prot · GT0982 · 2006-03-08 00:00:00 — Återigen påstår jag: Socialdemokraterna förstår inte, och om de förstår vill de inte. De försök man har tagit upp med att skapa regelförenklingar har totalt havererat. Effekten är prat och prat men väldigt lite verkstad. Avslutningsvis, herr talman, vill jag ta upp detta med gårdsförsäljning. Det som ofta kan vara det lokala kvalitetsmärket, det som skapar en stolthet för en bygd eller för en producent, förringas genom att man skapar ett regelverk som gör det oerhört svårt att komma fram. Naturligtvis står jag bakom de övriga reservationer som vi från moderat håll har skrivit. Jag vill också rikta en maning till dem som möjligen lyssnar på den här debatten: Den bästa garanten för att vi ska få en förändring till stånd som kan ge den småskaliga livsmedelsproduktionen en vettig och möjlig framtid är en förändring i regeringsmakten. Den regering med stödpartier som vi har har på ett gravt sätt missbrukat sin makt genom att inte skapa bättre förutsättningar för den småskaliga livsmedelsproduktionen. 218 (): Vi har alla olika förhållningssätt till mat mättnad, samvaro, njutning, levebröd i dubbel bemärkelse. I vår närhet tycks somliga enbart äta för att leva medan andra tycks leva för att äta. Konsumenternas krav på kvalitet, närhet, smakupplevelse samt miljö- och djuromsorgstänkande ökar i vårt samhälle. För att möta detta krävs åtgärder, och där kan småskalig livsmedelsförädling vara en. Det höjda förädlingsvärdet är oerhört värdefullt, och det förbättrar dessutom möjligheten till fler arbeten. Det betänkande som vi har på vårt bord vittnar om en nyvunnen insikt om företagarnas situation, om de problem och de hinder de möter. anser att denna insikt måste leda till handling. Det är nödvändigt att stimulera företagsamheten med långsiktiga och förenklade regelverk. Det är inte tillfredsställande att regelförenklingar ligger långt fram i tiden. Ett exempel är att den minskade administrativa bördan för miljö- och jordbruksområdet beräknas uppnås 2010 en alldeles för låg ambitionsnivå för att förenkla situationen för småföretagare! Att anse att arbetet bedrivs med den skyndsamhet som är möjlig när man inte anser sig kunna minska den administrativa bördan är för mig märkligt. Anser majoriteten att detta är skyndsamt? Livsmedelssäkerhet är angeläget, och vi har ett hygienpaket att rätta oss efter. Där används för övrigt begreppet kontroll mer än rådgivning. Med tanke på dagens debatt om småskalig livsmedelsförädling vill vi verkligen flagga och varna för den belastning som de nya tillsynsavgifterna kan komma att innebära. Vi anser att tillsynsavgiften måste anpassas till vad som är rimligt utifrån verksamhetens omsättning men också till hur verksamheten sköts. Det ska löna sig också ekonomiskt att sköta sitt företag och att sköta sin egen kontroll. När det gäller livsmedelsförädling anser att forskningen borde intensifieras på områdena innovation och utveckling för småskalig och lokal produktion. När staten gör utlysningar för företagsnära forskning inom livsmedelsområdet bör villkoren formuleras så att också små och medelstora livsmedelsföretag har en möjlighet att delta. Utskottsmajoriteten medger detta och skriver att det är en brist när det gäller möjligheterna till utveckling för den småskaliga livsmedelsproduktionen. Då blir följdfrågan: Vad gör majoriteten åt detta? Jag besökte i , och där talade man om för mig att man känner en djup oro över det svaga intresset för programmet Mat och teknologi. Om denna trend inte bryts riskerar att bli akterseglat vad gäller framtida kompetensförsörjning inom livsmedelsindustrin. Hur ser regeringsföreträdarna på detta? Vad har man för lösningsförslag? Det är konsumenten som med sitt val styr produktionen. För att konsumenten ska kunna välja krävs tydlig och sjyst märkning. Ursprungsmärkning på mer än nötkött måste nu bli verklighet. Med tanke på den ökade internationella handeln är det viktigt att nationellt arbetar aktivt för en gemensam märkning. Jag