prot · GU0941 · 2006-12-15 00:00:00 — Den förra majoriteten lyckades faktiskt inte med vårdgarantin, utan människor behövde stå oerhört länge i olika vårdköer. Vi inom de borgerliga partierna pressade fram en vårdgaranti som Socialdemokraterna till slut anammade, men man kunde ändå inte lösa problemen med tillgängligheten. Vi i de borgerliga partierna anser att det är fullständigt oacceptabelt att man ska behöva vänta på den vård som man behöver för sin kropp. Jag gör ofta jämförelser för att få det ännu tydligare. Jag skulle aldrig acceptera att min skulle få vänta på en verkstad för att bli lagad. Då skulle jag gå till en annan firma. Men man anser att det är acceptabelt att vi ska behöva vänta när våra kroppar går sönder. Att vi över huvud taget kom på detta med vårdgarantin var ju för att det inte fungerade i den vård vi har . Det är min och de borgerliga partiernas ambition för framtiden att vi inte ska behöva ha en vårdgaranti, för det ska fungera i alla fall. Regeringen satsar också på kvinnor som utsätts för våld i nära relationer. Det är hemskt när det ibland står mäns våld mot kvinnor. Vi kanske ska skriva vissa mäns våld mot kvinnor. Det gäller ju inte alla män. Vi vill satsa 20 nya miljoner på landets kvinnojourer. Vi satsar också ett antal miljoner för att behandla de män som slår kvinnor. Hemlösheten är ett jätteproblem, och den har fördubblats . räknar man med att ungefär 18 000 personer är hemlösa i . Det är inte värdigt ett välfärdssamhälle. Regeringen satsar därför och lika mycket för att minska hemlösheten. Det här är bara några av de många förslag som regeringen satsar på i årets budgetproposition. Vad är det då som skiljer de borgerliga partierna från den förra regeringen? Det är hela tankesättet som skiljer. Det är inte bara en sak som skiljer. Det första som skiljer oss åt är att man ibland tycks tro att patientens behov är oändliga, men vi menar att patientens behov är unika och speciella just för den personen. Det handlar om en individuell bedömning, inte en kollektiv. Den andra punkten där vi skiljer oss åt gäller att vi vill att patienten ska vara aktör. Patienten ska vara med och vara aktiv i processen i vården. Det handlar om att personal eller politiker inte ska bestämma över människor utan tillsammans med patienten. Den tredje punkten där det finns en skillnad mellan oss är att vi anser att personalen måste få utvecklas och besluta över det som man har kompetens för. Personalen är nycklarna i vården. Det hjälper faktiskt inte hur mycket pengar vi än satsar inom området om vi inte har människor som kan utföra vården. Det hjälper inte om vi inte har duktiga och dugliga läkare som kan operera och behandla, om vi inte har sjuksköterskor som kan ordna med omvårdnaden, om vi inte har undersköterskor och så vidare. Det fjärde som skiljer oss åt är att vi anser att kvalitet, uppföljning och utvärdering måste vara ett krav inom den svenska sjukvården, så också inom psykiatrin. Här är det oroväckande att det inom vissa områden totalt saknas uppföljningar, utvärderingar och evidensbasering. Den femte punkten handlar om mångfald i stället för enfald. Jag tycker att det blir en så märklig diskussion varenda gång och andra socialdemokrater går upp i talarstolen. De står här och raljerar om att det är så farligt att regeringen kommer att lägga fram ett nytt förslag och riva upp stopplagen. Jag har flera argument för detta. Det första är att vi inte har haft den här lagen särskilt . var det ju helt fritt, och det blev ingen panik då. Det andra är att jag undrar vad man har för syn på landstingspolitiker. Tycker Socialdemokraterna att de själva är så mycket klokare än landstingspolitikerna i , och ? De är självfallet lika mycket folkvalda som vi är här i kammaren. De ska följaktligen också fatta beslut efter det ansvaret. Om de inte sköter sig får man väl byta ut dem. Staten har skrivit hälso- och sjukvårdslagen. Det är det målet alla landsting har, och det ska man leva upp till. Jag tror att om inte