prot · GT0988 · 2006-03-16 00:00:00 — De använder sig av argumentationen att partnerskapslagen och ju är så lika, att det enda som skiljer dem är att äktenskapet ingås mellan man och kvinna. I övrigt är de helt lika och därför behöver man inte göra någonting. Man skiljer bara på äktenskap och partnerskap. helt plötsligt är de inte jämbördiga, och då är den intressanta frågan: Vad lägger för värderingar i jämbördigheten eftersom det handlar om myndighetsutövning? På vilket sätt menar att innebörden i uppdragen är olika för de personer som är myndighetsutövare, alltså för vigsel- och partnerskapsförrättarna, när det gäller att fullfölja det som de är satta att göra, och som de gör av fri vilja? Det finns fler frågor som dyker upp i mitt huvud. Jag kan inte låta bli att undra: Vad är det för slags samvetsskäl som avser? Menar och verkligen att samvetsskälen skulle gå ut över myndighetsutövningen, över personer som har att vara myndighetsutövare genom att förrätta partnerskap och vigslar? Finns det samvetsskäl i det uppdrag som de genomför åt det allmänna och åt samhället? Jag förstår det inte. får reda ut det eftersom hon i talarstolen pratar om dessa personers samvetsskäl och dessutom säger att vi måste visa respekt för dem som innehar de uppdragen. Jag tror att helt och hållet missat poängen med det här uppdraget, nämligen att de som tar på sig uppdraget ska visa respekt för de människor som vill ingå äktenskap eller partnerskap och ställa upp på deras önskemål såvida de inte är uppbokade med andra saker. Frågan till var alltså: På vilket sätt skiljer sig myndighetsutövningen vad gäller äktenskap och partnerskap? Sedan har även frågan om religionsfrihet kommit upp, och det begriper jag inte heller. På vilket sätt skulle det här förslaget inskränka religionsfriheten i ? Det är lätt att uttala sig på det sätt som gör, men vad finns det egentligen för innebörd i de uttalandena? Retroaktiviteten tog både och upp. Det kan jag inte se. Det innebär inte någon retroaktivitet för de partnerskaps- och vigselförrättningar som redan genomförts. På det sättet finns det ingen retroaktivitet i förslaget. Lagstiftningen börjar gälla , och ändras alltså innehållet i uppdraget. Det finns ingen retroaktivitet om att det ska gälla bakåt i tiden. Därför begriper jag inte riktigt vad som avses när både och hänvisar till att förslaget skulle gälla retroaktivt. Det enda som händer är att de förordnanden som finns blir ändrade. De blir ändrade , inte tidigare. Det finns alltså en mängd frågetecken kring den reservation som har i betänkandet. Återigen kan jag inte annat än konstatera jag har gjort det förr och jag gör det igen att så fort regeringen, lagutskottet eller något annat utskott i lyfter upp förslag i kammaren som går ut på likställighet inför lagen, att alla ska behandlas lika inför lagen vad gäller sexuell läggning, går ett parti emot det, nämligen . Vilka slutsatser ska vi dra av det? Ska vi dra slutsatsen att är positiva till reformer för likställighet eller ska vi, som jag gör, dra slutsatsen att det är tvärtom? Det finns nämligen bara ett parti i den här kammaren som avstyrker förslaget i betänkandet och regeringens och samarbetspartiernas proposition, och det är . Min slutsats är att inte på något som helst sätt anser att alla människor ska vara lika inför lagen och ha lika rättigheter. Det talas mycket om den värdighet som ska gälla för alla människor, men hos klingar den falskt. 