prot · GU0939 · 2006-12-13 00:00:00 — Då ska jag krama ordentligt! Men jag kommer inte att krama den här politiken. Jag tycker faktiskt att det är oroväckande att vi inte får mer svar än så, även om jag får säga, herr talman, att det var svar nog att få höra att vi visst ska diskutera att sälja ut radio- och tv-kanaler. Det var ju faktiskt vad den moderata ledamoten här sade. Jag har ju blivit emotsagd på den punkten så , men har vi det klarlagt. Så ska vi smalna av SVT: Vi ska diskutera hur vi kan sälja ut kanaler. Tack för det klarläggandet! Det var den motionen skrevs. Jag ska ta upp något färskare, så kan jag få svar på den frågan också. kom en ny motion med samma undertecknare. Där säger ligger i sakens natur att det skattefinansierade public service-uppdraget kontinuerligt måste prövas i ljuset av vad andra aktörer på mediemarknaden erbjuder. Formuleringen vad andra aktörer erbjuder ställer jag mig frågande till. Det är alltså det ni vill göra med en förkortad avtalsperiod. Ni ska sitta där, som jag sade, med tv-bilagorna och granska tv-utbudet för att avgöra vad som ska finnas kvar i public service. Är det så? finns ju då behöver inte SVT sända debattprogram. Är det så ni ska sitta och stryka: Det behöver de inte göra, och det behöver de inte göra? Förklara för mig, , varför ni moderater inte tror att det är tvärtom, det vill säga att det är de reklamfinansierade kanalerna som söker locka med sådana program som SVT inte erbjuder? 70 () replik: Jag förstår att och andra är väldigt nyfikna på vad som ska komma ut av den här översynen som regeringen nu låter göra. Men jag är tacksam om låter bli att lägga ord i min mun. Jag har inte stått här i talarstolen och sagt att vi ska sälja ut tv-kanaler. Jag svarade på fråga om det som stod i motionen och om att vi skulle genomföra det. Men det vet ju också : Vi moderater bestämmer inte ensamma. Vi har en alliansregering med fyra partier, och det kommer att vara diskussioner. Men jag kan lova att den detaljeringsgrad där man sitter och stryker olika program, som kanske Socialdemokraterna ägnat sig åt, tänker vi inte arbeta med. Politikens uppgift är ju faktiskt att ange inriktning, mål och finansiering, och det kommer vi nu att ha på oss att åstadkomma. 71 (): Först vill jag yrka bifall till majoritetens förslag i utskottets betänkande som senare ska behandlas här i kammaren. När man kommer in så här har man att kommentera några bitar i det budgetförslag som är lagt. Jag vill inledningsvis säga att och jag som centerpartist självklart står bakom utskottsmajoritetens förslag till budget. Det är några saker, herr talman, som jag är särskilt nöjd med och särskilt vill passa på att belysa. En av dem är satsningen på folkbildningen. Folkbildningsorganisationer och folkhögskolor inklusive idrottsrörelsens ledarutbildning tillförs i den här budgeten och långsiktigt ytterligare ½ miljard kronor att bedriva utbildning för. Vi vet alla här att de här institutionerna och organisationerna fyller en mycket viktig funktion i ett hållbart samhälle, ett samhälle där ambitionen är att alla ska kunna vara med. Det innebär att människor, organisationer, unga och gamla över hela landet kommer samman, växer som individer och också blir en del av det kitt som behövs i ett demokratiskt hållbart samhälle. Jag är också särskilt nöjd med det ökade stödet till idrotten. Vi vet alla här att den samlade idrottsrörelsen är ett av samhällets viktigaste medel för verksamheter bland unga och gamla på gräsrots- och elitnivå. Jag är väldigt nöjd med att staten håller sitt avtal med samfundet avseende stödet till kyrkoantikvarisk ersättning. Jag blir lika oroad när jag hör duellen med , där oppositionen helt uppenbart med uttrycket översyn vill kraftigt reducera underlaget i det avtal staten har med samfundet om att förvalta det gemensamma kulturarv som kyrkobyggnader, kyrkotomter etcetera utgör. Vore jag samfundet så skulle jag känna djup oro över den signal som och en del av oppositionen gav uttryck