prot · GT0982 · 2006-03-08 00:00:00 — Många har varit barnsoldater, många har varit utsatta för övergrepp och många har förlorat alla sina anhöriga eller vet inte var de finns. Ett av dessa barn, från , kan vi läsa om i Rädda Barnens senaste nummer av tidningen . Hans föräldrar är döda, och han fängslades och misshandlades innan han flydde. Efter en strapatsrik flykt kom han till och hamnade då i . I finns nämligen det enda mottagandet i regi för ensamkommande barn. Jag har självt besökt boendet och sett att det fungerar bra. Därför är vi på rätt väg när kommunerna nu ska ha ansvaret för mottagandet av barnen. Det är viktigt att barnen känner trygghet med personalen eftersom de varit utsatta för mycket. Därför är det bra att inte samma människor som stöttar dem i deras dagliga liv också avgör om de ska få uppehållstillstånd eller inte. Barnen bär med sig många traumatiska upplevelser som de behöver bearbeta, och då är det viktigt att de får göra det tillsammans med människor som de har förtroende för. har dubbla roller. De ska dels utreda och ta om hand, dels se till att det vardagliga livet fungerar. Detta är egentligen inte bra i något fall, men det är ännu sämre när det handlar om barn. Det har, som sagt, tagit . finns förslaget, vilket är bra, även om tillsammans med flera andra partier velat gå ett steg längre när det gäller mottagandet genom att ge kommunerna hela ansvaret. Kommunernas socialförvaltningar är de som har mest kompetens att ta hand om de barn som farit illa. har beslutat att varje barn ska få en god man. Vi begär i betänkandet att regeringen kommer tillbaka med ett förslag som innebär att den gode mannen ska utses . Annars finns risken att det drar ut innan en god man utses. Vi vill också att förslaget följs upp senast efter införandet. Även om frågan om ansvaret för mottagandet av barnen blivit löst får inte asylutredningen glömmas bort. Framför allt måste barnen bli betraktade som barn. Av olika anledningar saknar en del asylsökande identitetshandlingar; det gäller även barn. För att kunna fastställa åldern på barnen gör man därför ibland en åldersbestämning. tog fram rekommendationer till hur en åldersbestämning av invandrarbarn ska gå till. Enligt dessa rekommendationer är den viktigaste delen i bedömningen en barnmedicinsk bedömning som sedan kan kompletteras med skelettröntgen och tandröntgen. Det har visat sig att inte alls följer dessa rekommendationer. gjorde en undersökning av 84 ärenden som gällde ensamkommande barn, och i endast ett fall har den barnmedicinska undersökningen genomförts den som alltså är den viktigaste delen. I cirka hälften av de fall som Ekot granskade, och där det gjorts tandröntgen, visade det sig att det inte var tillräckligt troligt att personerna var . Trots detta har använt yttrandet för att besluta att de är vuxna. Trots att borde ha kompletterat undersökningen med en ordentlig barnmedicinsk utredning har detta inte gjorts, inte ens sedan ett enskilt barn begärt det. Motivet är bland annat att man inte har resurser att genomföra det här. Ett annat motiv till att man inte gör en undersökning är att man inte hinner som utredningen av ensamkommande barn ska ta, enligt regleringsbrevet den korta tiden och de tre månaderna är bra. Efter Ekots undersökning har dock tagit tag i saken, och är riktlinjer på gång för hur barns ålder ska fastställas. Det är bra, men det är anmärkningsvärt att medierna ska behöva agera innan något görs. Det är också märkligt att migrationsminister bland annat har hänvisat till rekommendationer i svar på frågor som jag har ställt om åldersbestämning första gången var när de nu inte följs och självt erkänner att man inte följer dem. som inget har hänt har barn blivit betraktade som vuxna med allt vad det innebär ingen skola, bo med vuxna, ingen god man. När det gäller barn ska man också se till barnens bästa. Det spelar faktiskt roll om man är vuxen eller barn. Det kan inte, fru talman, vara förenligt med barns bästa att sända tillbaka