prot · GT09117 · 2006-05-05 00:00:00 — Enligt nationella och internationella utvärderingar har elevernas kunskaper i matematik, läsförståelse och svenska försämrats . Enligt nationella utvärderingar kan av landets manliga 15-åringar läsa på den nivå som är önskvärd för att klara sig i vuxenlivet. Alltfler finns på det individuella programmet, ett faktum som med all önskvärd tydlighet visar att den svenska skolan inte ger alla elever den kunskap som de behöver. Vägen ur den situationen tror jag inte är mer likriktning och detaljstyrning, tvärtom tror jag att den centralstyrda skolpolitiken har nått vägs ände. Nej, det behöver i stället tas steg för ökat lokalt inflytande, mångfald och frihet. Jag tror inte heller att vi så att säga lyfter skolan eller förbättrar resultaten genom mer reglering, hårdare tag mot elever eller en lärarkår som agerar Säpoagenter i stället för att fokusera på kunskapsuppdraget. Det krävs nya idéer för att bryta den negativa utvecklingen i skolan, idéer som ger alla skolor ökad frihet. Det krävs en väsentligt ökad individualisering, där varje elev blir sedd, där varje elev får utvecklas och lära utifrån sina egna förutsättningar och behov. För att kunna se och lyfta varje individ krävs en större pedagogisk mångfald och en större lokal frihet att utforma arbetet på just det sätt som passar den skolan och just de eleverna. Då tror jag att skolan är fri att fokusera på kunskaper och hitta kreativa sätt att utveckla undervisning. Både försöket att arbeta utan timplan och friskolornas bättre resultat visar att ökad lokal frihet leder till ett bättre kunskapsfokus. Vi vill från se en skola som utvecklar barns kreativitet och förmåga att tänka självständigt och kritiskt. Det amerikanska flygvapnet gagnar sig av ett kreativitetstest för att ta ut de allra bästa piloterna. Detta kreativitetstest går till så att följande fråga ställs: Vad kan man använda en tegelsten till? Man ska nämna fem olika användningsområden. Svaren är vitt skilda beroende på om det är vuxna eller barn som har svarat. Detta test har nämligen prövats på barn. 99 av 100 vuxna misslyckas, medan 99 av 100 barn lyckas. Vet ni vad de vuxna svarar? Jo, de vuxna svarar att en tegelsten kan användas som vapen, bokstöd, grill eller byggnadsmaterial. Barnen i sin tur svarar att den kan användas som nagelfil, flugsmälla, drinkunderlägg eller hårfärgningsråvara. Alltså: Vi vuxna ger förutsägbara svar om användningsområden som är väl kända och som vi känt till . Barnen tänker mer fritt och mindre förutsägbart. Men någonting händer på vägen till vuxenlivet. Någonting händer som man spenderar i skolan. Vi vill se en skola som uppmuntrar detta fritänkande och som hindrar att man hjärntvättas av vad som alltid är rätt och riktigt. Då tror jag att vi skapar en skola med individer som är rustade för en framtid där det krävs mycket kreativitet. För att skolan ska fungera bättre måste vi sätta större tilltro till lokala kompetenser, det vill säga rektorer, lärare, elever och föräldrar. Om varje enskild skola själv får bestämma hur man vill arbeta tas den lokala kompetensen bäst till vara. Ett system där inget utrymme lämnas för alternativa pedagogiker och med centralt fastställda timplaner tar dålig hänsyn till det faktum att barn är individer med olika behov, olika och olika förutsättningar. Därför anser vi att alla skolor, fristående såväl som kommunala, bör få arbeta efter alternativa läroplaner och kursplaner, om bedömer att de i allt väsentligt motsvarar de nationella styrdokumenten. Denna möjlighet har enbart de fristående skolorna. På det sättet skulle även kommunala skolor ha en chans att profilera sig och utveckla alternativa pedagogiker och arbetssätt i högre grad än . Det är dags att avskaffa den nationella timplanen. Det är mycket tråkigt, tycker jag, att vi är ensamma om detta krav i kammaren. Skolorna måste få större utrymme att lägga upp undervisningen så att den passar elevernas verkliga förmåga. Elevkåren består av olika individer