15 () replik: kunde inte förstå mitt anförande, och jag ska därför allra först upprepa delar av det. Den första delen av anförandet handlade om att man gör detta till samma uppdrag. Att det är likvärdigt är inte samma sak som att det är samma uppdrag. Ett enda uppdrag kan vara två likvärdiga uppdrag och de är lika viktiga men det är inte fråga om samma uppdrag. Det jag gick emot var alltså att man gör det till ett och samma uppdrag innan man fått ett helhetsperspektiv, vilket var min andra invändning. Varför inte invänta ett helhetsperspektiv så att beslutsfattarna i demokratisk ordning får besluta om hur de juridiska samlevnadsformerna i det här landet ska se ut och hur man ska ingå dem, om det ska vigas eller ingås eller hur det ska göras? Då kan man ta ett helhetsgrepp om frågan. Det tredje jag tog upp handlade om övergångsbestämmelserna. Om jag åtagit mig ett förordnande , fått ett uppdrag som gäller , är det väl fråga om en typ av retroaktivitet när man går tillbaka och ändrar uppdraget innan förordnandet löper ut. Det var det jag gick emot. Hederlig sed är att när någon åtagit sig ett uppdrag får uppdraget ha oförändrat innehåll till dess att förordnandet löper ut. Det var det som det handlade om. När det gällde samvetsfrihet det var den beteckningen jag använde får jag återkomma om det. Men jag förstår inte vad som var så konstigt i det jag sade i mitt anförande att inte ens kunde förstå det. 16 () replik: har inte svarat på en enda av de frågor jag ställde. En av frågorna var: På vilket sätt skiljer sig myndighetsutövningen mellan en vigsel- och en partnerskapsförrättare? Det är det vi ska bestämma och besluta om , alltså att uppdraget ska vara ett och samma. Jag förstår inte på vilket sätt ser att själva myndighetsutövningen, alltså förrättarens uppdrag, skiljer sig, förutom att personen i det ena fallet förrättar vigseln eller partnerskapet för två personer av samma kön och i det andra fallet för två personer av olika kön. Förutom den skillnaden undrar jag: På vilket sätt skiljer sig själva myndighetsutövningen? Besvara den frågan. Det är ju det här som ni sätter er emot i . Samvets- och religionsfriheten, som tar upp och som vi också kan läsa om i reservationen, är intressant. Var skulle dra gränsen? Det är ju det som blir intressant. pratar vi om samkönade par och olikkönade par. Men tänk på en myndighetsutövning där gränsen kanske handlar om andra saker, som hudfärg eller funktionshinder. Var drar och gränsen för var man ska göra åtskillnad? Här handlar det om exakt samma uppdrag. Förrättaren har till uppdrag att bevittna att personerna säger ja till varandra, förklara dem gifta och därefter skriva på papperen och skicka tillbaka dem till . 17 () replik: Visst är formalia olika. Visst är det olika situationer. Det är olika typer av juridiska samlevnadsformer. Visst finns det olikheter. Det säger ju själv här, fru talman. Problemet är att ni inte vill inse att det kan finnas samma värdering men en mångfald av saker. Inom det här området vågar jag inte nu ta några bilder, helt naturligt, för man riskerar alltid att bli missförstådd om man tar en bild. Men vi har mängder av myndighetsutövningar i det här landet som vi inte gör till gemensamma myndighetsutövningar, helt enkelt därför att det finns olikheter i själva utövningens utförande, i formalia, i syfte och annat. Här har vi två olika samlevnadsformer. Låt då själva ingåendet i dem få vara olika till dess helheten förändras. Det är ungefär det jag säger. Låt oss ta ett helhetsgrepp och se: Vad innebär detta? Sedan är det så att jag och bejakar mångfalden i samhället utan att påstå att det är olika värderingar. Det är någonting som ni från och vissa andra partier lägger på oss. Ni får väl själva stå för vad ni lägger på oss för etiketter. Vi vet ju vad vi står för. Det handlar inte om att man nedvärderar vissa människor eller vissa relationer till förmån för andra. Man kan ha samma värdering men ändå tillåta att det finns en mångfald och olika begreppsapparater och också olika typer av funktioner och personer som vill göra det ena men inte det andra. Varför ska vi inte kunna tillåta det? 18 () replik: Ja, det blir en intressant diskussion när det helt plötsligt börjar handla om mångfald, att det är på grund av strävan efter mångfald som man vill behålla den här skillnaden. Men, fru talman, jag har lyssnat på , och det är utifrån det har sagt som jag har dragit de slutsatser som jag har gjort. Tittarna och lyssnarna och kammarens