prot · GU0938 · 2006-12-12 00:00:00 — Det är precis som när man tar upp jobbfrågan och säger att man håller på att vända det, trots att ännu inte har beslutat om särskilt många frågor och de lagförslag som man föreslår ska träda i kraft i många fall och . Det är den förra regeringens budget som fortfarande gäller. Man behagar lägga det perspektiv som passar. Det är inte negativt att göra en lång redovisning, men när man ställer en interpellation och frågar ministern vill man veta någonting om intentionerna. Man vill veta lite grann om vart regeringen är på väg och vad den vill. säger att det har hänt mycket i ett femårsperspektiv. Det tycker jag. Det gjordes mycket under den förra mandatperioden. Jag hoppas att det finns några idéer om vad man ska göra den här mandatperioden också. Det är det jag inte hittar i svaret, och det är därför jag är lite besviken. Det är klart att det innehåller saker. Gör då regeringen den tolkningen att man har lyckats med det som man föresatte sig inför det finska ordförandeskapet, där den förra regeringen tryckte på hårt för att verkligen skulle göra folkhälsoperspektivet till en viktig fråga på alkoholområdet? Är det så? Den bilden har inte jag, för jag har inte riktigt de kontaktytorna när det gäller vad som händer i EU-arbetet. Vi har ju bara en ledamot från där som i och för sig jobbar mycket med de här frågorna. Om det har skett en ordentlig förskjutning undrar man hur regeringen utnyttjar den verklighetsförändringen. Hur ser ni på att det faktiskt har inträffat en förskjutning, att man nu ser alkohol inte som en handelsvara vilken som helst utan att folkhälsoperspektivet är avgörande för hur vi ska hantera alkoholområdet och inte den traditionella synen på varornas fria rörlighet? Vad gör man i det perspektivet? Det tycker jag skulle vara intressant att få höra. I EU tenderar det att bli så att man i många frågor väljer att vänta in från sida. Man är inte på bettet, tycker jag. Jag sade att man kan tolka det här svaret som att politiken från sida har gått från en ganska framåtsyftande och tydlig oppositionspolitik till en ganska lam regeringspolitik där man väntar in EU. I svaret står det också att man egentligen inte har några idéer när det gäller införselkvoterna, man ser problem, och så vidare. brukar ju försöka vara bäst i klassen och se till att vi lyder alla order. Men det visar sig ibland att det kan vara bra när ett EU-land säger: Det här är vår uppfattning. Så tycker vi. Det här vill vi. Den här vägen vill vi gå. Man kan ju vara drivande inom EU också. Det är det jag skulle vilja se nu från en folkhälsominister som faktiskt har gått till val på en politik som jag gillar just på det område som gäller alkoholfrågorna. Då tycker jag att det skulle vara skönt att se en politik formulerad om den väg vi vill att ska ta för att påverka EU att gå vidare, när man nu har öppnat dörren för att folkhälsoperspektivet är det viktiga. Jag saknar fortfarande svaren just när det gäller vart regeringen vill gå. 47 (): Jag noterar att jag inte hann få svar på mina frågor. Det är så när tiden går fort. Av det hjärtat är fullt pratar man gärna mycket om. Jag skulle ändå vilja hålla mig kvar vid Systembolaget, för Systembolaget ser jag som ett av våra viktigaste alkoholpolitiska instrument i , framför allt då kopplat till just folkhälsan. Om vi ska prata folkhälsa och alkohol hamnar vi ju kring tillgängligheten, kring tillgången till alkoholen. Systembolaget utgör en trygghetsfaktor i det sammanhanget mot att vi skulle släppa ut dryckerna i detaljhandeln. Jag vet att i de reservationer som kom i socialutskottet under förra mandatperioden pratar man framför allt om att man vill lyfta ut starkölen och vinförsäljningen i detaljhandeln som har uttryckt i utskottet att man gärna ser att man flyttar in folkölet på Systembolaget. Jag märker att det finns en väldigt tydlig skillnad mellan partierna inom alliansen när det gäller just alkoholfrågan och synen på Systembolaget. Därmed tycker jag att det finns en tydlig skillnad i folkhälsoperspektivet. Det är det som gör mig så orolig när jag läser svaret från statsrådet. Som jag tidigare sade inledningsvis har stått för sin tydliga inriktning med en restriktiv alkoholpolitik. Men när jag drar mig till minnes och ser hur de övriga allianspartierna har diskuterat frågan i det aktuella utskottet blir jag orolig och bekymrad. Jag hoppas att jag på ett tydligare sätt kan få svar från i den här omgången. Vad är statsrådets syn på Systembolagets monopol, på skattefrågan och på införselkvoterna? 