prot · GT09102 · 2006-04-05 00:00:00 — Miljöförstöringen i luft och vatten gör inte halt vid våra nationsgränser. Det är min övertygelse att om vi ska kunna lämna över en värld till våra barn och barnbarn som vi kan ta ansvar för måste vi få ett bättre fungerande internationellt samarbete. Även här tror jag att EU har en roll att spela. Detta bygger också på att jag i grunden har uppfattningen att vi möter framtiden bäst tillsammans. Och vägen tillsammans är inte att gå baklänges. Jag ska sluta med att säga några korta ord om några av reservationerna. Reservation 1 från har jag två kommentarer till. Inledningsvis där tror jag att är överens med mig är den delvis överspelad. Man tar sikte på hur den så kallade tankepausperioden skulle användas, och den lider nu mot sitt slut. Ett uttalande i den delen är lite sent . I övrigt ser inte jag att vi har så våldsamt olika uppfattningar. Låt mig bara ta det här med en särskild myndighet för att fördela pengar, som nämnde i sitt anförande. I samband med att man behandlade förslaget från lade regeringen det åt sidan och har inte inrättat någon sådan myndighet. Jag tror alltså att reservation 1 är delvis överspelad men att det inte är så våldsamt stor skillnad i sak. Reservation 2 från och är inte helt förvånande. Man kan konstatera att vi i grunden har olika uppfattningar om EU-medlemskapet. Det mest grundläggande är den första delen i reservationen. delade in den i tre delar, men jag tycker att den första delen är den grundläggande. Den syftar till att ska lämna EU, och där har vi helt olika uppfattningar. Den frågan handlar om att vara eller inte vara. Mot den här bakgrunden är det en ganska logisk reservation, även om jag naturligtvis inte delar uppfattningen i sak. Jag kan se de problem som så retoriskt skickligt beskrev från olika städer i medlemsländerna. Jag tror att och jag också kan reagera på ungefär samma sätt. Däremot begriper inte jag på vilket sätt problemen undanröjs genom att vi går ur EU. Där skiljer sig våra uppfattningar. Reservation 3 kommer från , och och handlar om diskrimineringsfrågorna. Även här måste jag konstatera att vi i sak egentligen inte har särskilt olikartade uppfattningar. Skillnaden är möjligen att jag är trygg i förvissningen om att svenska företrädare i EU och andra internationella sammanhang för fram den uppfattning som det finns en bred uppslutning om i den svenska och i det svenska samhället, i fråga om synen på diskrimineringsfrågorna. Vad har vi för anledning att misstänka att man skulle ha en uppfattning här och sedan inte föra fram den i EU-sammanhang? Det förstår inte jag. Jag menar att den reservationen, om ett tillkännagivande, är att slå in öppna dörrar. Jag ska sluta med reservation 5 från som handlar om nominering av EU-kommissionär. Det blir möjligen lite tjatigt. Jag har ingen principiell invändning mot den, . Jag tror att det kan vara så att det finns ett värde i att se över och eventuellt också formalisera ett förfarande vid nominering av svensk EU-kommissionär. Jag ser att den typen av behov kanske finns. Däremot skiljer vi oss i uppfattningen om det skulle krävas ett tillkännagivande. Jag tror att det var som var inne på jag delar den uppfattningen att det mot bakgrund av de uttalanden med mera som har gjorts finns all anledning att utgå från att på eget initiativ kan ta upp och diskutera den här frågan och att det ryms inom ramen för uppdraget, även om det inte framgår explicit. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till utskottsmajoritetens förslag och avslag på samtliga reservationer. 