ledamöter får läsa protokollet och själva se vad har sagt, och så får de dra slutsatser efter det. Men är det ändå inte lite intressant, ? Så fort det läggs fram förslag på den här kammarens bord som innebär förändringar som likställer homosexuella och heterosexuella är det alltid och framför allt , ibland med visst stöd från , som sätter sig emot det här. Är det bara en händelse? Råkar det bara sammanfalla på det här sättet? Eller är det verkligen så att det är utifrån mångfaldsaspekten som vill inskränka det här? Jag tycker att det här är väldigt enkelt. argumentation håller helt enkelt inte. Det som föreslås och tas upp i reservationen handlar helt enkelt inte om något annat än om att man vill inskränka möjligheten för människor att bli behandlade lika. Det finns i myndighetsutövningen inga som helst skillnader. Det var det jag försökte ta upp. Att paren ser olika ut och att man säger olika saker är en sak, men det finns inga skillnader i själva den praktiska myndighetsutövningen. Det var det som jag hoppades att vi skulle få svar om, men det fick vi inte. 19 () replik: Jag ska bara ta upp ett enda ord, och det är ordet retroaktivitet. Jag tror inte att hörde att jag hade citationstecken runtomkring det här ordet, därför att det har benämnts på det sättet i den allmänna debatten. Jag har ett förordnande som vigselförrättare och partnerskapsförrättare. Det förordnandet går ut i samband med valet . Då skulle man kunna säga att det, om det är en person som har det här uppdraget och uppdraget förändras under resans gång, ligger en sorts retroaktivitet i just detta. Det är alltså ett av de skäl som gör att jag tycker att den här lagstiftningen borde förändras i samband med valet . Det är ju då man utses av sin fullmäktigeförsamling, som jag sade tidigare. Det som händer nu är att länsstyrelserna, förmodar jag, får gå ut till alla som är vigsel- och partnerskapsförrättare och fråga dem: Vill ni stå kvar när det gäller det här uppdraget? Om de säger nej får man eventuellt välja någon ny. När jag ser den här processen framför mig kan jag tänka mig att den kommer att sträcka sig över sommaren, kanske till augusti september. Då är det kvar på vår mandatperiod. Därför tycker jag att det hade varit smidigare, bättre, billigare och förståndigare att vänta med beslutet till dess. 20 () replik: Jag måste erkänna att jag missade de där citaten, men det ligger så klart väldigt mycket i den argumentation som för fram. Dilemmat för oss som har drivit den här frågan har tyvärr inte funnits med under hela resans gång, men vi är väldigt glada åt att ni finns med nu är att vi är väldigt otåliga. Och vi har varit otroligt otåliga ända sedan lagutskottets tillkännagivande . Det är väl därför också som det blir extra viktigt att kunna genomföra det här före valet, så att det inte råder någon som helst tvekan om vad som händer efter valet och framför allt om vad som händer under processen när man ska utse nya förrättare. Det som också var intressant i anförande tidigare var de här remissyttrandena. redogjorde för att väldigt många redan har genomfört det här och att många länsstyrelser redan har presenterat och genomfört det här. Därför är det också en argumentation som talar mot ängslan. Då kommer det ju ändå inte att vara ett så väldigt stort problem eftersom de allra flesta redan har gjort det. En annan kommentar är att det även finns många förrättare som har tillsvidareförordnanden. För deras del blir det ju inte heller någon förnyelse i samband med valet, och vi har ju hela den frågan. Oavsett hur man ser på det är det här en politisk inriktning. Vi som vill genomföra det här nu tillsammans med er tycker att det är viktigt att genomföra det nu och att inte vänta , för vi har väntat tillräckligt. 