prot · GT0992 · 2006-03-22 00:00:00 — Många företagare har inte fått indragna krediter, men de har fått factoring på sina kundfordringar och leasing på sina inventarier med en eller ett par procents högre räntekostnad . En del har fått indragna krediter. Men det finns naturligtvis också företagare som har fått utökade krediter därför att det finns så många andra parametrar att lägga in i den här diskussionen. Insolvenshanteringen skulle bli mera skyndsam var tanken bakom den här reformen. Men här har det blivit rena katastrofen, vilket framför allt beror på beslut om övergångsbestämmelserna. ligger det mer konkurser i balans än det någonsin gjort i förhållande till antalet inträffade konkurser. Det beror på att alla förvaltare sitter och väntar på att ska komma med ett prejudikat och tala om ifall det är ordalydelsen i övergångsbestämmelserna som ska gälla eller kanske de konkursrättsliga principerna i form av den så kallade frysningsprincipen. Det har alltså inte på något vis blivit skyndsammare. Har oprioriterade borgenärer fått mer i utdelning? I liten utsträckning har man säkert fått det, men i de flesta fall ser konkurserna med dagens regler ut så att av de pengar som finns att dela ut går till företagsinteckningen, alltså till banken. går till att betala tillbaka lönegarantimedel. Det är ytterst få leverantörer som har fått utdelning, eller en högre utdelning, jämfört med vad de tidigare fått. Naturligtvis har det förekommit i fall där man inte har särskilt många anställda och lönekrav. Frågan är vad vi nu gör. Vi i alliansen har bestämt oss för att vi vill återställa företagsinteckningsvärdet till . Men vi vill behålla alla övriga delar av den här reformen. Är då detta möjligt? Blir det något fel då? Jag har tittat på majoritetsskrivningen i betänkandet. Där påstås att en ändring av företagsinteckningens värde skulle allvarligt undergräva reformens syften. Men sedan kommer det liksom ingen utveckling av talan. Vad är det som allvarligt undergräver reformens syften? Jag förutsätter att vi får reda på det här när vi om får höra Socialdemokraternas företrädare. Att en återgång till sätter en kreditgivare i en bättre situation än före den här reformen kan vi vara helt överens om. Man har ju sagt att företagsinteckningen nu omfattar all egendom som inte är pantbrev i fastighet eller inteckningar i fartyg, så det blir faktiskt en viss förbättring med en återgång till . Kan man återställa detta och få en effekt på kreditsituationen? Det är väl den stora och intressanta frågan. Det tror vi att man kan, men det kommer naturligtvis att ta tid. Precis som det tar tid att göra förändringar i den ena riktningen blir det så också i den andra riktningen. Det här blir naturligtvis i viss utsträckning ett problem därför att bankerna nu har inrättat sig efter gällande lagstiftning och säkrat upp sig. Det är klart att de inte utan vidare kommer att släppa det de skaffat sig säkerhet för. Den som kan tjäna lite grann på den här situationen är företagsledaren själv. Vi glömmer ofta att bakom belåningen i bank står som regel företagsledaren med en personlig borgen eller med personliga säkerheter. Jag tror att många företagsledare kan få en bra situation när det gäller att förhandla med sina banker i fortsättningen om nu alliansens förslag går igenom. Jag yrkar bifall till reservationen i betänkandet. 200 (): Vi kristdemokrater har ställt upp på den nya konkurslagen. I huvudsak är vi stolta över att vi medverkat till att den lagen genomförts. Det debatterade betänkandet rör en korrigering i lagen som innebär att företagen återigen ska få möjlighet till i företagshypotek. Jag ställer mig bakom reservationen i betänkandet. Med undantag av ett antal helgdagar då aktiviteten är rätt låg i ett genomsnitt av företagen går ett företag i konkurs i vårt land. Årstakten är, som vi hörde från min kollega , ungefär 7 000. I relation till folkmängden toppar den internationella konkursstatistiken. Antalet företagsrekonstruktioner är mindre än 50, hörde vi också. Så var det och flera förklaringar fanns, till exempel att som ett av få i-länder i världen saknade en fungerande rekonstruktionslagstiftning. En annan var att förmånsrättsreglerna gav staten en ställning som i onödan drev många företag över konkursens brant. Vi kristdemokrater var det enda borgerliga parti som medverkade