för. Jag är nöjd att tillhöra en majoritet som håller avtalet och räknar upp anslaget. Jag är särskilt nöjd med slopandet av fria entréer till statliga museer. Jag vill passa på att säga det. Införandet av den så kallade reformen med fri entré till statliga museer var någonting som gjorde mig, då verksam regional politiker med ansvar för bland annat kulturpolitik, utomordentligt upprörd. Reformen med fri entré till statliga museer kom att omfatta ett 20-tal museer, företrädesvis belägna i storstäderna och i all synnerhet i . Reformen kostade att genomföra. När den genomfördes tog den ett mycket stort reformutrymme i anspråk och begränsade givetvis motsvarande satsningar på andra områden. När den så kallade reformen genomfördes skapade den också förväntningar på andra museer att erbjuda fria entréer, museer som inte fick någon statlig kompensation för att släppa på entrén. Enligt mitt, och alliansens sätt att se det finns det inga fria luncher. Det kostar att hålla i gång och utveckla även ett statligt museum. Att fortsätta politiken med fria entréer, herr talman, medför snarare en risk att vi dränerar hela museiområdet på nödvändiga intäkter för att kunna utveckla och göra museerna värda att besöka också . Därför är det helt riktigt och nödvändigt att, som vi nu föreslår, ta bort den fria entrén till statliga museer men dock låta den vara kvar för den grupp vi värderar högst, barn och unga upp till . Avslutningsvis, herr talman, vill jag säga något om public service, där det också har ställts en del frågor. Jag tycker måhända att oppositionen överdriver dramatiken. Det som händer är att vi inför ett treårigt avtal i stället för det innevarande avtalet eller tillståndet som löper . Det kommer att inbjudas till samtal inför arbetet med ett nytt sändningstillstånd. Inför de här samtalen känner jag som centerpartist en mycket stor trygghet i den hållning vi har och har haft i synen på public service och dess roll. Vår syn är att en fungerande demokrati, ett levande samhälle och ett starkt, av samhället med flera oberoende public service-företag hänger ihop. Det nuvarande, från och med kommande nyårsdag gällande, avtalet gäller, och i det ges uttryck för att verksamheten ska bedrivas över hela landet, att den ska spegla hela vårt samhälle och att det som sänds ska vara tillgängligt. Vi har dessutom tillstyrkt motioner om synen på textning etcetera. Det var något om vår, och alliansens, syn på public service och dess roll. Jag tycker avslutningsvis, herr talman, att oppositionen ibland överdriver dramatiken i frågan om public service. Jag har upplevt debatten eller diskussionen som sådan att alla slår vakt om den och tycker att den är viktig, men ingenting, har jag lärt mig, i det här samhället är så bra att det inte tål att kikas på, ses över och att man vänder på stenarna i syfte att göra det bättre. 72 () replik: Det har gått drygt beslutade om ett nytt förlängt avtal för public service-bolagen, och det skedde av utredande och genom en bred politisk uppgörelse. var ett av de partier som vi gjorde upp med. Och den förre kulturministern sade tidigare här: Jag har gjort upp närmare 30 gånger med , men det här är den enda gång som jag via medierna har fått reda på att de har brutit avtalet. Jag ska be att få citera ur kammarens protokoll: Det gläder mig att det i , alliansen till trots, finns en bred samsyn över blockgränserna om vad public service är och bör vara . Jag konstaterar att det alltjämt finns två partier som skiljer sig från mängden, två partier som vill göra sig av med den svenska modellen och därmed avveckla public service. kommer dessa två partier att vilja omvandla sina idéer till handling. Detta kan göra mig orolig för framtiden för public service. Så sade socialdemokraten i debatten . Centerpartisten, nu tjänstgörande vice talman, sade att han darrade som ett asplöv inför . Hon fortsatte med att säga: Jag tycker att vi eliminerar det här när vi voterar och fattar beslut. Och så hävdade hon att hon hade åsikten att uppgörelser är till för att hållas. undrar jag hur ser på den saken. Anser du att uppgörelser är till för att hållas? Får jag också kommentera regionaliseringen av fri entré. Du nämnde att det var väldigt bra att ni behöll fri entré för barnen då är det väl inga bojor på museerna, förstår jag. Men är det inte lika orättvist för barnen i , som inte får fri entré, om de får det i ? Jag förstår inte riktigt skillnaden. 