vi tillåter mångfald utan tror att vi ska fortsätta med enfalden har vi bitit oss i svansen ordentligt. vill samtliga fackföreningar som organiserar personal inom sjukvården ha en mångfald av vårdgivare. Det känns oerhört viktigt att vi inte låser fast oss mer i en organisation utan att vi ser patienternas behov och personalens möjlighet att välja. Det är inte 1975 . Det är 2006. Den sjätte punkten som känns väldigt viktig handlar om att vi ska satsa på dem som har det svårast. tog upp vård i livets slutskede. Vi var många som hoppades att vi skulle ha hunnit längre i totalt än vad vi har gjort. Men visar vilka stora skillnader det är. Jag tror också att vi måste se till att vi har kompetens. Vi behöver utbilda flera människor inom vård i livets slutskede. Det behöver finnas en läkare som har jour dygnet runt för att det ska fungera. Så långt jag vet har vi fortfarande bara en professur i hela landet. ser jag att min talartid är ute. Då ska jag avsluta med att önska oss alla, den nya regeringen, socialminister och lycka till i det här förändringsarbetet för patienternas skull. 24 Socialminister (): Jag är mycket glad över att få delta i debatten om alliansregeringens första förslag till statsbudget. Det här är en budget som präglas av förnyelse och framtidstro. Det var förstås ett intensivt arbete som krävdes, men det var inga konfliktfyllda nattliga förhandlingar med låsta positioner. Det var inget sådant som vi blev så vana vid att se under den föregående regeringens tid vid makten. Man brukar säga att hälso- och sjukvården är välfärdens kärna. Vad som avses med det bildspråket förstår nog de allra flesta. Men en kärna har inte bara den egenskapen att den normalt sett befinner sig i mittpunkten, i centrum. En kärna bär också frö för förnyelse och tillväxt. En kärna kan gro och växa till något nytt som berikar och ger ny frukt, men bara om man skapar de rätta förutsättningarna och tillför näring, vatten och energi i rätt mängd. Det finns de som inte vill att kärnan ska utvecklas. De är så förtjusta i själva kärnan att de gör allt som står i deras makt för att bevara den intakt. Man älskar så att säga kärnan mer än dess frukt. Om vi är så rädda om välfärdens kärna att vi lägger den i ett skyddande, torrt och sterilt hölje stoppas all utveckling, och till slut dör också själva kärnan. Då tittar vi snart avundsjukt på grannens dignande fruktträdgård på andra sidan planket och undrar: Vad har vi gjort för fel? Hälso- och sjukvården behöver nya förutsättningar för utveckling och förnyelse om vi ska kunna möta framtidens utmaningar. Vi behöver lära oss att använda våra resurser på ett smartare och mer effektivt sätt. Alliansen gick till val på att förbättra tillgängligheten inom vården. Regeringen har som en av sina huvuduppgifter att skapa förutsättningar för kortare köer, minskade väntetider och hög kvalitet. Då har vi inte råd att se vården statiskt. Därför avskaffar vi stopplagen. Flera aktörer inom vårdsektorn utvecklar vården. Ökad mångfald stärker patientens ställning och medför en bättre tillänglighet. Privata vårdgivare bidrar till att minska vårdköerna, inte minst tack vare sin förmåga att organisera verksamheter effektivt. För att stimulera mångfald inom hälso- och sjukvård ytterligare avsätter regeringen till ett avknoppningsstöd. Syftet är att stödja vårdpersonal som vill ta över driften av verksamheten. Det gör det möjligt för anställda att förbereda ett övertagande av landstingsdriven verksamhet eller kommunalt driven verksamhet. Oppositionen, stopp-och-belägg-politikens ivriga tillskyndare och försvarare, hävdar att våra förändringar kommer att öppna för gräddfiler i vården och urholka kvaliteten. Ingenting, herr talman, kan vara mer fel. Det är uppenbart att varken jämlikheten eller kvaliteten i vården avgörs av driftsformen. Avgörande är vårdavtalens utformning och hur verksamheten finansieras. Det är regeringens utgångspunkt att vården ska vara solidariskt finansierad oavsett driftsform. Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och den enskilda människans integritet. Den som har de största behoven ska ha företräde inte den som har den tjockaste plånboken. Det är i en detaljerad sjukvårdsbyråkrati med långa vårdköer som efterfrågan på gräddfiler blir som störst, och vi tar nu krafttag för att komma till rätta med den bristande tillgängligheten. Det är på det sättet som vi kan garantera en jämlik vård av hög kvalitet och undvika att gräddfiler skapas och köer förlängs. Vi utvecklar också den nationella vårdgarantin. Vi tillför mer resurser så att vårdköerna kan kortas. Vi ger patienterna rätt till behandling hos annan vårdgivare om sjukvårdshuvudmännen inte kan hålla garantitiden. Vi inför också en skyldighet för vårdgivarna att informera patienten om var i landet det är kortast kö. Det är förstås särskilt viktigt för patienter som av en eller annan anledning har svårt att skaffa sig den informationen på egen hand. Vi avsätter vidare för att utveckla öppna jämförelser av hälso- och sjukvårdens prestationer och kvalitet. Genom att jämföra kan man dra lärdom av misstag och av framgångar. På så vis kan sjukvården utvecklas. En effektiv informationshantering med hjälp av IT är nödvändig om vårdens kvalitet och effektivitet ska förbättras. Regeringen avsätter därför för att intensifiera arbetet med att skapa en nationell standard för informationsöverföring. har vi alla blivit uppmärksammade på akuta behov av satsningar inom psykiatrin. Det har varit tragiska påminnelser. står vi inför en oerhörd utmaning. Det är svårt att ta in det som har försummats under många långa år, men behoven finns där. Framför oss ligger möjligheten att göra något bra, att förändra situationen för de tusen och åter tusen som i någon form behöver hjälp för att lindra och läka de sår som har ätit sig in i själen. Det är ett arbete som inte enbart låter sig göras genom tal eller artiklar. Det kräver engagemang och beslutsamhet på alla nivåer, alltifrån den engagerade personalen på mottagningar runtom i vårt land till oss politiker inte bara här i utan också på nivå och landstingsnivå. Jag är fast besluten att ta de här frågorna på största allvar och göra vad jag kan för att förändra och förbättra. Regeringen tillskjuter nu statliga medel för att förbättra insatserna för personer med psykisk sjukdom och funktionshinder. avsätts , och . Ett prioriterat område är att förstärka insatserna för våra barn och ungdomar. Regeringen har därför framhållit att vårdgarantin inom barn- och ungdomspsykiatrin behöver stärkas. Ytterligare en viktig satsning handlar om det stora behovet av att höja och bredda personalens kompetens och behovet av en ökad tillgång till psykologer och kuratorer inom primärvården. lämnades slutbetänkandet om nationell psykiatrisamordning, Ambition och ansvar, över till regeringen. Den kunskap som finns inhämtad av psykiatrisamordningen utgör en bra grund för det fortsatta arbetet. ska tillfälle ges för remissinstanserna att komma till tals i de här frågorna. Att inte ta detta lidande på största allvar är oerhört kostsamt, framför allt för enskilda människor som drabbas hårt men också för samhället som helhet. Det som inte är trasigt ska man inte ge sig på att försöka laga. Det som fungerar ska man vårda och underhålla, inte riva ned och bygga om. kom Svenskt Kvalitetsindex med en analys av hur svenskar ser på olika former av samhällsservice. Där konstateras glädjande nog att av all samhällsservice är svenska folket mest nöjt med tandvården inga spår av tandläkarskräck där, med andra ord. Läget är dock inte alldeles oproblematiskt. Priserna i tandvården har ökat kraftigt . De offentliga subventionerna har urholkats, både på grund av prisuppgångar och på grund av politiska beslut, och många människor drabbas av väldigt höga kostnader som inte är acceptabla ur socialt eller hälsopolitiskt perspektiv. Därför har den utredning som sitter fått nya direktiv för att utarbeta en ny tandvårdsreform som kan innebära förbättringar