vet att majoriteten är positiv till detta, och därför undrar jag: Vad görs konkret? Sist men inte minst vill jag fortsätta med några tankar kring den internationella delen. De eskalerade tullarna, som jag tidigare talat om, är fortfarande ett problem, inte minst för tredje världen. Tillträde till marknad, diversifiering av ekonomi och givetvis en koppling till den viktiga livsmedelsproduktionen när det gäller biståndsprojekt är väsentligt. Att tullarna ökar med förädlingsgraden är förvisso en handelsfråga, men den berör i allra högsta grad jordbruks- och livsmedelsområdet. Då är min sista fråga till majoriteten: Vilka åtgärder vidtar majoriteten i denna stora och viktiga fråga? Jag yrkar, herr talman, med detta bifall till reservation 1, men jag står givetvis bakom samtliga folkpartiyrkanden. 219 (): har ett starkt engagemang i frågor som rör produktion och förädling av svenska livsmedel. Att vi vill se en jordbrukspolitik som ger svenska bönder möjlighet att konkurrera på bättre villkor än är inte okänt i denna kammare. När svenska bönder känner tillit och framtidstro, vågar satsa och driver lönsamma företag finns också möjligheten att bygga vidare och bygga nytt. Ett sådant spännande utvecklingsområde behandlas i dagens betänkande om småskalig livsmedelsförädling. Till detta betänkande, som i första hand behandlar regeringens skrivelse i ämnet, finns sammanlagt 42 reservationer varav 26 där är med. Jag vill, herr talman, yrka bifall till samtliga ställningstaganden som finns formulerade i reservationerna 1 och 26. Småskalig livsmedelsproduktion och förädling möter ett stort och växande intresse från bland annat producenter, organisationer, myndigheter och konsumenter. Därför är det viktigt att det börjat hända lite också från regeringen efter det att enhälligt genom ett så kallat tillkännagivande uppmanade regeringen att ägna särskild uppmärksamhet åt den småskaliga livsmedelsproduktionen. krävde också förslag till förenklingar av regelverket samt förslag i syfte att skapa bättre förutsättningar för lokal och småskalig livsmedelsproduktion. Det är som sagt glädjande, herr talman, att konstatera att arbetet har påbörjats och går framåt, även om det enligt min mening går för sakta. Jag uppfattar det som att konsumenternas efterfrågan och producenternas kreativitet och initiativkraft driver regeringen framför sig. Det vore önskvärt att regeringen och Socialdemokraterna klev upp på barrikaderna, tog initiativ för att vara i framkant av utvecklingen i stället för att ha rollen att parera och rätta till när frågorna om regelverk och annat som lägger hinder i vägen lyfts fram av aktörerna inom området. Det ganska passiva synsättet går också igen i utskottets betänkande, där majoriteten, som påpekade, i stället för att aktivt ställa sig bakom våra progressiva förslag skriver att man utgår ifrån eller förutsätter att regeringen tar hänsyn till motionsförslagen i det fortsatta arbetet. I betänkandet refereras till den fördjupade uppföljning som utskottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp har genomfört. Det var en mycket bra genomgång som min blygsamhet förbjuder mig att tala om att jag var med om. I uppföljningen beskrivs en del av de problem som återstår att lösa. Bland de problemen nämns att det är svårt att få en heltäckande bild av regelverket och att regler är anpassade till storskalig verksamhet. Man talar om märkningsreglernas komplexitet, det detaljerade regelverket kring kött och de många myndigheter som är inblandade, för mycket journalföring, avgifter och provtagningar. Besiktningsfrågorna lyfts fram och transporterna, liksom hantering av slaktavfall, frågor som rör tillsyn, tillstånd och kontroll samt de statliga stödåtgärdernas komplexitet, både när det gäller ansökningsförfarande och utvärdering. Svårigheterna att få kontakt med myndigheterna och bristerna i samordning av myndigheterna samt inte minst finansiering av investeringar nämns som hinder för en utveckling av verksamheten. Även om