73 () replik: Vi kan börja med den sista frågan, om rättviseperspektivet. Det är givetvis ett perspektiv som den dåvarande regeringen borde fundera på när man införde reformen. Jag kan dela syn, att man skulle kunna ha ett rättviseperspektiv på det. Men som den generösa smålänning jag är ser jag ändå ett värde i att barn och ungdomar fortfarande har fri entré till de nationella museerna i landets huvudstad. Så ogina är vi inte i . Sedan kan vi ta public service. Vi har inte brutit något avtal, . Vi har blivit överens i alliansen om att korta av. I den tidigare överenskommelsen uttrycktes att det skulle vara en kontrollstation . Det blir i stället avtalets längd. Riksdagsbeslutet i övrigt avseende innehållet i uppdraget till public service-företagen, som fattades här i kammaren , gäller. Och inför de samtal som vi ska föra inför den nya tillståndsperioden är jag full av tillförsikt. Jag tror att det ska kunna gå att bli överens i en bred överenskommelse i den här kammaren, precis som vi blev . Jag känner inte den oro som ger uttryck för. 74 () replik: Det är väl ändå ett faktum att vi socialdemokrater också i vårt särskilda yttrande och i vår budgetmotion beskriver hur vi ville gå vidare med en regionalisering vad gäller fri entré-reformen, så den argumentationen håller inte riktigt. Sedan tycker jag att barnen, även om de kommer från , ska få ta med sig sina föräldrar in på museet. Det är ju trevligt om de åker till huvudstaden. Men jag har också tagit del av de åsikter i public service-frågan som själv har velat föra fram. Och i skrev han tillsammans med suppleanterna i kulturutskottet: Vi vill också studera hur de rätt så omfattande omvärldsförändringar som sker skapar nya förutsättningar och möjligheter för public service. Det här finner jag så intressant. Vad är det som har hänt ? Det måste ju vara något enormt. Vad är det för tekniska upptäckter som har gjort som aldrig märkte inför junibeslutet? Finns de över huvud taget? Digitaliseringen av tv kan ju knappast ha varit okänd för , och inte heller har det skett någon större teknisk utveckling just . Författarna skriver vidare i den här artikeln: Enligt vårt sätt att se vore det oansvarigt att i då teknikutvecklingen går väldigt fort låsa in oss i långa avtal. Om inte detta är en kovändning vet jag inte vad som skulle kunna kallas så i fortsättningen. Jag måste tillstå att det väcker mina funderingar. Hade den här åsikten redan från början? Är det rentav så att ni när ni slöt överenskommelsen om public service hade planer på att bryta den så fort ni fick chansen? Ville ni bara få bort public service från valrörelsen? Varför berättade ni inte för väljarna att ni hade helt andra planer, bara ni fick regeringsmakten? 75 () replik: Det är intressant att notera, fru talman, att den nuvarande oppositionen, den tidigare majoriteten, hade för avsikt att gå vidare och regionalisera de fria entréerna. Man kan ju ha en principiell synpunkt när det gäller det kommunala självstyret. Det är trots allt landets kommuner och landsting som i stor utsträckning företräder de museer och besöksmål där den här i så fall skulle fatta beslut om att införa fri entré. Det är en principiell invändning. Den kan vi lämna därhän. Men resurserna, , blir ju inte flera för att vi sprider dem över ännu flera och dessutom gör det gratis. Principiellt är vår hållning att det är fel med fria entréer därför att det tar resurser från någon annanstans. Det dränerar verksamheten på resurser, resurser som verksamheten behöver ha för att utveckla det besöksmål som museet utgör. Sedan