prot · GT09101 · 2006-04-04 00:00:00 — 44 (): Jag vill tacka statsrådet för svaret. I den här frågan finns det nog egentligen inte någon politisk oenighet om målen. Precis som när det gäller den tidigare interpellationen om barnsexhandel som statsrådet var involverad i tror jag att också en levande landsbygd är något som många av oss brinner för. Trots det och trots att det egentligen finns en stark politisk enighet går utvecklingen inte alltid åt rätt håll. Detta är bekymmersamt. Jag är glad över att statsrådet nu arbetar med att ska skärpa och se över kraven. Men jag kan känna en viss oro när statsrådet i sitt svar säger att man ska titta på en internationell jämförelse. Jag tror att vid internationella jämförelser kommer att stå sig bra. Men det kan inte vara en ursäkt för att servicen på landsbygden ytterligare ska försämras. ser ju väldigt annorlunda ut jämfört med stora delar av vår omvärld och omgivning. Statsrådet var precis som jag på Landsbygdsriksdagen. var vi där och slet. Det var, tycker jag, ett oerhört inspirerande möte. Det var en ovanligt bra landsbygdsriksdag bättre än landsbygdsriksdagar brukar vara. Det är spännande att träffa alla dessa människor som får vår landsbygd att leva och att utvecklas. Men de kan inte göra detta om inte riksdag och regering gör sitt jobb. Det är inte orimliga krav som de ställer ute på landsbygden. De ställer inte krav på att ha samma närhet till saker och ting som vi har i städerna. Däremot ställer de krav på en rimlig basservice. De ställer krav på att posten kommer fram och på att det fungerar på ett antal av ministerns områden. Jag skulle vilja påstå att statsrådet är den minister som i allra största utsträckning håller landsbygdens framtid i sina händer. Infrastrukturen och kommunikationerna är absolut viktigast när det gäller utvecklingen på landsbygden. Jag tror att Posten verkligen är en nyckel där. Det vill jag återkomma till för att komma till det område vi diskuterar. Posten är den bästa, den starkaste, logistikstruktur som vi har på landsbygden. Då räcker det inte med att uppfylla Post- och krav och normer, utan då måste man också på ett helt annat sätt vara en aktiv part i lösningarna. Därför är min fråga till ministern hur hon tänker påverka Posten så att Posten blir en ännu aktivare part i arbetet med att få en fungerande landsbygd. 45 Statsrådet (): Jag delar helt uppfattning om att det är många politikområden som är landsbygdspolitik. Men jag tycker att man ibland i debatten försöker göra det enkelt för sig genom att säga till exempel att landsbygdspolitik är bara lanthandeln eller bara någonting annat eller att landsbygdspolitik bara är stödet till Hela ska leva. Det där är viktigt därför att de är värdefulla aktörer. Men den generella politiken är i allra högsta grad landsbygdspolitik sett till exempel till infrastrukturen allt från vägar och järnvägar och inte minst bredband eller privat eller offentlig service som Posten. Det är sådana saker som är avgörande för om människor kan bo och för om man kan driva företag på landsbygden. Det får man inte glömma bort. Man måste ställa krav på den nationella politiken så att den också speglar just de villkor som finns på landsbygden. När vi har gett uppdraget till att till exempel titta på vad som är ett skäligt avstånd för att kunna hämta sin post är tanken med att göra internationella jämförelser naturligtvis att försöka göra jämförelser med länder som påminner om oss. Då får det vara till exempel , höglandet i och . En del länder går det inte att jämföra med, som , som ju är oerhört tätbefolkat jämfört med . Så visst, vårt geografiska läge och vår befolkningsstruktur gör att infrastrukturen hos oss alltid kommer att vara mycket dyrare. Min ambition är inte heller att ska nöja sig med att ligga på något slags genomsnitt av andra länders service. Att vara på genomsnittet eller att vara lika bra eller lika dåliga som andra länder kan inte vara målet för oss som faktiskt arbetar med att hålla ihop vårt