en del av de här problemen har börjat bearbetas på olika håll och kanter återstår en hel del att göra. I de reservationer som jag yrkat bifall till pekar alliansens partier på att en del av de regelförenklingar som utlovas i skrivelsen dessvärre ligger alltför långt fram i tiden, precis som påpekade. Exempelvis ska målet om en minskad administrativ börda på miljö- och jordbruksområdet nås, som det står, . Det är en alldeles för låg ambitionsnivå. Nog borde man klara det före påsk 2010, eller hur? Det är också viktigt, som vi påpekar i reservation 1, att regelverket är långsiktigt och att regeringen återkommer till med konkreta förslag till förbättringar. för fram förslag på en rad områden där förändringar måste ske för att inte den positiva utveckling som vi kan se på området ska hämmas. När det gäller exempelvis hägnade hjortar, som ju som helhet är en småskalig verksamhet, finns en sörja av regler och kommande undantag. Här måste klarhet skapas med den enskilde hägninnehavarens faktiska situation och ekonomiska möjligheter som utgångspunkt. Avlivning, besiktning och slakt måste i så stor utsträckning som möjligt kunna ske i och vid hägn. Vi vill också lyfta fram det återuppväckta och växande intresset för fäbodbruk genom att föreslå skapande av ett nationellt centrum för fäbodbruk. Detta avvisas av majoriteten med att det finns ett nationellt av fäbodbruk. Varken på departementet eller på utskottskansliet känner man dock till något närmare om det här centret. Någon hemsida eller kontaktadress har inte gått att uppbringa. Det vore intressant om kunde lägga ut texten lite grann om det centralförbund som man anser uppfyller det som vi önskar se förverkligat. Mera getost och messmör åt folket! Att det finns svårigheter att ordna finansiering för investeringar är allmänt känt. Här behövs ett snabbt återställande av företagshypoteken, och inte minst en utveckling av i riktning mot hur Finnvera fungerar, motsvarighet till . Våra förslag om att bättre ta till vara erfarenheter och kunnande från de nya svenskarna, att förbättra biodlingens förutsättningar, vikten av att ursprungsmärkning kan användas på ett bättre sätt och den viktiga frågan hur tillämpningen av reglerna om offentlig upphandling kan förtydligas viftas av majoriteten undan med lätt hand i betänkandet till förmån för en längre utläggning om chokladdirektivets förtjänster. Den dynamik, inte minst för människors möjligheter att bo och verka på landsbygden och i glesbygden, som ligger i utvecklingen av småskalig livsmedelsproduktion och livsmedelsförädling måste tas till vara och understödjas. Det behövs, herr talman, mer engagemang och kraft i agerandet än vad den av regeringen avfattade skrivelsen förmår förmedla. 220 (): Vårt betänkande Småskalig livsmedelsförädling grundar sig på regeringens skrivelse om småskalig livsmedelsförädling. Denna skrivelse är ett samarbete mellan s, v och mp, och jag tycker att det är beklagligt att det inte står i texten. Men ni ska veta att regeringen är beroende av och för att få så här bra skrivelser. Skrivelsen ger en bra beskrivning av delar som gjorts, och jag tycker att det har hänt relativt mycket på detta område. Det här är några av de punkter som vi har jobbat med . Ny EG-lagstiftning på livsmedelsområdet som blir mer flexibel, vilket innebär att tillsynen blir riskbaserad. En god egenkontroll ger lägre frekvens av tillsynsbesök. Flexiblare krav på köttbesiktning. I stället för att alla slakterier ska ha en egen veterinär anställd kan djur besiktigas redan på gården genom så kallad levande-djur-besiktning. Nya EG-direktiv medger mobil slakt för alla djurslag. har fått i uppdrag att ta fram förslag till hur gårdsnära slakt ska underlättas. har sänkt avgiften för godkännande av mindre slakterier från hela till . Men det är också ganska mycket pengar. tillåts samverkan mellan kommuner för tillsyn, och tar fram tillsynsvägledning. Vi kan använda oss av det så kallade nationella kuvertet, bland annat till kvalitets- och