48 Statsrådet (): Inte på bettet i EU-sammanhang, säger . Vi har fått så många synpunkter på att vi har en ny regering som verkligen är på bettet i EU-sammanhang, och jag tror att det är oerhört viktigt att regeringen är på bettet i EU-sammanhang på alla politikområden. Det kommer vi att fortsätta att vara. Jag har varit det på det här frågeområdet. Naturligtvis är lite ledstjärna på området och kommer att fortsätta att vara det. Regeringsförklaringen är väldigt tydlig, och jag är väldigt stolt över det som står i regeringsförklaringen. ska verka för att minska totalkonsumtionen av alkohol. Vi ska ha en restriktiv alkoholpolitik inom EU. Det är ganska tydliga skrivningar, och dem är vi överens om. Alla fyra regeringspartier står bakom de skrivningarna, måhända något förvånande för somliga, men så är det. Vi är eniga om detta. När det gäller Systembolagsmonopolet bygger ju den restriktiva alkoholpolitiken i på några instrument. Det handlar om försäljningsmonopolet och om skatterna. De båda verktygen finns nu kvar. Jag är väldigt glad över utfallet i Joustramålet. Jag är väldigt glad över generaladvokatens förslag till beslut i Rosengrenmålet. Om det nu också blir domen i Rosengrenmålet innebär det möjlighet att kunna ha kvar försäljningsmonopolet. Om vi hade fått en utmaning att handeln via Internet hade varit okej med skatt i det land där man köper varorna hade en stor del av försäljningsmonopolet riskerat att falla och urholkas. Min förhoppning är att Rosengrendomen ska gå generaladvokatens väg och att försäljningsmonopolet ska kunna fortvara på det sätt som har varit . Om detta finns det en samsyn med våra skrivningar i regeringsförklaringen. När det gäller skatter har det funnits skilda synsätt, och det kanske delvis också finns. Men om ni tittar noga och läser i budgeten kan ni tydligt se att det inte finns några förslag till skatteförändringar eller skattesänkningar. Frågan om skatter har förändrats ganska mycket i förhållande till vår omvärld. Flera av de länder som har tagit till skattesänkningar lever nu med eftertankens kranka blekhet. I förs det en mycket långtgående diskussion där man har satt in och förstärkt andra verktyg för att man ser att den 30-procentiga skattesänkningen 40-procentig i vissa delar har ökat alkoholkonsumtionen . Det har lett till att våldet mot kvinnor ökat , och så vidare. Det finns en ganska stor opinion i . Man anklagar till och med regeringen för att ha vidtagit åtgärder i form av skattesänkningar som har lett till att alltför många män dör en förtidig död. Detta ifrågasätts nu regeringen för. Jag tror att det finns ganska mycket att lära av det som händer i omvärlden just . Också här håller en annan debatt på att ta plats där man tittar mycket noga på vilka konsekvenser och följdverkningar som skattesänkningarna har fått. Jag tror att det också kan spela roll för den framtida svenska debatten. Frågan om införselkvoter är inte på något sätt död för oss kristdemokrater. Fortsatt är det en intressant fråga även om vi inte har uttryckt det specifikt i regeringsförklaringen. Men det är en fråga som är politiskt svår i EU-sammanhang. Jag har testat hur det förhåller sig med den, och jag har försökt hitta framkomliga vägar. Jag tror till exempel att den frågan kan diskuteras vidare inom det forum som ska inrättas inom kommissionens ram. 49 (): Jag är naturligtvis glad för att maktkartellens företrädare på alkoholpolitikens