land. Då får infrastrukturen kosta lite mer, och vi är beredda att låta just posttjänsterna kosta pengar. Det jag vill ha svar på är först: Är det egentligen aktuellt att dela in vägar på landsbygden i huvudväg och sidoväg? Jag möter byalag som är otroligt frustrerade över detta. Många av oss som kommer till en aktuell bygd ser inte skillnad på huvudväg och sidoväg, för det är grusvägar alltihop. Jag undrar: Är det där verkligen aktuellt, och är det relevant i bedömningen? Det andra är naturligtvis att vi har en lagstiftning som är gjord där man har slagit fast principer för hur långt man ska ha till sin brevlåda eller hur många brevlådor som det måste vara på en kilometer för att brevbäraren ska köra ut dit. Det känns inte heller riktigt aktuellt eftersom vi har en annan befolkningsstruktur . Det vill jag att ska hjälpa oss att slå fast så att man kan minska oron och så att ingen ska gå omkring och tro att man ska ha till sin postlåda. En annan sak som vi fattar beslut om i är att titta på behovet av kassaservice. är det ju Posten själv som fattar beslut tillsammans med sin styrelse om när man ska lägga ned ett kontor. Jag är inte beredd att backa från det krav som regeringen har föreslagit och som har ställt sig bakom om rikstäckning. Det måste betyda att vi också måste kunna slå fast hur många kassaservicekontor det ska finnas i vårt land, och ungefär var, för att vi två som politiker ska kunna möta våra medborgare och väljare och säga: Jo, vi lever upp till det krav som har ställt, det finns en rikstäckande kassaservice. har vi inte talat om var den gränsen går. Det vill jag att PTS ska göra så att vi inte ser en utveckling där vi skjuter ifrån oss ansvaret till . Vi som folkvalda ska naturligtvis ta ansvar gentemot våra medborgare. Vi måste då bestämma oss för vad miniminivån är för till exempel kassaservicen. 46 (): Jag hoppas att den utredning som ministern nu talar om kommer att ge en rimlig minimiservicebasis. Men det är inte tillräckligt, fru talman. Det är inte tillräckligt att nå en minimibasservice. i näringslivet lärde jag mig en sak, och det är att med dåliga chefer gör de anställda precis vad chefen har sagt till dem. Bra chefer ser till att deras anställda gör det som behöver göras. Det kan man lite grann översätta till vår syn på Posten. Posten har, det tror jag att vi kan vara ärliga nog att erkänna, legat över nivån som regelverket har legat på för att man har haft ett engagemang också för landsbygden, för att man har sett att man har ett socialt ansvar. Jag tror att det är oerhört viktigt att vi som politiker till ett bolag som är helt statligt ägt sänder signalen att det här är viktigt. Vi måste tala om, eller rättare sagt regeringen måste tala om, i sina ägardirektiv till Posten att de har ett särskilt ansvar för att vara en del av landsbygdsutvecklingen. Jag ska inte säga att den här interpellationen enbart kommer sig av mitt möte med personerna på även om det var en del av skälet till att det blev en interpellation. Den kommer för att jag har tittat mer och mer på de här frågorna och på landsbygdsutvecklingen. När jag fick tillfälle att ta tag i frågan på grund av byalaget på och träffa Posten vid ett antal tillfällen kunde jag känna att: Det är svårt att vara arg på någon. Det är svårt att säga: Åh, här har Posten struntat i sitt ansvar! Posten agerar enligt de direktiv som de tycker att de har fått. De upplever att de har tydliga direktiv när det gäller till exempel behovet av att gå med vinst och annat, men inte att man har tydliga direktiv när det gäller landsbygdsutvecklingen. Jag tror att det förekommer, eller jag vet att det förekommer, ett antal bra initiativ från Postens sida. Men i den krassa verkligheten när man ska väga vinst kontra annat blir det naturligtvis så att små bygder kommer i kläm. Jag kan ju känna att det är ganska märkligt att betrakta att det över huvud taget skulle finnas någon glesbygd i att , en ö mittemellan och den mest tätbefolkade delen av , skulle betraktas