barn till hemlandet om barnet saknar någon vuxen som kan ta emot det. Även om jag ifrågasätter att åldersbestämningen är frivillig, som uppger, är det, som sagt, ändå positivt att man har tagit tag i frågan. Jag upplever det också som positivt att motioner om osäkerheten i åldersbestämningen även har fått visst gehör i utskottet. Jag hoppas att läser utskottets ställningstagande där det står: Det finns enligt utskottets mening starka skäl att vara mycket försiktig vid en åldersbestämning. Jag tycker att det är bra, talande ord. Det visar också att vi haft rätt när vi har diskuterat de här frågorna eftersom man inte vid en fullständig bedömning med medicinsk utredning kan fastställa åldern, uppåt eller nedåt. I betänkandet står det också att utskottet manar till än större försiktighet eftersom man inte har tid att göra den här barnmedicinska utredningen på stipulerade . Jag är glad för att man har tagit till sig det här problemet. Första frågan om det här ställde jag ju, som sagt, . I och med den positiva skrivningen har vi valt att inte reservera oss för vår motion, utan vi stannar i stället vid ett särskilt yttrande. vill jag påminna om att skrivit på , och att man ska se till barnens bästa står i utlänningslagen. Vi får aldrig glömma bort att många av de barn som kommer hit ensamma verkligen är ensamma i världen. Det enda som de kan förlita sig på är de svenska asylmyndigheternas välvilja. Låt oss se till att inte vi också sviker dem! Jag står bakom alla reservationer men yrkar bifall till reservation 10. 42 () replik: talar om att man vill ha en absolut 24-timmarsregel. säger att man ska följa upp den här lagen och sedan ha någon form av utvärdering. Jag förutsätter att vi följer upp all lagstiftning som sker i den här kammaren väldigt noggrant. Vi kan ju ibland ha både interpellationer och frågor just utifrån frågan: Blev det som vi hade tänkt? Med anledning av att vi för mindre än tog ett beslut om god man där säger vi också att vi ska följa utvecklingen undrar jag varför man inte kan avvakta och se hur kommunerna faktiskt har tagit sitt ansvar på ett bra sätt när det gäller att skyndsamt utse en god man. Det här med att ändra lagstiftning alltför ofta skapar faktiskt mycket problem, kanske inte minst för dem som vi nu pratar om, de ensamkommande barnen. Och undrar jag: Vilket intryck har tagit av den skrivelse som vi fått från kommunerna och landstingen under beredningen av den här propositionen? 43 () replik: De ensamkommande barnen är väldigt utsatta barn, och de är i behov av att snabbt få stöd och hjälp när de kommer hit. Därför tycker jag att det är viktigt att man sätter en tidsgräns som kan vara som en press för kommunerna när de ska utse en god man. När det gäller den skrivelse som vi har fått kan jag visst se att kommunerna kan få problem med att klara den här tidsgränsen, men i slutet av den här skrivelsen finns det också en tendens till att man vill dra ut . Därför tror jag att det är viktigt att vi sätter en tidsgräns. Sedan är jag medveten om att det kan bli problem, men då tycker jag att det är viktigt att vi följer upp detta efter det att man har genomfört den här lagen. De här barnen är utsatta, och jag tror att det är viktigt att de snabbt får hjälp och stöd i samhället. Det har ju också visat sig att det finns människor som smugglar in barn och att det finns barn som sedan snabbt försvinner. Ju fortare de här barnen får ett vuxet stöd i samhället, desto bättre tror jag att det kommer att fungera. Visst kan det finnas problem med det, men då får vi följa upp det. 44 () replik: Jag utgår från att alla barn som har ett behov av god man behöver det snabbt eller skyndsamt, som det står i lagstiftningen, men varför ska vi då ha en specifik lagstiftning när det gäller god man för flyktingbarn? Vi strävar ju efter att vi ska ha en lagstiftning som omfattar alla. Sedan måste jag ändå ifrågasätta. utgår från att kommunerna har en rik ansamling av gode män som finns under alla dygnets timmar, under alla veckodagar och som kan träda in men att kommunerna inte gör det här av någon anledning. Därför måste man ha 24-timmarsregeln. Men så är inte verkligheten. Verkligheten är ju: Att vara god man är ett uppdrag som jag har på min fritid. Vi måste alla arbeta för att fler ska vilja ta på sig att vara god man därför att det är för få. På vilket sätt kan se att vi löser de här problemen genom att införa den här 24-timmarsregeln? 