område ändå tycks ha fått stort gehör för den politik som står för och att de övriga tre partiernas ståndpunkter när det gäller alkohol som en relativt fri handelsvara med ökad tillgänglighet inte tycks ha fått genomslag. Och det har vi läst i maktkartellens regeringsdeklaration. Jag tänker återkommande komma tillbaka till detta för att ständigt få bekräftat att det är den politiken som gäller, så att inte det lilla partiet tappar frågan på vägen. Så du ska få stöd i den frågan. Jag tycker fortfarande att jag inte har fått svar på mina frågor. redovisar det som vi i princip redan känner till, alltså det som skett. Jag skulle väldigt gärna vilja höra om i egenskap av folkhälsominister har några funderingar på hur man kan gå vidare och inte bara redovisar att det är svårt. Hur kan man gå vidare när det nu har kommit en EG-dom där det tydligt sägs att alkohol inte kan betraktas som vilken handelsvara som helst utan att man måste ha ett folkhälsoperspektiv på denna fråga? Jag skulle vilja få några signaler om det. När det gäller införselkvoterna brukar man säga att vår restriktiva handelspolitik saknar tänder så länge vi inte har möjlighet att begränsa införseln utan har en i princip fri införsel. Anser ministern att det är möjligt att ha en restriktiv alkoholpolitik med tänder utan att lyckas i den frågan? 50 Statsrådet (): När det gäller den nationella nivån är många verktyg naturligtvis på gång. Vi har haft en stor satsning via som har gjort ett förträffligt arbete på många sätt och haft många olika verksamheter i gång för att arbeta drogförebyggande. slutför sitt arbete . Sedan ska vi återkomma med svar om vad vi tycker är viktigt att ta med oss in av det arbetet. Vi har till exempel redan angett att vi tycker att den infrastruktur som har byggts upp med länssamordnare och med lokala samordnare på ett kommunalt plan innebär ett bra sätt att arbeta. Vi ser stora möjligheter att också ha ett tätare samarbete med frivilligorganisationerna framöver och så vidare. Men de exakta svaren kommer . Det kommer flera svar. Vi kan inte vara färdiga med allt , men vi arbetar aktivt med dessa frågor. Jag hoppas att det har framgått för att vi tar dessa frågor på stort allvar och att vi avser att faktiskt bedriva ett aktivt arbete både på ett nationellt plan och på ett internationellt plan därför att vi tror att vi måste utnyttja bägge dessa arenor för att få en verksam och framgångsrik politik. Det gäller dock att arbeta på ett realistiskt sätt där man så att säga läser omgivningen för att hitta de framkomliga vägarna. Jag tycker att det nu är så glädjande att man i börjar få ett annat synsätt som också ger möjlighet att diskutera flera frågor. Där kan till exempel frågan om införselkvoter vara en fråga som kan föras in i diskussionen. När jag tittar bakåt historiskt har det varit väldigt svårt att föra fram den frågan. Jag tror att förutsättningarna kommer att bli betydligt bättre framöver. Alla svar ges inte . Och jag tycker inte heller att det är vare sig rimligt eller möjligt. Detta är en fråga som kräver ett pågående arbete och nya verktyg beroende på hur utvecklingen ser ut men också därför att vi måste flytta fram positionerna. Tack så mycket för debatten, och tack för att jag har fått möjlighet att diskutera alkoholfrågan. Jag tror säkert att vi kommer att återkomma till varandra . Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2006/07:84 om diskriminering i förskolan 51 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att föräldrarna ska få mer att säga till om vid val av förskola. Valfriheten måste öka i . Föräldrarna ska ges större möjlighet att själva välja den typ av förskoleverksamhet som är lämplig för just deras barn, i deras situation. Det ger makt åt individen, ökad konkurrens och större mångfald. I regeringsförklaringen aviserades att en barnomsorgspeng ska införas. Det är ett viktigt steg i rätt riktning. Arbetet med att stärka valfriheten i förskolan pågår inom . Så fort det