som glesbygd. Men i de här sammanhangen är det så. Man tittar också bara på fastboende, vilket jag tycker är ett stort problem eftersom näringarna och handeln egentligen är dimensionerade på ett helt annat sätt, då det är ett så stort fritidsboende på ön. Det har man inte bara utan en stor del av året. Min fråga är: Är ministern beredd att verka för att Posten ska få ägardirektiv som tar in landsbygdsdimensionen i det hela? 47 Statsrådet (): En viktig fråga att ställa sig är naturligtvis: Om staten ska äga bolag eller företag, har staten då någon tanke med det? Svaret på den frågan är ja. Jag tycker att de statliga bolagen har och ska ta ett ansvar för samhällsutvecklingen i vid mening. Det kan handla om alltifrån att ta ett ansvar för att göra en energiomställning mot det långsiktigt hållbara till att ta ett ansvar för att också hålla ihop vårt land, alltså att ta regionalpolitisk hänsyn i sina beslut och i den verksamhet de bedriver. Posten är ett av de bolagen. får jag börja i andra änden, eftersom jag är ansvarig för lagstiftningen, och ställa frågor om denna. Jag inser att en del av den lagstiftning som finns är gammal. Det har hänt jättemycket i vårt land. Det har varit omstruktureringar. Det gäller inte bara befolkningsutvecklingen utan också teknikutvecklingen. Jag vill att vår myndighet hjälper oss att svara på vad som är en minimibas här. Vad måste man ha för bemanning och bevakning för att kunna säga att det är rikstäckning? Därmed inte sagt att vi ska nöja oss med det, men man måste veta var golvet ligger för att också kunna arbeta sig uppåt. Jag börjar i den änden, och är det något i det underlag som kommer fram till som på något sätt skulle innebära att Posten som bolag inte kan arbeta med det utifrån de ägardirektiv som finns , då är jag beredd att ta upp den diskussionen med , som svarar för som bolag. Men vi börjar med lagstiftning och ser efter vad som krävs för att du och jag som medborgare ska kunna ställa krav på en statlig verksamhet som är en oerhört viktig del av den offentliga service som faktiskt vi som enskilda medborgare, men också företagen, är beroende av för att kunna utvecklas. Jag utgår från att vi på en del områden får skärpa lagstiftningen . 48 (): Jag vill tacka ministern för en bra debatt. Jag vill ändå skicka med ett bud. Gör inte först det ena och sedan det andra. Det kan inte vara så långt bort till dörr att du inte kan knalla in dit i princip bara på vägen härifrån och säga: Se nu över ägardirektiven. Det gäller inte bara Posten utan det gäller egentligen också samtliga andra statliga bolag som påverkar landsbygden. Jag tror att det är precis som ministern säger: Äger staten bolag så ska staten också se till att de bolagen tar ett övergripande samhällsansvar. Att lägga in en landsbygdsdimension när det gäller Posten, de statliga bolag som står för energisäkerhet på landsbygden och så vidare tror jag vore oerhört värdefullt. Jag tror att man skulle kunna göra lite lättare att leva i, och det är en av de viktigaste saker vi har ansvar för som politiker. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 9 § Svar på interpellation 2005/06:312 om HBT-personer i 49 Utrikesminister (): har frågat vilka åtgärder som regeringen avser att vidta för att protestera mot den negativa utvecklingen för HBT-personer i . Vidare har frågat hur regeringen avser att agera rörande den offentliga homofobi som han anser vara under utveckling i och på vilket sätt inkluderar homosexuellas, bisexuellas och transpersoners fri- och rättigheter i begreppet mänskliga rättigheter. Diskriminering av människor på grund av deras sexuella läggning eller könsidentitet står i strid med den grundläggande principen om alla människors lika värde och rättigheter. Därför är en lagstiftning eller praxis som innebär diskriminering av homosexuella, bisexuella eller transpersoner självklart oacceptabel. Diskriminering av HBT-personer har inget lagligt stöd i , men lagstiftningen ger inte heller något uttryckligt skydd