62 () replik: började med att slunga pragmatikerns universalargument tillbaka mot oss EU-kritiker: Det ni säger låter fint, men det är inte möjligt. Med anledning av detta skulle jag vilja citera partiprogram. Jag vet inte vilken auktoritet det har i den här kammaren, men det är i alla fall tänkvärt. Politik är det möjligas konst men vänstern får aldrig kapitulera inför de existerande maktstrukturerna. I sin kamp kan rörelser och partier förflytta samhällets ideologiska balanspunkt. Därmed flyttas gränsen mellan omöjligt och möjligt. Varje viktigt steg framåt i historien har tagits av människor som vägrat acceptera den dominerande uppfattningen om vad som är möjligt och tillåtet. Jag tänkte använda min replik till att exercera lite formallogik enligt denna modell: Om A och B, så C. Jag påstår att A och B är förhanden, och alltså C, enligt denna modell. För att ett nytt konstitutionellt fördrag för EU ska bli giltigt krävs det att samtliga medlemsländer ratificerar det. Det är den första premissen. Den andra premissen: Två av medlemsländerna, och , har efter folkomröstning valt att inte ratificera. Slutsats: Förslaget till nytt konstitutionellt fördrag har fallit. Är, , någon av premisserna felaktig? Eller är slutsatsen i någon mening logiskt ogiltig? 63 () replik: Jag har nog inte den retoriska talangen att kunna dela upp det här i A, B, C och D eller hur du gjorde. Låt mig emellertid kommentera det ungefär på det här sättet. Det är riktigt uppfattat att ingången var att för att det konstitutionella fördraget skulle bli gällande krävdes det ett ja-beslut av samtliga medlemsländer. Vem hade bestämt det? Som jag uppfattar det var det EU som hade bestämt det inför processen. Sedan fick man de här två nejen. Då sade man: Det gäller nu att hantera den här situationen. Man sade: stannar vi upp med den här processen och genomför en dialog i de olika medlemsländerna, och sedan stämmer vi av det. Jag tror att det ska ske detta år. Jag antar att EU då kommer att diskutera hur vi ska hantera den här situationen. Nyckeln till det, om man ska gå vidare med det gamla fördraget, det fördrag som det röstades nej till i och , är de två länderna. Jag vet inte vilken syn de har. De säger: har vi haft en dialog där vi känner att vi skulle kunna få ett ja till förslaget till nytt fördrag. Inte vet jag. Annars kommer man väl fram till att vi nu får börja om och ta fram förslag till ett nytt fördrag. Däri har jag inte någon insikt för ögonblicket. 64 () replik: Det är i någon mening riktigt att det var EU själv som hade bestämt att det krävdes ratificering av samtliga medlemsländer. Men det grundar sig i sin tur på internationell fördragsrätt och folkrätt, så jag tror inte att det ens teoretiskt hade varit möjligt att ha någon annan ordning där. Om jag tolkar rätt innebär det i princip att man ska fortsätta att fråga och befolkning: Var ni inte egentligen för detta? Man håller sedan på så tills man får ett ja. Då klappar man till och genomför detta. Vilken demokratisyn speglar det? Om man tänker sig möjligheten att göra på det sättet, varför inte göra på motsvarande sätt i de länder där man sade ja till det konstitutionella fördraget som , och en del andra? känner vi att opinionen har svängt så nu kör vi en ny folkomröstning. Var det inte så att ni egentligen var emot detta? Då kanske det blir nej i till exempel. Så kan man ju inte hantera folkomröstningsinstrumentet. Vi fick tyvärr inte möjlighet att använda det i . Det är inte respekt för demokratin att tänka sig att man fortsätter att ställa frågan tills man får rätt svar. 65 () replik: Jag är helt överens med . Det ligger en oerhörd fara i att driva krav om folkomröstningar i samma fråga för att invänta rätt beslut. Är det inte precis det ni begär i reservationen? Hur ska vi rösta om det svenska medlemskapet? Tills har fått rätt, antar jag, annars hade ni väl inte skrivit reservationen. Det jag försökte säga jag kanske var väldigt otydlig var att medlemsstaterna själva äger hur man ska gå vidare i processen. Det var min poäng. 