arbetet är avslutat avser jag att återkomma till med förslag på detta område. har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta med anledning av uppgifter i medierna om kvotering vid placering i förskolan i kommun. Som ansvarigt statsråd får jag naturligtvis inte kommentera ett enskilt ärende. har regeringens uppdrag att se till att skollagen följs. Ifall gör bedömningen att situationen i strider mot gällande rätt, förutsätter jag att myndigheten tar upp detta till prövning. Rent principiellt anser jag att kvotering är ett otyg. Jag utgår ifrån att ingen kommun i kvoterar vid placeringen av barn i förskolan, det skulle i så fall vara mycket olyckligt. Varje barn är unikt, med egna förutsättningar och egna behov. Inget barn, och ingen elev, får diskrimineras på grund av sin etniska tillhörighet. Det är en av de grundläggande principerna som vårt samhälle och vårt skolväsende vilar på. Enligt skollagen (1985:1100) ska kommunen erbjuda en plats i förskolan så nära barnets hem som möjligt. Den enskilda kommunen har utifrån denna lagstiftning stor frihet att organisera sin verksamhet på det sätt som passar kommunen bäst. Detta får dock inte strida mot det diskrimineringsförbud som finns i skolförfattningarna. Att förbättra föräldrarnas valfrihet och stärka förskolans kvalitet är två viktiga uppgifter som ligger framför regeringen. Jag tror dessutom att de båda hänger ihop: Om föräldrarna får mer att säga till om vid valet av förskola så kommer kvaliteten att förbättras. 52 (): Jag ber att få tacka skolministern för svaret. Jag är dessutom ganska nöjd med innehållet i svaret. Jag tycker att det är bra att regeringen så tydligt markerar att kvotering av barn i förskolan varken är lämpligt eller förenligt med svensk lag. Bakgrunden till min interpellation var uppgifter om att kommun i beslutat att just kvotera invandrarbarn i förskolan. Orsaken är att det är tungarbetat i vissa förskolor eftersom det finns många invandrarbarn där. I en av förskolorna i tätorten har av barnen utländsk härkomst. vill man få en bättre blandning även om det innebär att barnen inte kan få det dagis som ligger närmast eller där föräldrarna önskar. Det innebär alltså att kommunens strävan efter en bättre blandning är överordnad föräldrarnas rätt. Här någonstans reagerade jag väldigt starkt. Vem ska egentligen ha makten över barnomsorgen? Ska det vara kommunen, eller ska det vara föräldrarna? Ska kommunen blanda barn och välja ut barn som man tycker passar in och därmed också välja bort barn som man inte tycker passar in? Är det acceptabelt? Eller är det föräldrarna som ska bestämma var de vill ha sina barn och som ska ha möjlighet att välja en förskola som de har förtroende för? För mig som moderat är det självklart att föräldrarna ska ha den makten. Föräldrarna har inte något annat än sina egna barns bästa för ögonen. Det är just de och inga andra som kan avgöra vad som är bäst i varje enskilt fall. Hur goda ambitioner man än har med kvoteringen blir det, tycker jag, fel när föräldrarnas önskemål och åsikter åsidosätts. Jag tror inte att har några onda avsikter med den här kvoteringen. Men det är lite ruggigt när kommuner väljer ut barn man tycker passar in och väljer bort andra barn. som kommunalråd i har jag tydligt sett hur ökad valfrihet leder till både högre kvalitet i verksamheten och mer nöjda föräldrar. Det gäller i synnerhet i områden med väldigt många invandrarbarn. Sådana områden finns det naturligtvis också i . Om man låter föräldrarna välja vad de tycker passar den egna familjen bäst tvingas förskolorna i ökad utsträckning anpassa sig till föräldrarnas önskemål. Det blir en mer kund- eller konsumentstyrd verksamhet. Man blir inte tungarbetad och bortvald därför att man är invandrare. Man blir värd att lyssna på. Föräldrarna får mer makt, och förskolorna blir faktiskt också mer professionella när det gäller att svara upp mot kraven. Förskolor som inte upplevs uppfylla kraven väljs bort. De som uppfattas som