45 () replik: Vi löser ju inte problemen med svårigheten att få fram en god man. Jag vet också att det finns problem med det, och jag tycker också att lagen ska vara lika för alla. Men i det här fallet är det väldigt utsatta barn som behöver ha ett vuxet stöd. De har inget vuxet stöd i sin tillvaro, och de behöver ha ett vuxet stöd möjligt. Därför kan det vara värt att sätta en tidsgräns när det gäller just att skaffa fram en god man till de ensamkommande barnen. 46 (): har redan tecknat en historisk bild av hur den här frågan har processats , och det är svårt att hålla reda på för vilken gång i ordningen vi för debatt här i kammaren om de ensamkommande flyktingbarnen. Det är alltför många ord och alltför lite av konkreta åtgärder från regeringens sida. Med tanke på hur oerhört utsatta barn det handlar om och med tanke på hur många de här barnen är har ju regeringens senfärdighet varit anmärkningsvärd. Det var , alltså , som en riksdagsmajoritet krävde att regeringen skulle återkomma med förslag om hur ansvaret för de här barnen skulle fördelas. kom en rapport från och med en del mycket konkreta förslag till åtgärder och ansvarsuppdelning. Förslaget hamnade i någon mapp hos det då ansvariga statsrådet, och där låg det länge mycket . kom det ändå ett besked från statsrådet : Det här blir för dyrt. Därmed hade regeringen satt en annan prislapp på flyktingbarnens trygghet än på svenska barns trygghet. Vi kristdemokrater har gång på gång uppmärksammat de ensamkommande barnens situation i motioner, frågor och interpellationer. I betänkandedebatter har frågan som sagt också kommit tillbaka med regelbundenhet. Kritiken mot den rådande ordningen och otydligheten har inte bara kommit från ett antal partier här i utan också från barnrättsorganisationer inom och utom landet. fick till exempel mycket allvarlig kritik från kommissionär för mänskliga rättigheter, som satte fingret på bristerna i mottagandet av de asylsökande barnen. Det är knappast hedrande för och för den regering som gör ett stort nummer av en rättssäker och human asylpolitik. är vi dock framme vid att fatta en del viktiga beslut här , och det är bra. Det är bra att de mottagande kommunernas ansvar preciseras. ska naturligtvis, enligt vår uppfattning, hantera asylprövningen och inte, som det sägs, behålla ett övergripande ansvar. Vi kristdemokrater välkomnar naturligtvis de förbättringar som föreslås men hade önskat gå längre och vara tydligare. Jag ska återkomma till några punkter. Vi är glada för att vi fått majoritet i utskottet och i kammaren , hoppas jag för att en så kallad god man ska utses efter barnets ankomst till . Det är ett tillkännagivande att regeringen ska komma tillbaka med lagförslag på den här punkten. Den nya bestämmelsen ska utvärderas senast . Vi förväntar oss som sagt ett lagförslag , men med tanke på den ambitionsnivå som regeringen har uppvisat i dessa frågor kan man ju känna en viss oro för tolkningen av . Vi lär dock vara ganska många här som kommer att hålla den så kallade blåslampan brinnande. Ingen har någonsin menat att det bara handlar om tiden. Ingen har heller menat att det skulle vara enkelt och okomplicerat att leva upp till 24-timmarskravet. Det kommer att ställa stora krav på organisation och beredskap. Men större problem än detta har kunnat lösas. Här handlar det om att skicka en mycket tydlig och viktig signal om vilken vikt vi fäster vid dessa barns trygghet och välbefinnande. Man kan förstås, som i den socialdemokratiska reservationen, fokusera på problemen, men låt oss i stället försöka söka