66 () replik: Inledningsvis vill jag tacka för det klargörande som gjorde om den nya så kallade . Jag tycker att det är bra att tar avstånd från tanken att det ska inrättas en ny myndighet för att stimulera EU-debatten. Det är jag, och politiska debattörer i kontakt med medborgarna som ska stimulera EU-debatten, inte en myndighet. Det var i de flesta stycken ett alldeles utmärkt anförande som höll. Det var passionerat. Det var engagerat. Det tog upp de stora centrala framtidsfrågor som står inför. Jag skulle önska att fler socialdemokrater, inklusive partikamrater i regeringen, höll fler anföranden av den typ som just höll. Det var dessutom alldeles utmärkt med betoningen av fredstanken. Mycket av den här debatten har ju ägt rum nästan utan att vi har reflekterat över att EU grundades därför att vi skulle undvika nya krig och konflikter på vår kontinent. Detta har glömts bort. Jag är glad att har tagit upp det i debatten. Det som säger framstår som väldigt intressant när man tar del av de synpunkter som och för fram i debatten. Det är uppfattningar som diametralt strider mot dem som just har framfört. Det handlar ju om att gå ur EU, att svartmåla det europeiska samarbetet och att inte se det europeiska samarbetets möjligheter. pågår en diskussion om att och ska ingå i en kommande regering, om Socialdemokraterna och dess samarbetspartier får makten efter valet. Hur går det ihop? Hur ska ni kunna regera tillsammans med och med så diametralt skilda uppfattningar i en av viktigaste framtidsfrågor, det vill säga det europeiska samarbetets existens? 67 () replik: Jag kan uppfatta det som att jag får stöd av för att det är viktigt att Socialdemokraterna gör ett mycket starkt och bra val. Det kommer ju att avgöra hur och på vilka villkor vi kan föra diskussionerna om ett framtida regeringssamarbete och vilken tyngdpunkt den framtida regeringens politik ska ha. Ju starkare stöd vi socialdemokrater får, desto starkare kan vi hävda det som bland annat jag har hävdat, och som instämmer i. Valrörelsen har börjat. Jag trodde aldrig att jag skulle få stöd av i mina strävanden att i bästa fall få en majoritet att rösta på Socialdemokraterna. Min uppfattning i den fråga som vi exklusivt diskuterar här har jag oberoende av framtida diskussioner om ett regeringssamarbete med parti, , och vänsterparti. 68 () replik: Den socialdemokratiska valkampanjen får bedriva helt på egen hand. Jag lovar att inte delta i den kampanjen. Jag tänker delta i en annan kampanj för att vi ska få en ny regering. Den intressanta frågan ska inte få smita ifrån så lätt. Socialdemokraterna har en uppfattning i EU-frågan som jag respekterar och tycker är utmärkt. pläderar nu engagerat för att vi ska ha ett starkt europeiskt samarbete. Vi vet inte något om valresultatet. Valet äger ju rum , och sedan får vi se hur det ser ut. Det är väl ändå ganska troligt att och kommer att behövas för att stödja en eventuell kommande socialdemokratisk regering. Diskussionen förs just nu i medierna. Både och har tydligt talat om att de vill sitta med i en kommande regering. Såvitt jag har förstått har den nuvarande regeringschefen inte stängt dörren för den möjligheten. Då uppkommer den fråga som många väljare nu vill ha svar på: Vilken EU-politik ska den nya regeringen föra? Ska det vara den Europapolitik som förespråkar där man tror på det europeiska samarbetets möjligheter och som ett fredsprojekt och som en möjlighet att bekämpa miljöförstöring och internationell brottslighet? Är det den Europapolitik som och förespråkar där vi ska avveckla det europeiska samarbetet och inte samarbeta kring kampen mot den internationella brottsligheten eller kampen mot miljöförstöring? Vilken Europapolitik kommer en sådan ny regering att föra? Den frågan måste kunna svara på före valet. Det är skyldig väljarna. 