bra växer naturligtvis till. Det blir flera sådana enheter. Sammantaget höjer det kvaliteten på förskolorna i hela kommunen. Eftersom alla upplever kvalitet lite olika är det viktigt att det för en förälder finns olika alternativ att välja mellan. Då kan alla hitta någonting som gillas. Dessvärre är det så att det i var femte kommun inte finns några alternativ alls, utan det är uteslutande kommunala skolor. Familjedaghemmen håller på att helt och hållet försvinna. Här måste det bli en förändring. Också det handlar min interpellation om. Därför är jag glad över att regeringen och skolministern avser att återkomma till med förslag om ökad valfrihet för barnfamiljerna det behövs. Frågan är om skolministern kan ge något besked om när detta kommer att ske. Frågan brådskar naturligtvis eftersom utvecklingen ser ut att gå åt fel håll, bland annat i . 53 Statsrådet (): Jag får inte kommentera de här förhållandena i . Dock vill jag säga att vi när vi grävde lite i hur det faktiskt stod till nog menade att rubriceringen kvotering är lite väl överdriven när det gäller vad som faktiskt försiggår där, men nog om . Detta får prövas av de myndigheter som ska pröva om lagstiftningen upprätthålls, om man gör något fel eller inte. Precis som konstaterar är nog interpellanten och regeringen helt överens. Valfriheten ska öka. Det ska ske lagstiftningsmässigt. Det ska ske genom att man garanterar ekonomisk ersättning på likvärdiga villkor till olika aktörer. Det måste också ske genom att kommunerna inte motarbetar utan ser till att uppmuntra olika alternativ som uppstår. Vi har båda bakgrund. En erfarenhet man då har är att kommunen, även om en sak är tillåten i lagen, kan sabotera saken genom att hålla på och tricksa och motarbeta med alla möjliga hyreskontrakt etcetera, så det gäller också att det finns en positiv attityd ute i kommunerna. Lagen räcker långt, men det behövs också en attityd som är sådan att vi välkomnar valfrihet och mångfald i förskoleväsendet. Jag delar helt och hållet uppfattningen att valfrihet och kvalitet har ett värde i sig för att föräldrarna ska ha makten. Det har också effekten att valfriheten leder till kvalitetsförbättringar. Alla skärper sig lite extra så är det om man är utsatt för konkurrens. 54 (): Vi har uppenbarligen helt lika uppfattning i denna fråga. Naturligtvis ska vi uppmuntra och stimulera alternativ inte motarbeta, som ju många kommuner gör. I var femte kommun i finns det, som sagt, inte ett enda alternativ. Frågan är återigen: När kommer regeringen att presentera ett slags förslag i nämnda riktning så att det faktiskt blir valfrihet för alla barnfamiljer i hela och inte bara där man råkar ha goda politiker som tillåter barnfamiljerna att välja? Om det skulle jag gärna vilja ha ett besked från skolministern. 55 Statsrådet (): I förbereds en stor reform som syftar till att både öka valfriheten i hela familjepolitiken med en rad olika inslag vårdnadsbidrag, jämställdhetsbonus och så vidare och öka valfriheten i förskoleväsendet. Avsikten är att de sakerna ska sjösättas ungefär . Men en del av dem kostar en del pengar, så finns inget exakt datum utsatt. Men att detta ska ske är alldeles glasklart. För min del får det gärna ske ju förr, desto bättre. 56 (): Jag vill tacka skolministern för svaret. Vi får säkert återkomma i debatten framöver. 57 Statsrådet (): Det känns inte som att det finns ett jättestort behov av ett slutinlägg, men jag tackar för möjligheten. Jag konstaterar att vi nog är rätt överens om hur det ska rattas framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2006/07:99 om elevinflytande 58 Statsrådet (): har frågat mig vilka uppföljningar och utvärderingar som har gjorts under försöksverksamheten med elevstyrda skolor och vilka slutsatser jag drar av resultaten av försöken. Statskontoret och har tidigare utvärderat försöksverksamheten med lokala styrelser med elevmajoritet. har följt utvecklingen av försöksverksamheten med lokala styrelser och utvärderat den