marknadsåtgärder för att förbättra kvaliteten på jordbruksprodukter som produceras nationellt. Jag tror att det är viktigt att vi försöker underlätta och förenkla för småskalig livsmedelsförädling, och vi har nog bara precis börjat med detta arbete. Små företag skapar arbetstillfällen, inte minst på en utsatt landsbygd. Den småskaliga livsmedelsförädlingen har dessutom betydelse för andra näringar, bland annat som komplement till jordbruket, rennäringen och turismen. I den uppföljningsrapport som vi har gjort i miljö- och jordbruksutskottet har det framkommit att många småskaliga producenter är inriktade på en miljövänlig hantering och att djurskyddet upplevs som viktigt. Den småskaliga livsmedelsproduktionen ökar också konsumenternas valfrihet genom att öka mångfalden av produkter. Erfarenheterna från livsmedelsföretagen visar att det är de mindre företagen som har varit framgångsrika med att ta fram nya produkter och bredda varuutbudet. gjordes en undersökning på uppdrag av SLU. Där konstaterades att för en del små producenter är det ett livsstilsval att syssla med småskalig livsmedelsproduktion. Många är självlärda, och verksamheten är ett komplement till annan verksamhet. Ambitionen är ofta hög när det gäller att utveckla den egna produkten, men intresset för att öka verksamheten är lite mindre. fanns det drygt 3 300 företag med småskalig livsmedelsförädling, inklusive slakterier. Av dessa har merparten inga eller endast några få anställda. är mikroföretag med färre än tio anställda. Det framgår också av statistik att kvinnor i större utsträckning har huvudansvaret i de mycket små företagen. vet vi att många konsumenter har en positiv inställning till lokalt och regionalt producerad mat. Det som man uppskattar är bland annat en bättre djurhållning, att det finns en tydlig avsändare och att produktionen upplevs bidra till en levande landsbygd och ökad sysselsättning i närområdet. Undersökningar visar också att viktiga faktorer för oss som konsumenter är att maten är färsk, av god kvalitet, smakar gott samt är hälsosam. Konsumenternas problem vad gäller den lokala och regionala produktionen rör framför allt pris och tillgång, det vill säga att maten upplevs som dyr och svår att få tag på. Den småskaliga livsmedelsproduktionen möter olika problem och hinder, bland annat i regelverk, tillsyn, tillståndsgivning, kompetensutveckling, distribution samt finansiering. Vi behöver göra regelverket mer överskådligt. Det är krångligt och innebär delvis problem, men kan också regelverket vara ett stöd för företagen. Vi vet ju att många av de små producenterna driver sin livsmedelsförädling som komplement till jordbruk, pension eller annan inkomstförstärkning. Motivationen ligger ofta i att föra en lokal mattradition vidare. Det är den egna gården som är utgångspunkten för verksamheten. Denna grupp är naturligtvis starkt lokalt bunden till landsbygden. De hinder som dessa producenter kan uppleva är framför allt reglerna för hälsa och hygien, som man inte tycker är anpassade för mindre producenter. Det kan också vara myndigheternas rigida inställning. Man upplever helt enkelt myndigheterna som byråkrater, krånglare med mera. De små producenterna är i behov av nätverk. Många av dessa producenter efterlyser nätverk för kontakter och samarbete med andra producenter och företagare. Jag tror att för det fortsatta arbetet vad gäller stöd till den småskaliga lokala och regionala livsmedelsförädlingen måste vi rikta in oss på att finna synergier och starkare samverkan mellan olika insatser och initiativ. Vi ska bygga på de nätverk, myndigheter och projekt som redan existerar. Det är en spännande utveckling. Det görs ganska mycket, men mycket mer behöver göras för framtiden. 