69 () replik: Jag måste erkänna att det är ett skickligt retoriskt grepp. ställer en fråga till mig om hur en framtida regeringspolitik kommer att se ut byggd på förutsättningen att vi socialdemokrater bildar regering tillsammans med och . När du ställer den frågan vet du att jag inte kommer att kunna föra en regeringsförhandling här om den politik som vi tre i så fall ska föra. Den måste jag diskutera med och , inte med . Jag redovisar vilken politik vi socialdemokrater vill föra. Det är den politiken vi går till val på. Det är den politiken jag vill få mandat för. Om vi, när valet väl är över, hamnar i den situationen att vi ska bilda koalitionsregering är det min förhoppning, övertygelse och vetskap att i den här kammaren, och förmodligen i den här talarstolen, kommer att läsa upp regeringsförklaringen. Då kommer du att ha på papper vilken Europapolitik den framtida socialdemokratiskt ledda regeringen kommer att föra. 70 () replik: Det var en intressant diskussion på slutet. Det måste vara roligt för att få stöd av för sin EU-politik. Det är ju en stor grupp av hans egna väljare som inte ger honom och partiet stöd i EU-politiken. Till dem kan man säga att om man vill att det ska vara en grön tonvikt i den kommande rödgröna regeringen och om man vill att regeringen ska driva en EU-politik som utvecklar ett alternativt samarbete i kan man rösta på . inlägg började så bra. Det kändes så skönt att någon sade det självklara att det inför alla frågor finns plus och minus och att det aldrig är bara svart eller vitt. Det blir lätt så i alla frågor där man har en debatt som företräder olika linjer och slutsatser. började räkna upp plusen med EU. Det blev ett, två, tre och fyra. Sedan skulle han börja räkna minusen, men då tappade han nog papperen för det kom aldrig några minus. Om du själv erkänner att det finns plus och minus med EU-samarbetet, vad är bristerna med EU-samarbetet? Vad är problemen med EU-samarbetet? Vad är problemen med det svenska EU-medlemskapet i EU? 71 () replik: Jag tror att det är viktigt att man skiljer på EU som ett verktyg och hur det verktyget används. blir det en sammanblandning. Att det finns inslag i EU-politiken som jag inte tycker om beror ju på att det är fel politiska krafter som är för dominerande i EU. Jag kan inte därför döma ut EU som företeelse och institution. Det var därför jag räknade upp möjligheterna som det som överväger och är det viktiga för mig. Men jag har inte så svårt att ge några exempel där jag tycker att EU-politiken är fel. Exempelvis jordbrukspolitiken tycker jag är katastrofal. Jag tycker inte att det var särskilt listigt och genomtänkt att inrätta globaliseringsfonden som kom till stånd härförleden. Det finns inslag av protektionism i EU som jag inte tycker är bra. Och, , jag tycker att det finns ett demokratiskt underskott. Men jag drar inte slutsatsen att man då ska vända EU ryggen. Jag ser nämligen möjligheterna så att vi inte en gång till hamnar i ett förödande världskrig i . Det överväger för mig. 72 () replik: Där tror man att bästa retoriska motståndare är . Först säger att det finns fördelar och att det finns nackdelar med EU-medlemskapet och att man sunt ska utvärdera dem och väga plus och minus och komma till en slutsats. Och han förklarar sin slutsats som att plussidan överväger. Sedan säger han i en replik till mig: Utan EU nya världskrig. Jag vill vara kvar i EU, annars riskerar unionen och ett nytt världskrig. Hade det varit så hade väl varenda europé velat vara kvar i EU, och då hade väl varenda svensk velat vara kvar i EU? Det är väl ingen som vill ha ett nytt världskrig. Jag vill inte ha det, det kan jag intyga. Men jag tror att vi kan ha andra samarbetsformer och andra möjligheter än just bara EU-medlemskapet som förhindrar den utvecklingen. Jag tror att vi växer så pass samman. Och jag ser tyvärr problem med just EU:s militarisering och EU:s arméuppbyggnad för den framtida fredspolitiken globalt också utanför vår världsdel. Det är spännande när man hör att det inte är några fel på verktyget utan bara på det politiska innehållet. Jag tror nämligen, fru talman, att verktyget och innehållet hänger ihop. Jag tror att när makten flyttar så långt från medborgarna att medborgarna har svårt att nå den, greppa den eller ens delta i valen och inte når fram till dem som fattar besluten blir besluten sämre. Jag tror att det fanns en anledning till att hade avskaffat sina tullmurar med en öppen och ordentlig debatt i men att EU fortfarande inte förmått göra det. Jag tror att det finns en anledning till att miljöpolitiken