som har olika svårigheter. har en omfattande försöksverksamhet med slopad timplan genomförts på 900 skolor i 79 olika kommuner. Eleverna i dessa skolor har förbättrat sina studieresultat mer än vad landets elever i genomsnitt har gjort. Särskilt markant har förbättringen varit för dem som har haft det svårast i skolan pojkar och elever med utländsk bakgrund. Vi anser att skolan ska anpassas efter eleverna och inte tvärtom. Alla kan inte stöpas i en form. Ett sådant här lyckat försöksprojekt måste leda till att timplanen avskaffas i hela . Vi vill också öka möjligheterna att inrätta profilklasser för att på ett bättre sätt ta till vara elevers intresse och motivation. En elev som är engagerad och motiverad gör bättre ifrån sig i alla ämnen. Givetvis måste det då också vara möjligt att använda sig av tester i urvalet till profilklasser. Vi har en fempartireservation om att stärka tillsyn genom möjlighet att utdöma vite. finns inga reella sanktioner att ta till för oavsett hur stora brister som finns i verksamheten i kommunala skolor. För fristående skolor finns den yttersta sanktionen att återkalla ett tillstånd. Jag tycker att det är rimligt att sanktionerna blir mer lika mellan olika huvudmän och att gränserna för när sanktioner tas till måste vara desamma. Det är också rimligt att det finns någon sanktion på vägen till att dra tillbaka ett tillstånd, vilket är en ganska radikal åtgärd. Vi måste kunna kräva att alla huvudmän lever upp till de krav som ställs och fullgör sina åtaganden. Därför är det viktigt att ges möjlighet att utdöma vite till skolor som har brister i verksamheten då dessa brister inte åtgärdas trots påpekanden. Elevernas rättssäkerhet behöver stärkas genom att de ges reell möjlighet att få sina betyg omprövade. Betygsättning är myndighetsutövning, och det måste finnas en möjlighet att få betygen omprövade om man upplever sig felbehandlad. Men vi anser också att elever och föräldrar bör få möjlighet att överklaga åtgärdsprogram. När en elev riskerar att inte nå målen och få godkänt i ett ämne är skolan skyldig att upprätta ett åtgärdsprogram för att få eleven fram till godkänt. Det finns dock signaler om att inte alla får denna rättighet tillgodosedd eller att åtgärdsprogrammen har en alldeles för undermålig kvalitet. De som har rätt till åtgärdsprogram är kanske de svagaste och mest utsatta eleverna. Deras chanser att nå kunskapsmålen måste stärkas genom möjligheten att överklaga beslut och uteblivet beslut om åtgärdsplan. En annan fempartireservation i betänkandet rör införandet av flexibel skolstart. Barn mognar i olika takt. Skolan måste anpassa sig efter att barn är olika. Barn bör därför kunna börja i skolan både höstterminen och vårterminen det år de fyller sex eller . Att det inte har kunnat nås total enighet i utskottet om det här förslaget är faktiskt för mig rätt obegripligt. Det känns så självklart att anpassa skolan på det här sättet, efter barn, och så enkelt och smidigt. Varför man från Socialdemokraternas sida motsätter sig detta är för mig en gåta och något som jag hoppas att i sitt kommande anförande kan reda ut. Men först tänker han tydligen hinna ut en liten sväng. Vi har en mängd reservationer i betänkandet. Men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 61, 66 och 110. 70 () replik: Jag får rädda så att han hinner tillbaka till kammaren. Nej, jag begärde egentligen replik för att få ett tydliggörande från vad gäller er positiva inställning till profilklasser. , du sade att det naturligtvis ska få finnas prov och tester för att välja ut de elever som ska in i dessa profilklasser. Jag tänkte ge dig chansen att utveckla det lite mer, alltså vilka profilklasser ni pratar om och vilken typ av prov och tester ni pratar om. 71 () replik: Det gör jag med nöje. Vi har tyckt att det är rimligt att kunna använda sig av tester för att bättre kunna anpassa undervisningen efter de elever som ska gå där. Vi tycker inte att det finns skäl att ha en särskild skiljelinje mellan olika