gäller det den debattväxling som och jag har haft i om public service och där hänvisar till omvärldsförändring. Ja, om jag inte är felunderrättad var en synpunkt som , dåvarande talesman för i kulturfrågor, framförde , inför riksdagsbehandlingen, att det var otillfredsställande att public service utreddes parlamentariskt skilt från finansieringsfrågan. Och det är just finansieringsfrågan och en uthållig finansiering som och alliansen har anfört som ett skäl till översynen. Ska vi ha ett, av staten och andra, oberoende public service i samhällets tjänst är en uthållig och över tiden oberoende finansiering av verksamheten oerhört viktig. Det utreddes förvisso, men det var skilt från den övriga parlamentariska utredningen. Det är, , ett av flera skäl till att jag tror att det tål att tittas på igen. 76 () replik: Jag ska också beröra det här med public service. Man kan ju notera att och är i minoritet i men i majoritet i regeringen. Här har uttalat att han är intresserad av breda lösningar. Men saknas det, som jag uppfattar det, insikt. Jag anser att både och bröt de breda lösningarna eller det breda beslutsunderlag som vi hade när de gick med på att halvera tillståndsperioden. Hur ser då på möjligheten att vara med när man själv har brutit? Vad finns det för trovärdighet när det gäller att arbeta för breda lösningar ? Tycker att det är ett problem? Sedan undrar jag: Hur ser på finansieringsfrågan? Tittar man på utskottsmajoritetens ställningstagande ser man ju att det öppnas för andra finansieringsformer. Man beskriver till exempel liberalernas förslag. Man kan tänka sig fonder och ekonomiska tillskott genom koncessionsavgifter och genom att radiofrekvenser auktioneras bort. Jag uppfattar det som att har öppnat dörren för denna form av finansiering. Uppfattar jag det rätt? 77 () replik: Jag vill återupprepa det som jag sade i mitt anförande. Jag tycker att oppositionen har en våldsamt överdriven dramatik i synen på public service. Beslutet i kammaren här innebär att vi sluter ett treårigt tillståndsavtal i stället för det nuvarande fyraåriga. Jag tycker att signalerna både från mig och tidigare om synen på public service inte heller borde signalera den dramatik som ger uttryck för. Men om det är någonting som gjort att jag har känt en oro, , för public service och dess oberoende , oberoende från stat och andra, är det just när det gäller finansieringen, en hållbar och över tiden oberoende finansiering. Det är inte givet att den kan ske genom licensen. I när vi digitaliserar de markburna tv-utsändningarna, folk i stor utsträckning skaffar sig köpta kanaler och vi vid sidan av det har ett licensfinansierat system tror jag, och fru talman, att i ambitionen att vidmakthålla ett oberoende public service-företag i vårt land det förtjänar mer genomlysning än vad vi har ägnat oss åt. 78 () replik: Det var en mycket intressant upplysning som kom med, att man kan tänka sig att förändra. Jag ser framför mig att man kan komma över bristerna med tv-licensavgiften. Den är kärnan i att vi har den självständiga, oberoende public service-verksamhet som vi har. Man kommer in på nya former nu har man bara beskrivit till exempel . Det brukar vara så när det gäller utskottets ställningstagande och där man öppnar för vissa saker att det är de lösningarna som man kommer att titta särskilt på. Så det kan ju hända att inte har uppmärksammat det här och egentligen i den nya majoritetskonstellationen borde sett till att det avsnittet inte fanns med i utskottets ställningstagande. För det är just sådana här saker som gör oss oroliga. Vi hoppas naturligtvis på tidigare ställningstagande, att det håller och att ni är tillräckligt starka i den alliansregering där moderater och folkpartister faktiskt är i majoritet. De signaler som vi har fått är tyvärr inte av det slaget. Jag hoppas att det här replikskiftet kommer att kunna ge råg i ryggen och se till att man inte slarvar bort public service-tanken. 