221 (): När det gäller småskalig livsmedelsförädling finns det säkert de som tänker på grönavågare i fårskinnspäls, långhåriga, som kokar sylt. Men småskalig livsmedelsförädling är så mycket mer än så och så mycket viktigare. För egen del tänker jag på Tiraholms Fisk som finns jämte sjön hemma i kommunen. Jag tänker på deras stekta gös. Jag skulle kunna använda mina återstående fem och en halv minuter för att prata om denna stekta gös! Ska vi fylla magen kan vi gå till , men vill vi ha en matupplevelse är det ofta det lokalförädlade och det småskaligt förädlade som vi söker oss till. Det småskaligt förädlade har så klart betydelse ekonomiskt för den bygd man verkar i. Tiraholms Fisk har otvivelaktigt en betydelse för den ekonomiska tillväxten och för en levande landsbygd där man verkar. Det är så klart kvalitet som gäller när vi pratar om småskalig livsmedelsförädling. Kvalitet går före kvantitet. Det slog mig när föregående talare pratade om antalet motioner. Vad är det som ska göra att vi får dessa matupplevelser som vi faktiskt kommer ihåg ett eller efter att vi har ätit? Jag tror en grundläggande förutsättning är att vi skapar enklare regler. De entreprenörer och entusiaster som håller på med detta ska känna att deras arbete uppskattas så att de orkar fortsätta. Det är för mig den otvivelaktigt absolut viktigaste biten. Jag ska ta upp två motioner som har väckt rörande småskalig livsmedelsförädling. Den ena gäller gårdsförsäljning av vin och öl. Vi har lagt fram förslag på att tillåta en kvoterad eller begränsad försäljning direkt från gården av vin och öl som har producerats på gården. Det handlar inte om några jättemängder, särskilt inte för oss som bor i den södra delen av och vet hur mycket som kommer över eller via HelsingborgHelsingör . Då är det ytterligt begränsade kvantiteter. När vi har fått till detta tycker vi också att det ska finnas möjligheter att som vin- och ölproducent låta sina kunder provsmaka. Det kan inte vara rimligt att om det ska vara tillåtet med gårdsförsäljning att man sedan måste bygga ett restaurangkök för ungefär 1 miljon för att kunna låta en fransman provsmaka lite svenskt vin innan köp. Det här kan tyckas som futtiga frågor, men vi vet alla att mat och dryck hänger ihop. Drycken är också en viktig del för att skapa en profil och identitet för svensk mat. Det sista jag vill ta upp gäller krav vid offentlig upphandling. Det är rimligt att när det svenska samhället ställer tuffa krav på djurskydd och hur vi ska producera, borde man också ställa lika tuffa krav när vi handlar in den mat som vi ställer krav på hur den ska produceras. Låt mig ta kyckling som exempel. finns det i djurskyddslagen ett konkret tal på hur många kycklingar som får finnas per kvadratmeter. Men när vi handlar till det offentliga kan vi köpa från länder där kycklingarna i princip staplas ovanpå varandra. Det är en sanslös dubbelmoral. Det är för svaga skrivningar i betänkandet om detta. Men majoriteten har möjlighet att utveckla frågan från talarstolen. Tycker majoriteten att det är rimligt att vi från det offentliga ställer samma krav när vi upphandlar som vi gör i djurskyddslagen? 222 (): Det har varit härligt att höra så många engagerade ledamöter för den småskaliga livsmedelsproduktionen. har, precis som så målande beskrev, småskalig livsmedelsförädling och livsmedelsproduktion betraktats som något flummigt och udda, inte som en växande driftig företagsamhet i landet. Den småskaliga livsmedelsförädlingen har blivit ett slags mottrend till bulkproduktion, priser och stormarknader. Det finns också ett konsumenttryck för att få spännande produkter med hög kvalitet. har vi en teknikutveckling som gör att den hantverksmässiga produktionen kan bli mer konkurrenskraftig, lönsam och flexibel. Där de stora kan producera mycket till låga kostnader kan de små producenterna i stället vara mer flexibla och snabbare anpassa sig till marknaden. Varför är det så positivt med småskalig livsmedelsförädling? Varför vill vi att företagen ska utvecklas ännu mer och bli fler? Det är många talare som redan har nämnt det, men det handlar bland annat om produkterna, kvalitet, valfrihet för konsumenterna att få tillgång till spännande produkter. Sedan handlar det om jobben, inte bara att det finns jobb