ämnen, utan vi anser att det bör kunna vara tester i såväl estetiska, konstnärliga, ämnen där det av tradition finns flera tester jag tänker då på musik och teater som i ett sådant ämne som matematik till exempel. Vi ser inte att det finns avgörande skillnad mellan färdigheter i musik eller matematik. Däremot har vi så att säga satt ett litet varningens tecken vi skulle vilja vara restriktiva med tester. Det handlar då inte om en skillnad mellan tester utan mellan ålder på barnen. Vilka är de allra tidigaste åldrarna? När man påbörjar skolår 1, 2 och 3 tycker vi att man ska vara mer restriktiv med tester. Men i praktiken finns det inte så många profilklasser med tester i de åldrarna, utan det brukar gälla från skolår 4. 72 () replik: inställning till tester i det här fallet måste jag säga skrämmer mig som vänsterpartist en aning. nämnde du själv fjärde årskursen. Det ska vara fullt möjligt att testa utifrån idrottsliga egenskaper för att komma in i någon form av profilklass. Men vi vet ju hur olika barn är, hur olika barn utvecklas. Därför är det för mig bekymmersamt att tänka mig en offentlig skolgång med skolplikt där vi ska ha vissa profilklasser där man, i mina ögon, till viss del testas in på väldigt osäkra grunder. 73 () replik: Jag tror inte att man behöver vara så orolig. Det är ju också så att här ges en möjlighet att ha tester, men det är inget tvång. Det finns profilklasser på olika nivåer, även på gymnasiet, där man väljer att inte ha tester, utan de inriktas på en annan grupp. För att ha bästa möjliga undervisning som utgår från de enskilda eleverna och där man på bästa sätt kan hjälpa dessa att utvecklas är det inte jättekonstigt att ha tester. Jag tror fortfarande att det kommer att förekomma i liten omfattning, men möjligheten kan finnas. 74 (): Jag blev räddad av replikskiftet. Det var skönt. Innan jag sprang ut ur kammaren och kom tillbaka hit hörde jag underbart kreativa inlägg om barn som använder tegelstenar. Jag tror att vi vuxna också lite grann skulle behöva tänka så. När jag åker runt och besöker många skolor träffar jag barn som är underbart kreativa. Jag ser många olika skolor och träffar duktiga lärare som bedriver ett fruktansvärt bra arbete. Jag är stolt över både de skolledare och de lärare som finns i svenska skolor, men jag är också stolt över de elever som gör underbara prestationer i våra skolor. Det grundskolebetänkande som vi debatterar här omfattar 360 olika motionsyrkanden som inkommit under allmänna motionstiden. Eftersom denna debatt med stor sannolikhet är den sista riksdagsdebatten om under den här mandatperioden vill jag passa på att sammanfatta några av de viktigaste besluten som vi har fattat under de här fyra åren och som har varit viktiga för skolan. Jag vill peka ut en av de största utmaningarna som jag tycker att svensk skola står inför. Men för att inte glömma bort det vill jag först yrka bifall till utbildningsutskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga yrkanden i övrigt. Under de här fyra åren har ganska mycket hänt på skolans område. Det viktigaste och den största satsningen som skolan varit med om under de här fyra åren är att vi har anställt 15 000 fler lärare och andra specialister i skolan. Det har betytt väldigt mycket. Det har betytt att lärartätheten ökat och att de lärare som har tid att jobba med de elever som har största behovet av stöd och hjälp har kunnat hjälpa just de barnen mest. Det var ett av de viktigaste vallöftena från Socialdemokraterna i förra valrörelsen, och det har genomförts genom att vi har öronmärkt resurser till kommunerna för att just anställa lärare. Detta har inte varit helt okontroversiellt i . En annan satsning som kommer att betyda mycket för skolans utveckling och som var inne på är den satsning på förskolan som har gjorts och som fortfarande så att säga faller ut. Den innebär att vi ska anställa 6 000 fler förskollärare och barnskötare i förskolan. Vi ser att förskolan alltmer blir det första steget i det