när det gäller löpande undersökningar och kontroller men också för dem som har en sämre tandhälsa. Regeringen avsätter för att finansiera den saken. Avslutningsvis, herr talman, kan man säga efter att ha tittat i utskottets betänkande att här finns väldigt mycket klokt sagt och tänkt, men man kan också se att vi har en opposition som är ganska vilsen och splittrad. Den ger inte uttryck för någon gemensam viljeinriktning. Oppositionspartierna har inte ens förmått ena sig om gemensamma reservationer, utan här är det tre partier som uppträder vart och ett för sig. Men det är klart: Det kanske hade krävts konfliktfyllda nattliga förhandlingar för att lösa alla låsta positioner, och det tog man sig inte tid till. Då, herr talman, känns det skönt att tillhöra en majoritet där vi generöst samarbetar med varandra på det här området med den enskilde vårdtagaren i centrum. 25 () replik: Att lyssna på beskrivning av sjukvårdens behov är lite grann som att höra , då han talade om den enda vägen. Det är ju inte så att valet står mellan att sjukvården inte ska utvecklas alls och att den ska utvecklas mot en marknadsstyrning av sjukvården. Valet handlar ju om hur sjukvården ska utvecklas, och där står ju två olika politiska alternativ mot varandra. Vi kan se på de behov och problem som finns inom sjukvården: psykiatrin som har stora behov och där många psykiskt sjuka inte får den vård de rimligen borde ha rätt till, multisjuka äldre som ramlar mellan stolar, demenssjuka som inte får tillräcklig vård, patientsäkerheten som brister och vården i livets slutskede. Ja, det är väl inte mer marknadslösningar som behövs för att lösa de problemen. Men det är just marknadslösningar som alliansregeringen har presenterat, lagt fram skarpa förslag om och varit tydlig med nu när man börjat sin mandatperiod. Det är lite märkligt att höra socialministern tala emot gräddfiler. Men, , om du inte vill ha gräddfiler, varför tar ni då bort den lagstiftning som förhindrar gräddfiler i entreprenörsdrivna sjukhus, och varför, , gick du ut i tidningsartiklar bara någon vecka efter ditt tillträde och sade att du ville införa möjligheten till gräddfiler också inom den offentliga sjukvården? Det är väl rimligen så att om man gör de förändringarna är det för att man vill möjliggöra gräddfiler. Jag har svårt att se att man som politiker tar bort ett förbud i lag om det inte är så att man tror att det ska leda till någon förändring. 26 Socialminister () replik: Jag är imponerad över att vågar använda uttrycket den enda vägen. Det är ju det som är Socialdemokraternas metod. Det finns en enda väg. Det är bara det offentliga som kan göra det. Man vågar inte se möjligheterna att anlita andra aktörer som kan tillföra kunnande, nya metoder och nytt blod inom en sektor som har många av de brister som påtalar. Apropå uttalandet av och referensen till talade han vid ett annat tillfälle om att ett misslyckande ska kallas för ett misslyckande. Det var när kronan hade fallit. Här är det så att just har lämnat ett fögderi där det finns väldigt stora brister. Där hade det citatet kanske kunnat vara på sin plats. Varför vill jag införa gräddfiler? Svaret är att jag inte vill införa gräddfiler. Gräddfiler har vuxit fram . Vi har dramatiska ökningar av antalet privata sjukvårdsförsäkringar i . Jag vill inte förbjuda dem. Däremot tycker jag att de är ett tecken på misslyckande, att vi inte har fått den offentliga vården att fungera så väl att människor inte av en eller annan anledning ska finna det nödvändigt att betala en gång till för den vård de har rätt till. Människor betalar alltså vården en gång via skattsedeln, och sedan betalar man den en gång till genom en försäkringslösning. Det här är naturligtvis ett område där politiken har ett särskilt ansvar, och vissa partier kanske har ett större ansvar än andra. får själv placera in sig på den skalan. 