mot diskriminering på grund av sexuell läggning. Fördomar mot HBT-personer förekommer, och uttalanden från vissa ledande politiker antyder också en brist på tolerans mot personer med homosexuell, bisexuell eller transsexuell läggning. Två manifestationer har förbjudits . president förbjöd i sin tidigare egenskap av borgmästare en Prideparad i , och borgmästaren i staden förbjöd en demonstration för sexuellt likaberättigande i med hänvisning till den hotade säkerheten. Dessa demonstrationer genomfördes trots allt och utmynnade i bråk mellan demonstranter och motdemonstranter. Det har dock funnits vissa ljuspunkter. Det har tillkommit ett par domslut som på ett klargörande sätt stärkt de demonstrerandes position. Det gäller Poznandemonstrationen där länsrätten på ett tydligt och övertygande sätt ogiltigförklarade de lokala myndigheternas beslut att förbjuda demonstrationen . Vidare har i ett viktigt utlåtande fastslagit att förbud mot demonstrationer av ordnings- och trafikskäl strider mot den polska konstitutionen. Detta utlåtande gör det mycket svårare för eventuella lokala myndigheter som skulle vilja förbjuda demonstrationer. När det gäller förbudet mot paraden i har lämnat in ett mål till för de mänskliga rättigheterna i , där det nu har registrerats. Ytterligare polsk lagstiftning skulle dock kunna stärka skyddet enligt de två EU-direktiv som finns för skyddande av minoriteter. arbetar, både nationellt och internationellt, för att motarbeta diskriminering till följd av etnisk tillhörighet, religion eller sexuell läggning. Den arbetar konsekvent och för att uppmärksamma frågan, inte minst inom EU, FN och i . Regeringen antog en policy för internationella politik för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter där diskriminering på grund av sexuell läggning uppmärksammas. Ökat fokus på HBT-personers mänskliga rättigheter utgör ett strategiskt område för arbetet. fortsätter att verka även för att diskriminering av HBT-personer ska uppmärksammas som en kränkning av desamma. Studien förhandspresenterades vid FN . Genom vår ambassad i stöder på olika sätt arbetet med att stärka toleransen för HBT-personer i . Ambassaden har bland annat tillsammans med en polsk oberoende stiftelse, dialog, anordnat olika seminarier på temat Homofamiljen i och i med deltagande av författaren och ordförande i . Ambassaden arbetar nu med att följa upp denna satsning som var en del i en serie under rubriken : Ja till mänskliga rättigheter. kommer att fortsätta att driva HBT-frågorna internationellt och fortsätta att verka för lika rättigheter och möjligheter oavsett sexuell läggning och könstillhörighet. Vad gäller situationen för HBT-personer i EU:s nya medlemsstater kommer vi att fortsätta att noga bevaka denna. 50 (): Tack, statsrådet, för svaret! Jag älskar , fru talman. Jag var i landet för ungefär. Jag hade möjligheten att åka ned med Equal-programmet som hade en stor konferens med uppföljning av sitt arbete i . När jag kommer ned till flygplatsen i får jag ett sms från några svenskar som sitter i HBT-arbetsgruppen inom Equal där de säger: Vi är på en insamlingsfest för 8 mars-manifestationerna. Jag åker till adressen som står i sms:et, lämnar in väskan i garderoben och befinner mig på en klubb som heter Le Madame. På klubben fanns det feminister, aktivister, politiker, HBT-personer. Det var som en smältdegel för hela den civila rörelsen i , förstod jag. Det var en ganska trevlig fest dessutom. Sedan kom konferensen i gång. Den tog sina dagar. hade jag äntligen lite tid för att träffa mitt systerparti, det gröna partiet i som för övrigt delar lista med socialdemokraterna i . Jag fick en adress och tyckte mig på något sätt känna igen den. Jag tog mig till stället och tyckte mig på något sätt känna igen huset. Det var just Le Madame. Klubben visade sig vara det gröna partihögkvarteret och en av mest populära nattklubbar . Aldrig har jag väl känt mig så hemma i något grönt parti någonstans! Varför berättar jag det