21 () replik: Om vi beslutar, i lagutskottet, att denna lag ska träda i kraft är det ingenting som skulle kunna förändra det. Då fordras det ju en ny process, så jag förstår inte varför kan vara ängslig över detta. Med den kännedom som jag har om länsstyrelserna förstår jag att detta ändå måste innebära att man tillfrågar alla dem som har det här förordnandet. Det är en stor apparat som man sätter i gång. Jag har i fått skriva på ett papper, men så är det inte på alla ställen. För att man inte ska missa någonting gissar jag därför att man kommer att behöva tillfråga alla, även om det faktiskt är så att de flesta har dubbla förordnanden, om vi kallar det så. 22 (): Förrättare av vigsel och partnerskap är en del av ett mycket större sjok. Det är många frågor som hör ihop i de bitarna. Det är rätt spännande att få vara med i de bitarna. Vi plockar faktiskt bort en hel del av särreglering. Det har varit ett steg på vägen för att också införliva sexuell läggning i någonting som faktiskt är normalt och tillhör normala variationer. Tittar vi på utvecklingen har det varit allt från sjukdomsstämpel till en mängd olika brott som man har associerat till, pedofili, tidelag och så vidare. Tack och lov är det enbart några få förvirrade själar som fortfarande försöker att koppla ihop sexuell läggning med den typen av brottslig handling. Det vi också har sett handlar om att vi har arbetat väldigt mycket med att bekämpa förtryckande attityder. upplevde jag det som att lagrummet låg lite efter. Men någonstans känns det som att man är på väg i kapp och börjar se innebörden och hur viktigt det är att lagstiftning och den här typen av förrättare av både vigsel och partnerskap är ett och samma. talade jag med en man som berättade att han på sitt jobb hade fått frågan: När kom du ut? Han sade: Det här med att komma ut är inte någonting man gör en gång för alla. Det är någonting som man får välja att göra . Man kan känna att vi fortfarande behöver komma ut. Ser vi utvecklingen kan vi se att det var att vara tyst och inte tala om det. Det är ungefär det som gäller i den amerikanska armén. en period är det att faktiskt våga tala om och stå för det man är. Förhoppningen är att nästa steg ska vara att man bara är. Då är den del vi fattar beslut om här en viktig del. Målet när det gäller särregleringarna är att det är ett steg på vägen. Vi talar om förrättare och äktenskapslagstiftningen, och så vidare. Det måste ändå vara målet att det ska innefatta alla olika val av samlevnadspartner. Det gäller också att se hur viktig den biten är. Förutom det har vi från också krävt en mer könsneutral äktenskapslagstiftning. Det ska bli spännande att se vad utredningen kommer fram till. Vi har också i vår motion c122 som vi lade fram krävt en översyn av all lagstiftning och myndighetsutövning just för att plocka bort särregleringen som finns på många håll och kanter. Det är viktigt att se detta, apropå reservation. Jag kan känna det som att man väljer att inte ta ställning åt något håll. Det är en lite konstig argumentation för att inte bifalla förslaget . Ser man på det som att den som inte sätter ned foten står still och inte kommer någonstans tror jag att man behöver fundera över vad man egentligen vill och inte bara stå med foten i luften. Den fråga som vi har att avgöra när vi ska votera är om vi ska göra vigselförrättare och partnerskapsförrättare till ett gemensamt uppdrag. Den fråga som ställs är: Tager du detta förslag? Ja, är mitt och svar. Vi vill att dessa tu skall varda ett. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 23 (): Jag ska börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. Det bygger på en samarbetsproposition mellan , och Socialdemokraterna. Jag ska också instämma i de mycket bra anföranden som har hållits här framför allt från samarbetspartierna av och . Men det gäller även en del andra som och , och så vidare. Frågan är: Ska den som vägrar att förrätta partnerskap ändå ha rätt att viga heterosexuella? Jag tycker att utskottet har skrivit fruktansvärt bra. Det är några formuleringar som jag gillar väldigt mycket som är sakskälen. De uppgifter som ankommer på förrättaren är myndighetsutövning. Det