27 () replik: hade inte möjlighet att vara här i kammaren när jag höll mitt huvudanförande. Då sade jag just att vi välkomnar entreprenörer i sjukvården. Vi tror inte att landstingen är de enda som kan driva bra sjukvård. Det finns många goda exempel på att alternativ har bidragit till utveckling av verksamheten. Diskussionen om stopplagen handlar inte om hur vi ser på entreprenörer inom sjukvården. Det handlar inte heller om möjligheten för anställda inom vården att själva kunna ta över en verksamhet. Det handlar i stället om möjligheten för stora internationella börskoncerner att kunna ta över och köpa våra stora viktiga universitetssjukhus och låta dem hamna på börsen. Det är inte några entreprenörer som kan ta över Sahlgrenska, utan det är precis som själv sade i en tv-intervju: Det kanske är . Det gäller inte hur vi ser på entreprenörer utan om våra stora viktiga sjukhus som står för en sådan viktig och central kompetens inom sjukvården ska vara till salu. Ska de finnas ute på börsen? Är det så vi vill att sjukvården ska styras? Politikerna fråntas därmed möjligheten att faktiskt ta ansvar för vårdkvaliteten det som väljarna vill när de röstar på oss. Då kanske vi hamnar i en situation där det faktiskt inte ens är möjligt för människor att få den sjukvård som de rimligen har rätt att kräva. Stopplagen handlar alltså inte om entreprenörer. Stopplagen handlar om vilken typ av reglering man ska ha när man lägger ut sjukhus på entreprenad, vilket är möjligt att göra med nuvarande stopplag. Några begränsningar finns dock, och universitetssjukhusen är en sådan begränsning. 28 Socialminister () replik: Än en gång vill jag säga att det är misslyckandet inom den offentliga vården, där förstås har ett delansvar, som har lett till att gräddfiler växer fram där människor med större plånböcker än andra köper sig vård på ett snabbare sätt än vad det offentliga kan leverera. Detta är naturligtvis ett misslyckande, och därför måste vi satsa på att utveckla den offentliga vården så att flera upplever att det är onödigt med kompletterande försäkringar. säger att hon välkomnar entreprenörer, men de ska inte få driva sjukhus. Hon använder som argument. Jag fick frågan av en journalist: kunna driva ett sjukhus? Då svarade jag att i princip skulle de kunna göra det, men jag tror ju att landstingen är bättre på att avgöra detta än jag. , Socialdemokraterna och åtminstone tror ju att man i är bättre på att bestämma vad som är bäst för , eller . Jag tror att de där faktiskt vet bäst hur det ska vara. Därför tycker jag att vi ska ta bort en lag som förhindrar dem att ta det fulla ansvaret för sjukvården i sina landsting. Det måste väl ändå ha varit lite besvärande för Socialdemokraterna när man införde stopplagen att bli angripna från höger, så att säga, av LO och vårdfacket. De tyckte att detta var en onödig konstruktion och att regeringen här inte borde gå in och begränsa. Jag tilltror våra landstingspolitiker den klokskap som fordras för att driva detta. De behöver dock ha de instrument som man ska ha för att kunna klara av att meddela vård i enlighet med lagstiftningen, en vård som är gemensamt finansierad och som ges efter behov. Det ska inte avgöras av ideologiska skygglappar. 29 () replik: Oppositionen har inte ens kunnat enas om gemensamma reservationer, sade socialministern i sitt anförande. Om socialministern hade funnits i kammaren när jag höll mitt anförande hade socialministern kunnat höra att vi också står bakom både Socialdemokraternas och reservationer. Till skillnad från alliansen och regeringen är vi dock tre olika partier som också för egen politik. det kanske var i går hörde jag socialministern i radio tala om avvecklingen av apoteksmonopolet. Det främsta skäl som socialministern angav i radiointervjun var att konkurrens per automatik sänker priset på läkemedel. Jag blev förvånad över den synpunkten. I har vi nämligen inte dyra läkemedel. Visst är de dyra, men i internationell jämförelse har vi billiga läkemedel. Socialministerns andra argument var att var det enda landet i med apoteksmonopol. Det är sant. Vi har ett nationellt apotekssystem där sjukhusapotek och öppenvårdsapotek är integrerade. Detta system garanterar läkemedel till alla som behöver det. Mina frågor till socialministern är: Känner inte socialministern till att läkemedel i är förhållandevis billiga? Anser socialministern att det är bra att sjukhusapotek och öppenvårdsapotek är integrerade? 