i glesbygden utan att det dessutom är roliga och meningsfyllda jobb. I småskalig produktion blir det mer jobb per kilo produkt än i den storskaliga produktionen som producerar i bulk eftersom man har ett högre förädlingsvärde. Sedan är det också en kulturgärning att kunna ha småskalig och hantverksmässig produktion och att kunna behålla traditionella maträtter, produkter och produktionsmetoder. Sedan är då det viktiga: Hur ser att man ska jobba med de här frågorna, och hur har vi jobbat under den här mandatperioden? Vi har haft förmånen att vara i en sådan situation att vi har kunnat lyfta upp de här sakerna i förhandlingar med Socialdemokraterna och . När vi diskuterade var det tre fält som vi behövde gå in på. Det var dels regelförenklingar, dels avgiftssänkningar och anpassningar till de små företagen och dels kunskapsuppbyggnad. Om jag först tar regelförenklingar har vi åstadkommit att nu har satt i gång ett väldigt aktivt arbete för att förenkla regler och anpassa dem till de mindre företagen. Man har anställt folk som jobbar med det i nära dialog med näringen. Jag deltog själv i ett sådant seminarium och lyssnade på de diskussionerna. I fråga om avgiftssänkningar har från och med nu pengar så att man kan börja sänka olika avgifter. Man har redan kommit en bit på väg. Viktigt är givetvis att de avgiftssänkningar som görs blir långsiktiga. Det tredje är kunskapsuppbyggnaden, och vi har sett till att det har blivit en långsiktig finansiering av ett nationellt . Eldrimner finns i men ska jobba med kunskapsutveckling för småföretagare i hela landet. Det är bara att hoppas att vi fortsatt ska vara så här eniga i att jobba på med att förbättra för den småskaliga livsmedelsproduktionen. Även om jag här har pratat väldigt mycket om möjligheterna ska vi komma ihåg att de här företagarna befinner sig i en tuff bransch med tuff konkurrens och svårighet att få marknadstillträde, i en värld där pris trots allt är viktigt och de stora kedjorna satsar mycket på sina egna varumärken. Där har vi en viktig roll som politiker, inte bara i de konkreta politiska besluten utan också i attityden att vilja utveckla de här glesbygdsföretagen. 223 (): Jag förstår att herrarna reser sig när kvinnor pratar eftersom vi firar . Det gör vi tillsammans med kvinnor runtomkring i hela världen. är det att fira igen, då det är , som många konsumentorganisationer uppmärksammar . Såväl kvinnor som konsumenter, herr talman, är viktiga för den småskaliga livsmedelsförädlingen. Flera utredningar pekar på att det ofta är kvinnor som står bakom de riktigt små företagen i livsmedelsbranschen, de som vi i de här sammanhangen ibland till och med kallar mikroföretag. Konsumenterna, som också ofta är kvinnor, är mycket viktiga för de småskaliga livsmedelsföretagen: utan konsumenter, ingen försäljning och inga produkter som köps, men heller ingen produktutveckling och alltså ingen småskalig livsmedelsförädling. En förutsättning för verksamheten är att vi har effektiva lantbrukare som kan förse livsmedelsföretagen med råvaror. Ännu finns det ingen särskild dag att fira lantbrukarna på, men den särskilda lantbruksveckan har numera blivit . Det kanske blir åtminstone en nationell lantbruksdag att fira, eftersom man där också har en prisutdelning då man utser årets spjutspetsföretag. uppmärksammades förutom spjutspetsföretag de gröna näringarna, och i den skrift som LRF gav ut med samma namn beskrivs en del av tillståndet för näringen. Den visar att intresset för småskalig livsmedelsproduktion växer både bland producenter och bland konsumenter och att antalet gårdsbutiker och företag inom livsmedelsförädlingen ökar. Även om vi kan vara glada åt de positiva tongångarna i rapporten är det viktigt att regeringen även i fortsättningen uppmärksammar de småskaliga livsmedelsproducenternas förutsättningar och möjligheter att utvecklas. De har en stor betydelse, inte minst för utvecklingen på landsbygden, och självklart att vi konsumenter får tillgång till goda livsmedel.