är själva kärnfrågan rent sakligt. Förrättaren är således i denna funktion en företrädare för det allmänna och bör därmed vara beredd att stå bakom grundprincipen att äktenskap och partnerskap är jämbördiga. Det är en underbart bra formulering. Det är kärnan i det. Det är där jag får problemet med att jag inte förstår argument. Ska en av staten utsedd tjänsteman kunna välja uppdrag i enlighet med sina egna fördomar? Det handlar om fördomar. Ingen kommun skulle väl nominera en vigselförrättare som av princip vägrar att viga kortväxta, skåningar, svarta eller en person med judisk bakgrund. Men det är vad som gäller . Det finns vigselförrättare som tillåts vägra att förrätta partnerskap. Denna uppdelning är totalt oacceptabel. Därför är det bra att vi har tagit fram det här förslaget. Det har kommit sent. Vi skulle ha gjorde det för länge sedan. Jag kan instämma i alla de argumenten. Egentligen borde man ha beslutat att denna lag skulle gälla . Men är det som det är, och det är lika bra att köra på ordentligt så att det nu blir klart och tydligt. Det ska vara ett och samma uppdrag. Det pågår nu en större utredning med ett uppdrag att ta ställning i frågan om homosexuella ska få rätt att gifta sig. Det förslaget ska komma efter valet , även om vi redan nu vet att det finns en majoritet i denna riksdag som är för ett könsneutralt äktenskap. Från vårt parti har vi länge tagit ställning för detta. Men vi inser naturligtvis att man måste utreda en sådan stor lagändring. Det får ta den lilla tid det tar. Vi kommer också att driva frågan skarpt i valrörelsen. Oavsett om man lever tillsammans med en man eller kvinna ska alla behandlas lika inför lagen. För oss är det en självklarhet. Jag är mycket bekymrad över att det finns ett parti här i som rent ut sagt är diskrimineringspartiet nr 1, och det är . Man talar om kärleksbudskapet. Men när det kommer till kärlek mellan en man och man eller en kvinna och en kvinna gäller det inte. Den här världen har för lite kärlek. Vi behöver mer kärlek. Tillåt oss alla att vara lika inför lagen och leva efter det. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och ett absolut avslag på reservationen från . 24 SKÅNBERG (kd): När det råder en så total enighet, med något litet undantag från ett litet marginellt parti, skulle jag som motionär i den här frågan vilja be just majoriteten, och en sådan överväldigande majoritet, att besinna sig lite grann i det mönster av toleransens intolerans som har kommit fram. Det är allra bäst illustrerat av det senaste anförandet. Jag tycker att det var ett väldigt gott exempel. Man talar om kärlek på ett sätt och med ögon som kanske inte direkt lyser av kärlek. Jag tror att det är viktigt att man sätter sig in i hur den andra sidan kan uppleva det. Låt mig få ta exemplet med den kristne trångsynte fundamentalisten i Hästavedahult eller den nyinvandrade som är från ett land i . De båda ryms inte. Vi kan säga att det är marginella grupper. Men just de marginella grupperna, de marginella åsikterna har också rätt till utrymme i vårt samhälle. Vi har övergett heteronormen. Det är inte längre normalt att vara gift med en kvinna om man är man eller med en man om man är kvinna. Det är ju ett kollektivt byte. Vi har gjort det tillsammans, och vi tillstår det ju. Det är inte normalt att vara heterosexuell längre. Det är en självklarhet att riksdag har rätten att fatta det beslutet. Men det finns några eftersläpande, långsamma individer som ännu inte har förlikat sig med det. Låt oss ge dem respekt och ett utrymme. Ni kan säga: Det här beslutet som vi fattar är en bagatell. Och jag säger: Jag håller med, det här är en bagatell. Vi talar egentligen om en mycket liten sak i ett större sammanhang. Men det är som pusslet jag hade hemma över julen. Det var en liten blå bit som vi letade efter som skulle forma himlen. Den låg på golvet. Jag vet inte om det var en hund eller något av barnen som hade rivit ned den. Det var en liten