lösningarna! Med en vilja till lösningar och en vilja att skicka denna viktiga signal går det naturligtvis att lösa det här problemet. Vi har löst större problem än detta, vill jag lova! Vi kristdemokrater anser dessutom att man på ett mycket tidigt stadium bör överväga en familjehemsplacering för vissa barn. Här behöver fler familjehem uppbådas som har beredskap för att snabbt ta emot ett barn. Här krävs aktiv rekrytering men naturligtvis också utbildning för denna svåra uppgift. I ett familjehem blir barnet synligt. Ett familjehem skulle till exempel knappast dröja med att anmäla ett försvinnande, något som tyvärr har hänt under de år som ligger tillbaka. Även om de beslut vi nu kommer att fatta innebär förbättringar för barnen och tydlighet i organisationen finns det ändå några punkter där vi kristdemokrater önskat gå längre. Jag ska i korthet beröra några av de reservationer vi har, ofta tillsammans med andra partier. Det är viktigt att barns egna asylskäl prövas noga och tas på största allvar. har slagit larm om att så inte sker i tillräcklig omfattning. Vid bedömningen av asylskälen måste man till exempel ta hänsyn till om barnet har någon förälder eller annan släkting att återvända till. Om detta inte kan säkerställas kan det inte vara förenligt med ett barns bästa att sända det tillbaka till hemlandet. En annan viktig fråga är handläggningstiderna. Efter påtryckningar, bland annat från oss kristdemokrater, har regeringen satt som mål att asylbesluten för ensamkommande barn ska fattas . överskreds den tidsfristen i mer än hälften av ärendena. En så låg måluppfyllelse är naturligtvis oacceptabel. Jag är medveten om att det kan finnas fall där det uppstår problem med identitetsfrågan eller annat och där det kan vara svårt att hålla tidsgränsen. måste vi dock kräva av regeringen att man vidtar åtgärder så att i princip inget barn ska behöva vänta mer än på beslut. Det får inte vara som , att mer än hälften av barnen får vänta . Jag är glad att till exempel bevakar dessa barns situation och förser oss med värdefull kunskap. Tack för det! Enligt en rapport från har antalet barn som beviljats uppehållstillstånd sjunkit drastiskt, från till 2005. Vi anser att regeringen behöver utreda orsakerna till denna drastiska nedgång i beviljade uppehållstillstånd. Avslutningsvis står jag självfallet bakom alla de reservationer vi kristdemokrater har, själva och tillsammans med andra partier, men här yrkar jag bifall endast till reservationerna 1 och 3. 47 (): Att hamna i en situation där jag som förälder tvingas att skicka i väg mitt barn för att det ska överleva är nog något av det mest fruktansvärda beslut en förälder kan ställas inför. Vetskapen om att jag kanske inte kommer att få se mitt barn någonsin igen ska vägas mot den fara som jag och mitt barn befinner oss i. Att som barn tvingas i väg på en lång resa till det okända utan mina föräldrar som jag kanske aldrig mer får se måste te sig fullständigt obegripligt och livsfarligt. Det är i denna situation som de ensamma barnen kommer till och söker uppehållstillstånd. Det är i detta tillstånd ska ta emot dessa barn på bästa sätt. välkomnar därför reformen med att föra över ansvaret för de ensamkommande barnen till kommunerna från . Vi har en gång skilt dåvarande från uppgiften att också integrera dem som får uppehållstillstånd, och jag tycker att det är bra att vi ytterligare renodlar roll vad gäller de ensamkommande barnen där verket är både vårdare och beslutsfattare. Vi tycker också att det är bra att även i fortsättningen kommer att ha kvar det övergripande ansvaret för i vilken kommun barnen placeras och att barnet placeras. Det kommer att innebära att kommunerna inte kan skyffla barnen mellan sig i en evig diskussion om vem som har ansvaret för barnet. Den som har upplevt två kommuner skyffla flyktingfamiljer mellan sig vet vad det handlar om. Kommunerna ska enligt förslaget få ersättning för att de åtar sig ansvaret för de ensamkommande barnen. Trots detta går förhandlingarna