79 () replik: , jag känner ingen som helst oro, tvärtom en stor trygghet inför den dialog vi har att föra om hur vi i den här kammaren fattar beslut om ett system som innebär att vi även har ett av stat och övriga oberoende public service-företag med uppdrag från den här kammaren att leverera någonting som väldigt många tycker är väldigt viktigt i vårt land. I den ambitionen, inför det arbetet tror jag att både och jag har den insikten att de omvärldsförändringar som just nu sker, där både och jag kommer att kunna ta emot tv-utsändningar i våra mobiltelefoner och därmed per definition blir licensbetalningsskyldiga, borde föranleda riksdag att fundera över hur vi över tiden skapar ett mer oberoende finansieringssystem för public service-företagen som också de som är satta att bruka systemet känner förtroende och förståelse inför. Där känner jag just en oro, inte utifrån vad jag hör i den här kammaren, för jag upplever att många delar den uppfattningen, men utifrån de signaler jag får av mina barn, mina bekanta och omgivningen i det samhälle som finns utanför denna kammare. Jag känner inte den oro vare sig för public services framtid som och övriga i opposition ger uttryck för eller den inför att man ska kunna bli överens om ett stabilt finansieringssystem. 80 i (fp): Dynamiken och sprängkraften i svensk kulturpolitik har underskattats . Därom tror jag att alla vi som ägnar oss åt kulturpolitik är ense. Men medlen och målen är annorlunda formulerade hos alliansregeringen respektive oppositionspartierna. Mina kolleger har på ett föredömligt sätt givit uttryck åt regeringens intentioner i budgeten. Låt mig bara få understryka att regeringen tillför i nya pengar till kulturpolitikens område. Eftersom de har fokuserat detaljer kommer jag i mitt anförande att uppehålla mig vid synen på bildning och kultur, vid friheten och mångfalden i kulturlivet och hur detta ska säkerställas. Det kom som en överraskning för många människor att valrörelsen inleddes med debatten om litteratur, läsning och bildning. Det blev en intressant och vital debatt som inledde valrörelsen. Den genererade hundratals artiklar i svenska och utländska tidningar, och det blev en debatt som med flera avlöpare kom att leva genom hela valrörelsen. Kulturfrågan blev ingen dagslända och ingen nattfjäril. Den överlevde valrörelsen igenom. När man talar med valutvärderare säger de att det är första gången som en kulturfråga har levt på det sättet genom en hel valrörelse, så länge som man har utvärderat svenska val. Det som den debatten förde med sig skulle vi kunna göra väldigt mycket med. Det är angeläget att vi nu tar sikte på och fortsätter arbetet med att utveckla för mig liberala, centrala frågor på kulturområdet såsom det fria ordet, biblioteken, mediepolitiken, yttrandefriheten, scenkonsterna och kulturarvet, för att bara nämna några. När jag nämner kulturarvet vill jag konstatera att det finns ett enda parti som mäler ut sig ordentligt, som skiljer ut sig, och det är som vill, genom ett minskat anslag om av den kyrkoantikvariska ersättningen, gravt rasera det kulturarv som generationer genom hundratals år har byggt i . Det är vårt gemensamma historiska minne som vi på ett skamligt sätt skulle underlåta att vårda. Jag tycker att det bör tas till protokollet att det finns ett parti i riksdag som vill förmena människor rätten att låta sig omslutas av medeltida kyrkorum som har samlat ihop och inneslutit i sig människor, människors glädje och sorg, vardag och fest. Det är viktigt att detta syns och blir tydligt. Ett rikt mångfasetterat och kreativt kulturliv kan omöjligen skapas med dekret och påbud, även om allt som den tidigare socialdemokratiska regeringen gjorde pekade i den riktningen. Det var ryckiga insatser som ömsom hette mångkulturår, ömsom ungkulturår och andra saker. Vi säger så här: Det ska vara barnkulturår . Det ska vara mångkulturår vid de statliga institutionerna och överallt där kulturen lever sitt liv. Vi överlåter till respektive myndighet att själva fatta beslut. Vi håller frihetens