bit, obetydlig i sig själv, men den var en del av ett större helt. Så är det här lilla betänkandet, en liten del i ett större helt. I sig själv en bagatell, en liten ljusblå bit, vad gör det? Men om du lägger in detta i det som så förtjänstfull beskrev som en mångårig kamp blir det begripligt och det blir ett mönster. Och mönstret är alltså en toleransens intolerans. Låt mig läsa ur FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, artikel 18. har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Denna rätt innebär frihet att byta religion eller tro och att ensam eller i gemenskap med andra offentligt eller enskilt utöva sin religion eller tro genom undervisning, andaktsutövning, gudstjänst och iakttagande av religiösa sedvänjor. Liknande formuleringar finns i , som är svensk lag, och i vår egen grundlag i regeringsformens 2 kap. Det finns alltså i dessa dokument, som är vägledande, rentav lagstiftande för oss, en öppenhet för pluralism. Men, ser ni, problemet med tolerans och pluralism är att inte alla tycker likadant. Vi hade en gång, från och framåt, ett enhetssamhälle där alla skulle vara under kyrkans norm och där kungen ytterst var den ansvarige. Vi har bytt det. Vi har en politiskhetens korrekthet. Men det är likväl ett enhetssamhälle, en enhetskultur. Den som sticker ut lite grann , som jag nämnde, eller den försoffade i Hästavedahult finns det inget utrymme för. Jag tyckte det var så träffande och bra, måste jag säga, när alldeles tydligt sade att man inte behöver vara vigsel- och partnerskapsförrättare. Det är ingen diskriminering. Det är bara att avstå. Det går ju att lösa all diskriminering med det. Du vill bli lärare. Men, lille vän, du drömmer om att bli lärare, då måste du i all sin dar uppfylla , och vi har bytt norm . Kan du inte ställa upp på den norm vi har får du inte bli lärare. Jaså, du tänker vara tyst om det. Det räcker inte, du måste stå upp för det. Vill du bli läkare? Vill du bli jurist eller journalist kanske? Ja, bara om du stämmer med den norm som vi har bestämt. Men om du på allra minsta sätt i din åsikt är lite grann avvikande har du ingen plats. Det är det budskap som denna lilla ljusblå pusselbit skickar ut. Det är som måste vara absolut enastående. Det ni i majoriteten i utskottet gör denna dag är att ni begär att alla de som är partnerskapsförrättare eller vigselförrättare ska stå upp och säga: Jag håller inte med om detta. Jag har en gammal, förlegad norm, och jag måste nu avgå. Ni kräver dem på besked om detta. Jag tycker att det är toleransens intolerans. Det minsta ni kunde göra vore att följa och ge de här människorna som hör , jag menar, omoderna, en chans att dra sig ur med svansen mellan benen. Eller också kan ni följa och ge dem en liten möjlighet att få vara med. Men i toleransens namn är ni intoleranta. Om ni fortsätter att sätta in det här i ett sammanhang och målar det här pusslet ser ni att det handlar om samvetsklausul, det handlar om yttrandefrihet, det handlar om konfessionella friskolor. Det är ett mönster där taket blir lägre och lägre i . Den lilla, lilla pusselbiten är i sig inte särskilt viktig, men det är mönstret. Jag ber er, besinna er! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då frågestunden skulle börja. Då var det dags för frågestunden. Statsråden är hjärtligt välkomna. 26 (): visar i en opinionsundersökning från att slutenheten och hemlighetsmakeriet kring den socialdemokratiska regeringens utnämningar av höga tjänstemän sänker allmänhetens förtroende för statliga myndigheter. Sju av tio svenskar vill att tillsättningarna av generaldirektörer, ambassadörer och andra chefstjänstemän ska ske i öppen konkurrens. av svenska folket tror att förtroendet för våra myndigheter skulle öka med mer öppna och professionella tillsättningar. Kritiken blir allt bredare. Kanske är det så att Socialdemokraterna står allt ensammare fast vid ett slutet system som dessvärre öppnar upp för missbruk av utnämningsmakten.