livslånga lärandet. Klarar vi att kunskapsresan börjar ordentligt redan i förskolan genom att lärandet och leken bildar en helhet kan det bli mycket bättre, och vi kan komma mycket längre också i skolan. Vi har stärkt kvalitetsarbetet. Vi har inrättat individuella utvecklingsplaner. Vi har också satsat på de ungdomar som hade det svårt i och som inte kom in i gymnasieskolan, på dem som går på det individuella programmet. Vi har satsat på en kvalitetshöjning av det individuella programmet. Det har tidigare diskuterats här om det är rätt satsning eller inte. Ja, man kan alltid tycka att insatserna borde ha skett tidigare. Men de elever som gick i skolan och som lämnade skolan utan fullständiga betyg måste få hjälp att komma tillbaka, få en ärlig chans att göra det. Vi inför en laglig rätt till heltidsstudier. Vi förstärker kvaliteten i de yrkesförberedande programmen och ökar kontakterna med arbetslivet, bland annat genom en ny lärlingsutbildning för alla yrkesförberedande program. Trots alla de här satsningarna det finns många fler som jag kommer till kan man se att det finns problem i den svenska skolan. Många elever går till skolan med en liten klump i magen, som förut talade om. Man är oroad för hur stämningen är. Det kan gälla att man blir mobbad eller mår dåligt i skolan. Det finns elever som inte får det stöd och den hjälp som de behöver i skolan och som känner sig frustrerade över att inte få den hjälp de borde ha rätt till. Jag ser en växande skillnad, en skolsegregation, något som också lite grann har diskuterats här . Jag vet inte om ni såg tv-programmet i går egentligen borde jag ha förberett mitt inledningsanförande. I alla fall började jag titta på uppföljning av inslaget om på andra sidan älven. Jag vet inte hur jag har sett ursprungsprogrammet det är . Det är en av de tv-dokumentärer från som berört mig mest i mitt politiska liv. För varje gång jag ser film från och blir jag både upprörd och lite förbannad. Jag blir upprörd när jag ser att ungdomarna i inte ens på allvar vågar drömma om framtiden. Men i vill ungdomarna bli direktörer och segla på semestern. Redan innan ungdomarna gått ut skolan drömmer de om olika saker. Men vad hände med de två klasserna i respektive ? Ja, en av eleverna i pluggade faktiskt senare vidare på . Han är taxichaufför . Men Örgryteklassen ville inte ställa upp på tv-intervjuer. De tyckte att det bara bekräftar bilden av att de haft det så lätt i livet. Men efteråt kunde man se vad de jobbade med. De hade välavlönade och framgångsrika jobb. Det här borde skoldebatten handla mycket mer om. Den borde handla om att alla barn och ungdomar i har rätt att drömma stora, underbara drömmar om framtiden. Men chanserna och möjligheterna att förverkliga sina drömmar måste också jämnas ut. Här vill Socialdemokraterna att skolan ska spela en större roll . Vi vill ändra skollagen så att det faktiskt skrivs in i skollagen att skolan har ett mål att uppväga skillnader i förutsättningar och att det blir tydligt. Jag tror också att vi måste se att det generella behovet i skolan kanske inte är ett generellt resursbehov efter de stora satsningar vi nu har gjort på skolan. Det handlar kanske mer om ett fördelningspolitiskt behov och att se att det finns lärare som inte har möjlighet att sätta in de åtgärder de skulle vilja göra för att hjälpa alla elever, och att alla elever därför inte får samma chans. Det finns skillnader mellan olika skolor. Jag läste högeralliansens program till utbildningspolitik och tyckte att det här med en växande skolsegregation inte behandlades särskilt väl. Först funderade jag på om det var så att man hade glömt bort det eller att man inte riktigt ville se det. Jämlikhetspolitik är ju vanligtvis inte prio 1, i alla fall inte för . Men sedan hittade jag ett resonemang i er skrivning som förklarade varför ni inte vill göra några omfördelande insatser mellan skolor. Ni skriver så här: av alla variationer i kunskapsresultat förklaras av skillnader mellan elever inom skolor, medan