fana högt över varje kulturarbetare och varje kulturinstitution och tillmäter dem både ansvar och kunskap att själva forma sina strategier när det gäller jämställdhet, mångkultur och ungkultur. Vi tycker att det är viktigt att stärka kulturinstitutionernas frihet på det sättet. Den friheten måste också säkerställas när det gäller mediernas oberoende, och vi vill, till skillnad från den tidigare socialdemokratiska regeringen, möjliggöra bättre ekonomiska villkor för kulturarbetare, för arbete och företagande. Kultursektorn ska bli en närande sektor och inte en tärande, såsom den har uppfattats . Här vill jag, fru talman, poängtera att folkbildningen måste räknas som en betydande samhällsresurs. Alliansregeringen kommer att slå vakt om vårt gemensamma kulturarv och skapa möjligheter så att det ska komma alla till del. Och, fru talman, vi har gått till val på att flera människor ska få ett arbete att gå till. Det gäller givetvis också kulturarbetarna. Den debatt som har rasat har gällt ersättningsnivåer i arbetslöshetsförsäkringen. Vi menar att flera ska komma i arbete och kunna leva på sina löner. Väljarna har givit oss förtroendet att regera på just den frågan flera i arbete. Och det är det som vi nu steg för steg ska göra allt för att verkställa. Kulturen ska alltså ses som närande och inte tärande, och kultursektorn måste få växa. Den ska inte begränsas och inte bli mindre, utan den ska växa med hjälp av arbete och företagande. Det måste löna sig bättre för kulturskapare att bedriva sina verksamheter. Och vi kommer att införa bättre möjligheter också för kultursponsring. Det fanns en rättvisetanke bakom den traditionella bildningsskolan som innebar att man prioriterade det svenska språket och litteraturen. Den som inte får möjlighet att lära sig en god svenska kommer att ha starkt begränsade förutsättningar att förverkliga sitt livs drömmars mål och få svårigheter att delta i samhällslivet. Utan adekvata kunskaper i modersmålet är det hopplöst att formulera en jobbansökan, att kommunicera med myndigheter via blanketter och i telefon och på andra sätt eller att ta del av viktig samhällsinformation. Det är i detta sammanhang viktigt att understryka att antalet boklån vid svenska folkbibliotek minskar och att antalet besök minskar. Och det som är särskilt allvarligt att poängtera är att det är pojkar som läser mindre. har gjort en undersökning som visar att var tredje högstadieelev behöver stödundervisning i läsning. I detta sammanhang vill jag än en gång slå fast att det för alliansregeringen handlar om att slå vakt om det fria ordet och litteraturen som ska vara tillgängligt för alla. Det är särskilt viktigt nu i då vi ser hur det möjligen är teknikens under som har tagit över bokläsandets fantastiska värld. Den som har introducerats i litteraturens värld kan efter att själv ha fått inblick välja inriktning för fördjupning, eller för den delen välja bort vidare läsning. Men för mig som liberal är det viktigt att säga att friheten att själv välja hur man vill använda sin bildning och kunskap är essensen och det som vi lyfter fram. Vi behöver en genomtänkt kulturpolitik för att slå vakt om ett öppet, demokratiskt och tolerant samhällsklimat. Nobelpristagaren i litteratur har sagt: Respekt för religiös övertygelse hos minoriteter har lett till att yttrandefriheten begränsats även i väst. Det är förkastligt och utgör ett uselt exempel för mänskligheten. I det sammanhanget är det viktigt att slå fast att litteratur och rättigheten till litteratur är någonting som vi ska verka för. När det gäller att slå vakt om ett demokratiskt och tolerant samhällsklimat vill jag också understryka att Forum för levande historia, som har i uppgift att verka för alla människors lika värde och för demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt just i Förintelsen, nu kommer att få ett utökat uppdrag, vilket också framgår av budgeten, nämligen uppdraget att belysa de brott mot mänskligheten som har skett i kommunismens namn.