med kommunerna trögt. Det finns kommuner som är intresserade om ersättningen täcker deras kostnader. Det finns andra kommuner som kan tänka sig att gå samman i ett gruppåtagande, det vill säga att kommuner som ligger nära varandra går samman om ett delat ansvar. Detta är förstås bra, men det finns stora problem. En av orsakerna till att kommunerna inte öppnar sina armar för dessa barn är att regeringen inte beslutat om ersättningsbeloppen detta sker först efter det att propositionen om övertagandet och ersättningsreglerna har gått igenom här i . Till detta ska läggas en lång beredningsgång i kommunerna. Meningen är att reformen ska träda i kraft låt oss hoppas att förhandlare kommer att lyckas med sitt uppdrag! vill jag rikta en uppmaning till kommuner och landsting att visa stor förståelse för dessa barns situation och därför medverka positivt till att barnen får ett tryggt boende de väntar på uppehållstillstånd. är alltså positivt till att ansvaret för de ensamkommande barnen förs över till kommunerna. Men det är ett par saker som oroar oss. Den ena är att barn som fyllt , det vill säga blivit myndiga, tvingas flytta från det kommunala ungdomsboendet och i stället flytta till anläggningsboende för vuxna eller till eget boende. Den som precis har blivit myndig har fortfarande behov av vuxenstöd både vad gäller det psykiska och det fysiska. Vi menar att det är mycket negativt för de ensamkommande barnens utveckling att de tvingas lämna de vuxna och ungdomar som kommit att bli deras familj i en mycket svår situation för att de har blivit myndiga i ett främmande land. finns det visserligen möjligheter för kommunerna att fortsatt låta barnen bo kvar i mottagandet, men de får ingen ersättning för det. Ett annat problem som vi ser är att ett barn kan hinna bli myndigt ärende slutgiltigt prövats. Detta kan få allvarliga konsekvenser. Vi har fått signaler om att barn som kommit hit när de fyllt fått vänta till dess de fyllt 18 med att få ett besked av . Det kan tyckas som en petitess om en ungdom får vänta efter det att han eller hon fyllt , men det är det faktiskt inte. Ett barn, det vill säga någon som är , får inte skickas tillbaka utan att det står någon på flygplatsen och väntar på det och tar hand om det. Om en asylsökande är och en månad kan avvisa den personen utan att han eller hon måste tas om hand eller mötas av någon på flygplatsen. Jag och menar att det barn som lämnat in sin ansökan innan han eller hon fyllt också ska betraktas som barn, även om beslut, på grund av långa handläggningstider, dröjer till efter det barnet fyllt . Ett exempel på hur detta används är den praxis som utvecklats vid och , att räkna ett barn som hunnit fylla under handläggningen av ärendet som vuxen och avslå ansökan med hänvisning till att barnet fyllt . Justitiekanslern har kritiserat för ett sådant beslut. Även tog upp frågan i sitt betänkande och säger: Kommittén vill också påtala det förhållandet att långa handläggningstider i vissa fall har lett till att minderåriga barn hunnit fylla innan deras ansökan prövas och att deras ålder sedan utgjort grund för avslag. Kommittén menar att för det fall en sådan ansökan inte kan behandlas med förtur innan sökande fyllt måste enligt kommitténs mening rimligtvis sökandens ålder vid tiden för ansökan vara avgörande för bedömningen. Trots detta fortgår denna praxis. Om vi till det lägger att av alla ärenden vad gäller ensamkommande barn behandlas inom den av stipulerade tiden, det vill säga , blir det extra bedrövligt att utskottsmajoriteten inte berör detta i betänkandet. ställer sig alltså bakom reformen, men vi menar att frågan om 18-årsgränsen är viktig liksom hur de asylsökande ungdomar som fyllt behandlas. Vi är inte tillfreds med regeringens ställningstaganden i denna fråga. Jag står bakom reservationer men yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation 11 under punkt 12. Det kan tyckas förvånande, har jag förstått, att inte står bakom reservation 10, som handlar om barns egna asylskäl. Orsaken är helt enkelt att träder den nya utlänningslagen i kraft, och där har vi varit med och förhandlat fram att barnens ställning ska stärkas i asylprocessen. 