förklaras av skillnader mellan skolor. Den slutsats vi drar av detta är att skolpolitiken i första hand ska fokuseras på insatser som påverkar resursfördelning och arbete för att kompensera elevers skilda förutsättningar inom skolor. Det är logiken bakom det programmet. Jag blir väldigt konfunderad över det. Jag köper inte alls den beskrivningen. Jag tror att det är en felsyn. Jag tror att man har tolkat statistiken, och internationella studier totalt fel. Det räcker att titta på verkligheten i mitt hemlän, . I Salsaundersökning tittar man på vilka förutsättningar eleverna har i skolan och jämför dem med resultaten. Där kan man se att de två skolkommuner i som presterar bättre än de borde göra är och . Det är ganska roligt för det är den fattigaste kommunen och den rikaste kommunen. Det är de två kommuner som presterar bäst utifrån sina förutsättningar. Men sedan kan man titta på vilka genomsnittliga meritvärden det blir. Jo, i blir det 244 och i 195. Det kan ju inte vara så att lärarna i har så stora problem att prioritera resurserna och att rektor och lärare inte vet vad man ska göra med eleverna i . Jag ska också säga att i allmänna termer betraktas som en ganska progressiv skolkommun. Det är inte inom skolorna i problemet ligger, utan problemet ligger i att lärare och rektorer har helt andra förutsättningar att jobba med eleverna än vad man har i . Ser man inte detta, och förstår man inte det, förstår jag varför man inte lägger något förslag om detta. Jag menar att det här är den stora utmaningen för svensk skolpolitik under nästa mandatperiod. Vi har gjort en del den här mandatperioden. Vi har infört ett stöd på till de skolor som ligger i utsatta bostadsområden. I vårbudgeten gör vi en ny satsning för att anställa 1 000 resurspersoner i de 100 skolor som har störst utmaningar. Det handlar framför allt om skolor som har hög andel elever med utländsk bakgrund eller väldigt låg måluppfyllelse. Det handlar om att vi har satsat på försöksverksamhet med ämnesundervisning på modersmålet, precis som var inne på som en viktig insats. Vi har sagt att vi behöver en nationell strategi för att ta hand om elever som anländer till sent i grund- och gymnasieskolan. Jag menar att detta bara är början. Det här är några insatser för att rätta till det här. Vi kommer att behöva göra mycket mer om vi menar allvar med att vi ska ha en likvärdig skola. Jag hoppas att skoldebatten inför och efter valet kommer att handla om detta. Men det finns ju skiljelinjer i svensk skolpolitik också. Vid sidan om den här frågan om fördelningspolitik i skolan och att alla ska ges samma förutsättningar finns det en tro just nu i högeralliansen som innebär att man på något sätt ska sortera eleverna. Nioåringar som inte håller måttet ska få lite kvarsittning i lågstadiet och sorteras bort från sina klasskamrater. Sedan ska man ha betygsliknande omdömen, gärna från första klass. Man ska öppna för skolmognadsprov. Man ska sänka kunskapskraven i de yrkesförberedande gymnasieprogrammen och dra ned ganska kraftigt på vuxenutbildningen. IV-programmet ska tas bort . Allt det här skapar en sortering som innebär att nioåriga skolelever redan börjar välja väg vart de ska i livet. Jag tror att det är alldeles på tok för . Precis som säger utvecklas barn och ungdomar väldigt olika, och man har olika förutsättningar också när man är liten. Vi socialdemokrater tror på en skola där barn med olika erfarenheter och bakgrund möts och utbyter tankar med varandra. Vi är övertygade om att denna modell är bäst både för de elever som har det svårt och för de elever som klarar sig bra. Vi socialdemokrater vill utveckla en kunskapsskola för alla där trygghet, lärande och studiero står i främsta rummet och där alla elever har möjligheter och förutsättningar att lyckas. Vi kommer aldrig att acceptera en skolpolitik där utmaningar och svårigheter möts med sänkta kunskapskrav, nedsatta ambitioner och ökade klyftor mellan olika elever. 