blir sämre i EU än i de enskilda medlemsländerna därför att makten ligger så långt bort och därför att möjligheterna att påverka är så beskurna. Det är därför som jag är decentralist. Det är därför som jag tror att makten ska vara så nära människorna som möjligt. Och det är därför som jag kämpar för en ny folkomröstning om EU-medlemskapet, inte för att vi ska rösta tills jag har fått rätt, utan därför att EU är någonting helt annat än vad EU var när svenskarna röstade 1994. EU har lagt till två nya fördrag på varandra. EU har mycket mer makt än vad EU hade 1994. Och många av de premisser som då gällde, att den svenska alkoholpolitiken inte skulle utmanas, att EU aldrig skulle militariseras och att EU aldrig skulle få en gemensam valuta, gäller inte längre. 73 () replik: Jag måste börja med att ärligt be om ursäkt, . Om jag sade att EU var enda garanten för att det aldrig skulle uppstå några världskrig ska jag modifiera mig lite grann. Jag hävdar fortfarande att EU är ett fredsprojekt, och det var det som jag lyfte fram. Det var viktigt för mig. För någon annan, för , kanske det inte är viktigt. Jag har aldrig påstått att du vill ha krig, , absolut inte. Jag ville bara lyfta fram denna dimension som jag menar är ganska överordnad andra dimensioner i EU-samarbetet, nämligen just att det är ett fredsprojekt. Du sade att det var ett annorlunda EU nu än 1994 när omröstningen skedde. Jag är då rädd för att när det nu kommer krav på en ny folkomröstning om kärnkraften kommer att kräva att vi ska ha det därför att det ser annorlunda ut än 1980. Hur troligt är det att ett annorlunda samarbete skulle kunna fungera? Först säger vi från att vi går ur EU, eftersom det är vad vi vill om vi följer och . Men dagen efter att vi har gått ur EU antar jag att vi vill ha samarbete framför allt med de länder som ligger nära oss. Då ska vi gå till de 24 länder som är kvar och säga att vi har gått ur EU och vill diskutera något helt nytt. Hur sannolikt är det då att de säger att de inte hade tänkt på det och att de då skapar något helt nytt nu när vi har gått ur? Hur sannolikt är det att det kommer att bli på det sättet? Jag betvivlar det. 74 () replik: Jag kan hålla med i fråga om hans tvivel om vad som skulle hända om vi lämnade EU såsom och Vänstern förordar. Jag kan också hålla med om att EU är ett verktyg. Och frågan är hur det ska användas. Beträffande fel politik tycker vi att det bedrivs fel politik även här i och skulle vilja ändra innehållet i den. Men det innebär inte att vi vill lämna eller säga upp . Det lät ett tag nästan som om det fanns de som tyckte det, dock icke . Jag skulle vilja ställa två frågor till . Den ena är: Om väljarna ger er möjlighet att bilda regering med och Vänstern, bedömer då att Vänstern och får igenom sitt krav på en folkomröstning om EU, eller kommer de att få ge sig? Den andra frågan gäller tankepausen. har beskrivit att det nu är en tankepaus. Den upphör om ungefär då det är europeiskt rådsmöte och ska ut vad vi tycker. Det är inte så långt kvar i förhållande till hela historien som har varit. Jag skulle därför vilja fråga : Har Socialdemokraterna tänkt åtminstone preliminärt färdigt under den här pausen? Och var står Socialdemokraterna i frågan om vad som ska hända med det konstitutionella fördraget? 75 () replik: Jag tror att jag kan fatta mig ganska kort. Den första frågan om huruvida och får igenom kravet på folkomröstning innehöll två hypotetiska förutsättningar, nämligen en hypotes om hur valet faller ut, och sedan skulle jag ha en uppfattning om den hypotetiska frågeställningen om man får igenom det. Jag vet inte ens om man i dessa sammanhang kommer att driva detta krav. Jag får nog avvakta med det beskedet. Jag kan inte göra bedömningen. Sedan handlade det om tankepausen och vad socialdemokratin har för idéer. De kommer vi att redovisa bland annat i det samråd som kommer att vara mellan och regeringen inför regeringskonferensen som är . 