleliga insatser på det här området. Men Skånbergs fråga blottlägger också en skiljelinje i hur vi ser på vem som ska bära ansvaret, grundansvaret. Det är en ganska viktig ideologisk skillnad. Jag står för ett starkt samhälleligt engagemang för välfärdsstaten, det vill säga att kommuner, stat och landsting bär upp detta grundläggande samhälleliga engagemang.