30 Socialminister () replik: Det var intressant att står bakom Socialdemokraternas och reservationer även om det inte framgår av betänkandet. Vi får kanske klara ut hur det kan komma sig. När det gäller apotek är jag inte förvånad över att och hennes parti är emot ett öppnande av detta område. är det enda land inom OECD-området, alltså i princip alla ekonomiskt utvecklade länder, som här har ett monopol. Jag tror att monopol kan behövas på en del områden, till exempel när det gäller myndighetsuppgifter förstås. Jag står också bakom det monopol vi har när det till exempel gäller Systembolaget. När det gäller läkemedel tror jag dock att detta går att hantera på ett mer effektivt sätt som gör att vi får bättre tillgänglighet och lägre priser än annars. må argumentera emot, men tittar vi ut över omvärlden ser vi att har ungefär 10 000 personer per apotek medan siffran i omvärlden ligger på kanske 3 0005 000 personer per apotek. Man har alltså en bättre tillgänglighet. Man har öppettider som är annorlunda än de som finns i . Det är inte som i lättare att få tag i cigaretter än exempelvis rökavvänjningsprodukter under kvällstid. Det finns saker att göra för att förändra och öka tillgängligheten. I , där man har avreglerat på det här området, eller omreglerat som jag föredrar att säga, har man ökat antalet apotek med i storleksordningen . Många av dem har hamnat i större orter, men man har också fått en bättre tillgänglighet i glesbygd. Det tycker jag är någonting som är viktigt och bra. På det område som vi nu resonerar om står naturligtvis bakom en politik som handlar om att bevara monopol vare sig det handlar om sjukvården eller . Däröver är jag inte särskilt förvånad. 31 () replik: Jag fick tyvärr inte svar på mina frågor. Jag ställde också ett antal frågor till socialministern i mitt anförande, men jag tänker inte upprepa dem för det är svårt när de rycks ut ur sitt sammanhang. Men jag ska passa på att ta upp en annan fråga. Regeringen avser att göra en översyn av samtliga pågående utredningar inom politikområdet och vid behov föreslå förändringar i enlighet med regeringens politik. Det står i budgetpropositionen. Vi har förstått att alliansens kritik mot den rådande utnämningspolitiken inte egentligen handlar om kompetens utan om ideologi. Jag har viss förståelse för att regeringen byter ut personer på vissa poster som är politiska. Men det verkar som om kvastarna ska sopa oavsett om det finns sakskäl eller ej. Förordnanden som har beslutats under en annan majoritet än alliansens byts ut i en omfattning som saknar motstycke. Är det bara personer med rätt politisk färg enligt alliansen som är kvalificerade för sina uppdrag? Då menar jag inte bara tillfälliga kommittéer och utredningar utan också fasta kommittéer och råd. 32 Socialminister () replik: Frågan ställdes utan någon större konkretion. Men vår uppfattning är naturligtvis att de utredningar som tillsätts ska tillsättas för att förbereda politiska reformer och för att utreda missförhållanden av olika slag. I en dramatisk majoritet av de utredningar som existerar, och de är ganska många, sker det inga förändringar. I vissa fall ser en ny majoritet skäl att förändra besättningen av utredningar som är tillkomna under en annan politisk majoritet, så att vi också har majoritet i de utredningarna. Det är inget konstigt. Varje regering vill ha det. Vi har förändrat några direktiv i en del utredningar, vilket inte heller är särskilt konstigt. Så har det varit . Vad det handlar om när det gäller utnämningar i utredningssammanhang är naturligtvis att förbereda den politik som vi vill föra och som svenska folket har gett oss i uppdrag att föra.