76 () replik: Jag tror helt klart att har förmågan att tänka och svara på hypotetiska frågor. Jag konstaterar att han inte vill. Måhända drar han slutsatsen att och Vänstern inte har någon möjlighet att få igenom sitt förslag utan att det bara är ett spel för gallerierna. Men den andra frågan borde man kunna ge ett bättre svar på från Socialdemokraterna här i kammaren än att just hänvisa till det samråd som ska vara i strax före Europeiska rådets möte. Om ni nu har haft den här breda debatten inom socialdemokratin och om ni nu har tänkt, borde man här i kammaren få del av någon liten bild av vad som kommer ut. 77 () replik: Låt mig först slå fast vilka som är ansvariga för diskussionen, debatten och engagemanget visavi medborgarna. Det är kommissionen och respektive medlemsland. Kommissionen har gett ut en vitbok, och fick en faktapromemoria från regeringen. Det skisseras framför allt på processen. Och det återstår av den. Och jag tycker att det vore att föregripa den processen att nu sätta ned ett antal fötter i sak. Även om tycker att jag borde göra det, kommer jag ändå att avstå. 78 (): , som jag representerar, vill att ska lämna EU och har tillsammans med i en reservation uttryckt att man anser att en ny folkomröstning bör aktualiseras och anordnas om fortsatta EU-medlemskap. Jag vill deklarera att jag i denna fråga inte längre alls delar åsikter. Jag kommer därför inte att kunna stödja bifallet till reservation 2. Jag vill göra följande förklaring. EU är en historisk realitet. Det grundlades i en historisk situation då var en politiskt delad kontinent. EU:s stater har med utvecklingen i världen och i mödosamt och steg för steg förändrat och utvecklat sitt samarbete. Det är något av en illusion att tro att samma stater som byggt upp, anslutit sig till och vidareutvecklat sitt förbund skulle upplösa detta för att helt börja om från början. länder har många gemensamma problem som kräver gemensamma lösningar. Under arbetet som suppleant i konventet om framtid kom jag där, från en negativ hållning till EU-samarbetet och med all den svåra inre brottning som en omprövning innebär, fram till att samarbetet inte bara är nödvändigt utan också önskvärt ja, en förutsättning för att vi ska kunna få till stånd positiva förändringar, hävda välfärdssamhället och utveckla en kraft med en globalt betydande styrka för mänskliga rättigheter, global utveckling och utjämning samt en god livsmiljö. Ett nytt fördrag som den vilande konstitutionen som förtydligar EU-samarbetets regler och organisation var och är nödvändigt för att tydliggöra unionssamarbetets funktion och syften och inte minst för att möjliggöra ett öppet EU som tar emot ännu fler av . En konstitution är med nödvändighet en kompromiss mellan olika intressen och mellan olika politiska riktningar därför att den fastlägger villkoren för det politiska arbetet i detta fall ett arbete som också sker mellan stater. Det har ändå varit möjligt att inom ramen för arbetet med den här konstitutionen, som ännu är vilande, åstadkomma betydande landvinningar som om de kommer till genomförande är väsentliga för EU och internationellt samarbete över huvud taget. Internationellt samarbete före EU har mest varit så kallat mellanstatligt arbete, det vill säga en affär för regeringar och deras diplomater. EU söker en ny form där demokratiska principer och öppenhet blir en del av samarbetet. I förslaget till konstitution vill man därtill även öppna för och ta de första stegen mot en deltagande demokrati, det vill säga en direkt folkaktivitet i ett internationellt samarbete. Detta är en oerhörd landvinning och ett spännande projekt. Det gäller att finna nya former för internationellt samarbete med demokrati och öppenhet för att möta de företeelser som redan vuxit över nationsgränsernas horisont eller de internationella förhållanden som varje europeisk stat var för sig är för liten att möta. Själva konventsformen, fru talman, där ett stort internationellt avtal grundläggs genom arbete i full öppenhet är en historiskt banbrytande innovation.