48 (): Jag inleder mitt anförande med att yrka bifall till reservation nr 2. Det här betänkandet, med förslag som gäller att mottagande av ensamkommande barn ska föras över till kommunerna i stället för till , välkomnar vi i , även om det tog innan detta förslag kom hit till för beslut. Vi har vid ett antal tillfällen motionerat om att vi vill att kommunerna ska ha ansvar för mottagandet av ensamkommande barn och inte som att de ska förläggas i förläggningar som har ansvar för. kommer ett ganska stort antal ensamma barn till vårt land. Som sade förut var det 398 barn som kom hit utan vårdnadshavare 2005. De ensamkommande barnen har en särskilt utsatt situation och kräver mycket uppmärksamhet, trygghet och omvårdnad. Därför är det särskilt viktigt att de ensamkommande barnen snabbt placeras hos vårdnadshavare i kommuner i stället för att tvingas vistas länge på flyktingförläggningar. Vi anser att kommunerna är bäst lämpade att ha ansvar för mottagandet av de ensamkommande barnen. Men det är mycket viktigt att kommunerna också får ersättning för de kostnader som detta mottagande genererar. De ensamkommande barn som inte har någon släkting att bo hos bor på . har då både en utredande och en omhändertagande roll. Detta är mycket olyckligt. Det riskerar att omöjliggöra förtroendefulla och stödjande relationer mellan personal och barn. Flera experter, bland annat , har pekat på brister i det psykosociala stöd som barn är i behov av. Självmordsförsök och försvinnanden är tyvärr alltför vanligt bland de ensamkommande barnen. Därför är vi i positiva till att regeringen nu utökar kommunernas ansvar för de ensamkommande barnen. Men vi vill inte att ska ha det övergripande ansvar som regeringen föreslår utan menar att hela ansvaret ska ligga på kommunerna. menar att regeringens förslag inte är tillräckligt tydligt och att det inte ger kommunerna det fulla ansvaret för barns boende och omvårdnad under asylutredningen. Det är fortfarande ansvar att placera barnen i någon kommun. Om inte någon kommun vill ta emot barnen hamnar de i boenden. Detta är inte tillfredsställande. Alla barn, oavsett om de söker asyl eller är svenska medborgare, ska behandlas lika. Kommunerna ska därför ha ansvaret för att ordna för barnens trygghet genom att se till att barnen får ett bra boende och omvårdnad i en trygg miljö. Detta kan helst ske i familjehem eller andra privata eller ideella alternativ. Det är viktigt att den som tar hand om barnen inte är samma myndighet som behandlar asylansökan. ska i stället, när det gäller ensamkommande barn, koncentrera sig på att utreda och sköta den juridiska processen som rör asylansökan. De kommuner som tar emot ensamkommande barn måste se till att det finns en stor kompetens bland personalen inom de sociala myndigheterna gällande ensamkommande flyktingbarns situation. Dessa barn har ofta särskilda behov, och hänsyn måste tas till de upplevelser barnen har med sig i bagaget. De måste få experthjälp att bearbeta sina tidigare upplevelser. Vi anser också att den av regeringen föreslagna definitionen av begreppet ensamkommande barn inte är tillräckligt tydlig och att den därför bör kompletteras så att barnet ska räknas som ensamkommande om det vid ankomsten till är skilt från inte bara sina föräldrar eller annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe utan även från den juridiska, sedvanliga huvudsakliga vårdnadshavaren. Jag vill också beröra några av de reservationer där jag finns med. Det gäller först hur tar hänsyn till de ensamkommande barnens egna asylskäl. Enligt Rädda Barnens rapport tas inte tillräcklig hänsyn till de ensamkommande barnens egna asylskäl. Det är mycket angeläget att man när man gör denna bedömning tar hänsyn till om barnet har någon förälder eller annan släkting att återvända till eller inte.