75 () replik: Att fortsätta att göra som man alltid har gjort brukar alltid medföra att det blir som det alltid har varit. Socialdemokraterna har misslyckats med sin skolpolitik under sin maktsejour . Kunskapssegregeringen har ökat markant. Jag skulle vilja fråga om han kan förklara hur mer av samma vara kommer att ge bättre resultat i svensk skola. 76 () replik: Jag tror inget parti kan säga att man har alla lösningar på skolans alla problem. Jag tror inte heller att man kan säga att ett parti bär ansvar för allting som sker i samhället. Det vi har lyckats med i den svenska skolan är att vi har fokuserat resurser på skolan. Vi har ökat lärartätheten. Det finns fler lärare som jobbar med de elever som har störst behov. Det är förutsättningarna för att skolan ska fungera. Jag tog flera exempel på hur man har utvecklat kvalitetskraven i skolan, till exempel uppföljningen och de individuella utvecklingsplanerna. Det tror jag är viktiga steg mot en skola som ska möta framtiden. Men jag sade också att det finns problem i skolan som inte bara präglas av vad lärarna och rektorn gör i den enskilda skolan. Skolor i utsatta bostadsområden drabbas också av detta. Därför blir skolans problem inte bara en fråga om vad rektorn och lärarna har gjort utan också en fråga om hur samhällsutvecklingen sker. Dras skillnaderna i samhället isär, får vi också problem i skolan. Det är det vi ser. Jag vill med bestämdhet hävda att alliansens program inte har några svar på den här ödesfrågan för skolans framtid. Men er ekonomiska politik i övrigt, med sänkta a-kasseregler och annat, skulle absolut inte öka tryggheten och stabiliteten i de skolor som har störst problem att lyckas . För oss hänger skolpolitiken ihop med samhället i övrigt. Vi bestämmer inte över allt. Vi har gjort mycket så här långt, men vi kan göra mycket mer. Och det tror jag att vi kan göra tillsammans. 77 () replik: Skolans resultat är inte bara en fråga om vad rektorn har gjort, säger . Det är helt riktigt. Det beror också på vad de som har det riktiga ansvaret, nämligen du, , och ditt parti, Socialdemokraterna, som sitter i regeringen, har gjort. som ni har suttit vid makten har vi fått en sorteringsskola i . Vi har fått en kunskapssegregering som har blivit mer tydlig än den har varit tidigare. Det kanske är så att tycker att Socialdemokraterna har haft dåligt med tid, men faktum är ju att är unikt bland de demokratiska länderna. Vi är i stort sett en enpartistat där Socialdemokraterna har haft makten att förändra, men de har inte gjort det. Inför varje val säger man att man ska lägga grunden för samma politik igen. Det är mer slagord, men sedan blir resultaten inte bättre. Jag har svårt att förstå hur kan stå här och mena att ytterligare politik av samma sort ska ge någonting annat än det som vi redan har sett . Trots de insatser som pratar om här har ju resultatet inte blivit bättre i svensk skola. Vi har fått fler utan tillräckliga kunskaper och fler som inte klarar gymnasieskolan. Den har i stället nästan blivit ett uppsamlingsheat för misslyckandet i . Vi har fått fler unga i utanförskap och fler ungdomar i arbetslöshet. Då säger : Vi satsar på efterhandslösningar! Se till mer på individuella programmet! Lappa och laga! För och handlar en likvärdig skola om lika rättigheter att lyckas i livet. Vi vill satsa stort från start. Det är en tydlig skillnad mot vad regeringen och Socialdemokraterna säger: Satsa i efterhand vi har inget ansvar i alla fall! 78 () replik: Alliansen är ju inte ens överens om finansieringen av skolan. Jag läser här att ni inte är överens på den lilla punkten om hur skolan ska finansieras. Det var ju en liten punkt, höll jag på att säga. Då kan man ju fundera på vad som är möjligt att genomföra i övrigt, om man inte ens är överens på den punkten. Det blir lite väl hårda slagord från . Om de borgerliga förslagen hade gått igenom i så hade vi inte fått de öronmärkta medlen till 15 000 fler lärare i skolan. Jag tror att det hade betytt väldigt mycket negativt för svensk skolutveckling.