här? Jo, stormade den polska polisen Le Madame, utrymde det och sade att centret var stängt för gott. Verksamheten politisk med ett parti representerat på vissa nivåer i , organisatorisk, konstnärlig och inte minst med föreningar som arbetar med globaliseringsfrågor eller HBT-personers rättigheter skulle inte få fortsätta att förekomma. Min första fråga blir givetvis: Kommer den på något sätt att protestera mot detta övergrepp mot de mänskliga rättigheterna? När jag började läsa statsrådets svar upptäckte jag att det i början står att frågat hur regeringen avser att agera rörande den offentliga homofobi som han anser vara under utveckling i . Sedan läste jag vidare och insåg att även den ser detta faktum att homofobin tyvärr är under uppseglande i och också politiskt understödd av den nya högerregeringen. Sedan kommer ett antal åtgärder, får vi väl kalla det, som den ska vidta. Det första är att man pekar på att har anmält förbudet mot i till . Min andra fråga blir därför: Kommer regeringen på något sätt att agera för att understödja den anmälan? Därefter står det att ytterligare polsk lagstiftning skulle kunna stärka skyddet för HBT-personer enligt de två EU-direktiv som finns för att skydda minoriteter och att den arbetar konsekvent och för att uppmärksamma frågan. Kommer den på något sätt att försöka trycka på för att implementera dessa EU-direktiv också när det gäller HBT-personer? Min tredje fråga rör ambassadens arbete som givetvis är gott. Det är bra att och har varit i , men man skulle också kunna hoppas att på ministernivå är representerat för att stävja homofobin i vårt södra grannland. Kommer ambassaden att ordna fler seminarier? Kommer , statsministern eller utrikesministern att delta i den typen av seminarier? Kommer de här frågorna att tas upp också på ministernivå nästa gång den har överläggningar till exempel med ? Min sista fråga rör den polska HBT-rörelsen som ju nu tyvärr går på knäna både ekonomiskt och på grund av de repressalier som pågår. Kommer det svenska biståndet på något sätt att stödja den polska HBT-rörelsen? 51 Utrikesminister (): Det var många frågor. Jag ska försöka svara på några av dem. Jag får kanske komma igen i flera svarsomgångar. Jag ska börja med att säga att jag kommer att vara med på ett seminarium som heter Sexuality, development and human rights. Frågan om rätten till sin egen sexualitet, rätten att själv välja hur och med vem man har ett bra och tillfredsställande sexualliv, är en fråga som vi driver i många sammanhang i FN, på EU-nivå och på olika sätt. Det kommer vi att fortsätta göra. Det är självklart. Detta är en del av grunden för ett värdigt liv för alla människor, oavsett på vilket sätt man väljer att leva sitt liv. Sedan ska jag kommentera den första frågan. Innan jag talar om hur vi ska agera och om vi ska agera kring stormningen och stängningen av Le Madame, tror jag du sade att stället hette, måste jag ta reda på varför detta skedde. Sedan kan jag gärna återkomma till det. Mer än så kan jag inte kommentera just . Tyvärr är det ju så att fobi homofobi, fobi kring transsexuella personer och fobi över huvud taget är vanligt förekommande i många länder. Vi finner det också i . Vi har många fördomar att arbeta emot. Vi finner det också i många av våra medlemsländer inom den europeiska unionen. Vi tar upp det på olika sätt i olika sammanhang. Jag har själv deltagit vid ett seminarium i , det är nog jämnt , där grundtemat i och för sig var trafficking vi visade filmen men där det också blev en diskussion om sexualitet. Det blev en mycket bra och intressant diskussion som jag tror var lite oväntad i det sammanhanget eftersom grunddiskussionen inte handlade om detta. Jag är öppen för att vi väljer olika sätt att arbeta med frågorna kring HBT-personers rättigheter så att vi hamnar rätt i olika miljöer. Vi har bett ambassaden i att fortsätta följa frågan och också att fortsätta alertera och komma med förslag på olika sätt. Det tycker jag är ett väldigt bra sätt att jobba