kontinuerligt i ett antal delrapporter. Statskontoret har i en rapport redovisat de förhållanden som förklarar det låga antalet skolor som deltagit i försöksverksamheten med lokala styrelser. På de skolor där lokala styrelser införts visar utvärderingen att initiativet sällan kommit från eleverna själva utan att det ofta har kommit från politiskt håll och att arbetet i de lokala styrelserna inte fått den breda förankring bland eleverna på skolan som hade varit önskvärd. Enligt attitydundersökning har försöksverksamheten inte heller förändrat uppfattningen bland eleverna om hur mycket de kan påverka i skolan. Uppfattningen är i stort sett oförändrad . Dessutom upplever eleverna att deras inflytande avtar med stigande ålder trots att det borde vara tvärtom. Min slutsats är att innehållet och möjligheterna till inflytande bör vara betydligt viktigare än formen för inflytandet. Lokala styrelser är långt ifrån det enda sättet att uppnå ett förstärkt inflytande för gymnasieelever. Min och regeringens utgångspunkt är att eleverna bör ges möjligheter till reellt inflytande men att de inte bör styra sin skola. Antalet gymnasieskolor som har infört lokala styrelser med elevmajoritet visar också att det faktiskt är få elever som strävar efter att få göra detta. Det viktiga är i stället att utveckla möjligheter för flera elever att bli delaktiga än bara det fåtal som medverkat i försöksverksamheten med lokala styrelser. Gymnasieelever kan påverka sin utbildning på flera sätt. På varje gymnasieskola ska det till exempel finnas en skolkonferens för att behandla vissa frågor som har stor betydelse för eleverna samt för informationsutbyte, samråd och gemensamma diskussioner mellan rektor, personal och elever. Många skolor har även elevråd som tränar eleverna i demokratiska arbetsformer. Det är en av många bra former för inflytande eftersom den ger rektor och skolledning en möjlighet att ta till sig elevernas synpunkter. har, bland annat i årets lägesbedömning, redovisat att det finns en stor förbättringspotential på många skolor när det gäller elevers vardagsinflytande. Som jag har påpekat är det en viktig princip att makt och ansvar hänger samman. Det är den bärande principen för all makt- och myndighetsutövning i . Om elever, som själva inte är myndiga, fattar felaktiga beslut går det inte att utkräva ansvar efteråt. Skolans lärare och rektorer måste därför ha det avgörande inflytandet över verksamheten. regleras elevinflytandet främst genom skolformsförordningar och läroplaner. Min ambition är att frågan om elevinflytande ska få större tyngd. Därför avser jag att verka för att det i den kommande skollagspropositionen lämnas förslag som tydliggör regleringen av elevinflytandet i skolan. Tredje vice talmannen konstaterade att , som framställt interpellationen, inte var närvarande i kammaren. 59 (): Det gläder mig att skolminister uttalar att det är bra att elevinflytandet ska få större tyngd i kommande skollagsproposition. Vi satt båda med i och diskuterade frågan väldigt mycket, så jag gläder mig mycket över uttalandet att delaktigheten ska öka. Just av den anledningen ställer jag mig frågande till att det inte ska vara möjligt att ha elevmajoritet i gymnasieskolans lokala styrelser. Den här regeringen måste ändå stå för mångfald. Om vi verkligen menar allvar med att öka elevernas delaktighet och inflytande måste vi också säga att det måste finnas många olika möjligheter att utöva detta inflytande. Då är detta en av möjligheterna. Visst, det finns undersökningar från som tydligt visar att elevernas nöjdhet med inflytandet minskar alltmer i högre åldrar. Det är inte konstigt, för det är först när de blir lite äldre som de kan utöva inflytandet. De upplever begränsningar i det inflytande som finns. Det sägs att man inte är så nöjd med de lokala styrelser som har funnits. Då kan man fråga sig hur dessa har fungerat. Jag har själv erfarenheter från där vi har sex olika kommunala gymnasieskolor med lokala styrelser.