vidare på. Alla medlemsländer i den europeiska unionen är väldigt olika. Det är 25 länder med 25 olika historier. Det är 25 olika historier av öppenhet eller för den delen stängdhet, och därmed får man arbeta på olika sätt. Det är 25 olika historier av syn på kvinnors eller för den delen homosexuella personers rättigheter. Man måste alltså jobba på olika sätt. Vad gäller stöd till organisationer av olika slag kan man inte längre använda det svenska biståndet eftersom numera är medlem i EU. Däremot vet jag inte om det finns möjlighet att använda EU-anslag på olika sätt, i något slags trepartssamarbete mellan organisationer i , och eller någonting sådant. Detta är jag okunnig kring. Det svenska biståndet kan vi däremot inte längre använda på det sättet. Om vi kan hjälpa till på något annat sätt får vi titta på det. Jag stoppar där för tillfället, så får vi se vad vi återkommer till. 52 (): Tack, statsrådet! Det gläder mig att se det här engagemanget. Jag har förstås full förståelse för att statsrådet inte kan kommentera en händelse som skedde och som statsrådet inte kände till före interpellationsdebatten. Det kan inte krävas av henne. Jag rekommenderar dock att statsrådet tittar närmare på detta, till exempel de uttalanden som gjorts inom av olika partigrupper. Detta var någonting som tog många av oss på sängen, att man i ett EU-land går in och stänger lokalerna för ett parti representerat på olika nivåer på grund av dess samröre med den civila rörelsen i staden. Jag fick svar på frågan om ambassadens engagemang det ska fortsätta, och man ska fortsätta att följa frågan. Jag hoppas att man fortsätter på just det aktiva och utåtriktade sätt som det innebär att stödja olika former av manifestationer eller till och med ordna egna seminarier. Däremot skulle jag fortfarande önska svar på frågan om man på ministernivå kommer att delta i det arbetet, vare sig det handlar om att aktivt delta i seminarier i med det symbolvärde det har eller om att med representanter för den polska regeringen se till att ta upp frågan om HBT-personers rättigheter ministrar emellan. Det är ju som alla vet en skillnad mellan att ha en klart uttryckt officiell linje och att också framföra denna linje på ministernivå till de personer som tyvärr understöder homofobin i , vilket flera ministrar och tyvärr också presidenten gör. Jag tackar också för svaret på frågan om stöd till HBT-rörelsen och upplysningen om begränsningarna för det svenska biståndet, som jag i och för sig kände till men inte hann med i hastigheten. Det är bra om vi kan inleda någon typ av samarbete. Vi försöker göra det från det gröna partiets sida, och jag vet att man gör liknande försök inom den socialdemokratiska rörelsen. Jag hoppas dock att man även mer aktivt kan få in som land som part. Jag tror att det är detta som behövs i den här typen av ömsesidigt utbyte att demokrater hjälper varandra. Det demokratiska med en regering som står upp för mänskliga rättigheter ska också kunna hjälpa de civila rörelser i som kräver och ropar efter mänskliga rättigheter. Där kommer vi till en fråga som jag tyvärr inte fick svar på, nämligen om regeringen på något sätt kommer att understödja den anmälan lämnat in till mot förbudet mot i . Det var de frågor jag hade. 53 Utrikesminister (): Jo, både regeringen och stora delar av den här kammaren, tror jag, har ett stort engagemang i den här frågan. Det ger oss en jättestor styrka när vi kommer ut och diskuterar de här frågorna, att hela kammaren och också regeringen gör det. Jag börjar med frågan om vem som tar upp diskussionen om HBT-frågor vid ett eventuellt seminarium. Här vill jag varken säga ja eller nej, för det beror på vad som är rätt i det sammanhanget. Jag är inte främmande för att göra ett sådant seminarium, men det kan också hända att det vore fel. Det beror på vilket land det är och på vilket sätt det genomförs. Att vi kommer ned och presenterar den svenska linjen i vissa frågor ser jag bara som positivt. Det kan vi mycket väl göra.