till att ändra på relationerna mellan antalet konkurser och antalet företagsrekonstruktioner. I utskottsbehandlingen av regeringsförslaget om nya förmånsregler fick vi igenom väsentliga ändringar. En av de ändringar som vi krävde var just en utvärdering av konsekvenserna av lagen beträffande företagens ekonomiska situation. Jag läser från lagutskottets betänkande 17 /03 om förmånsrättsregler: Utskottet utgår från att regeringen återkommer med en redovisning av utvärderingsarbetet senast och förslag på konkreta åtgärder om så skulle vara erforderligt. Reformens positiva effekter får dock inte gå förlorade. Och där är vi . Den beslutade förmånsrättslagen måste korrigeras i ett avseende, nämligen när det gäller kapitalförsörjningen. Enligt ITPS delrapport har förmånsrättsreformen haft negativa konsekvenser för små och medelstora företags kapitalförsörjning. Därför vill vi i alliansen helt enligt överenskommelsen i att företagshypoteket återgår till . Jag vill slutligen återigen betona att det centrala med denna reform naturligtvis är att statens nuvarande förmånsrätt för skatter och avgifter avskaffas. Att statens förmånsrätt försvinner helt och hållet innebär i sig ökade möjligheter att undvika konkurs. Som mången konkursförvaltare sagt så också vår tidigare riksdagsman var staten en svår part att förhandla med så länge myndigheternas främsta intresse var att få ut så mycket som möjligt från konkursboet. Den destruktiva drivkraften tog vi bort i lagen . Och ska vi korrigera företagshypoteket. Med detta torde alla kunna vara nöjda med konkurslagstiftningen i denna tappning. 201 (): Det är en väldigt viktig fråga som vi nu debatterar. Det gäller de nya förmånsrättsreglerna vid företagsinteckning. De är fortfarande ifrågasatta och omstridda och med all rätt. Farhågorna i samband med de nya reglerna för krediter har besannats. Det har blivit svårare att låna pengar för företagen, och de som drabbas mest är de små företagarna, många av dem ute på landsbygden och i glesbygd. De nya reglerna för utlåning av kapital har därmed blivit ett direkt hot mot landsbygdsbefolkningen och sysselsättningen i hela landet. De nya reglerna för företagsinteckning drevs dessutom igenom i när det pågår stora omstruktureringar på arbetsmarknaden, förändringar som bidragit till stora påfrestningar. Vi ser det i arbetslöshetsstatiken. Med dagens höga arbetslöshet borde faktiskt reformerna vara inriktade på att ge fler jobb inte färre! I när företagen utlovas bättre villkor kommer regeringen med reformer som sakta stryper syretillförseln till företagen. Än en gång utsätts de mest sårbara. Vad har regeringen och emot småföretagen? Regeringen kritiserar bankernas kreditgivningar med stöd av . Det finns fog för att framföra kritik, men den är senkommen. Under köpfesten och även var den kritiken befogad. Sedan har det faktiskt skett många förändringar till det bättre. Jag hävdar att de banker som har lokalkontor har ökat sitt engagemang och kontinuerligt bevakar lönsamhetsutvecklingen för företagskunderna. Reformen är och förblir ett stort misstag. Den har arbetats fram från ett ovanifrånperspektiv en teoretiskt konstruerad reform, möjligen anpassad efter storbanker med centralstyre. De nya reglerna tar inte hänsyn till kreditgivarnas och kredittagarnas förutsättningar att fungera i en marknadsekonomi. Ett av regeringens motiv sägs vara att minska kundförlusterna. Det är en god ambition som vi alla har. Men att uppnå noll risker inom kreditmarknaden anser vi är en utopi. Det finns alltid ett risktagande inbyggt vid utlåning av kapital, och det är alltid ett risktagande att vara företagare. Det regeringen och nu har medverkat till är att ansvaret för risktagandet ytterligare skjuts över på företagarna. Men risktagandet kan inte enbart ligga på företagarna. Det måste vara fler aktörer med, annars kommer vi att få färre som är motiverade att starta företag. Vinnarna enligt regeringens koncept nu är bankerna men även staten, som räknar med att kamma hem ca 300 miljoner. Denna reform kan bli en verkligt dyrköpt erfarenhet. Att försvåra framväxten av företag kommer att leda till att välfärden urholkas. Vi har fått många signaler från dem som lever i verkligheten, från många småföretagare och om hur det ser ut ute på fältet. Det har blivit svårare att låna efter det att de nya företagsinteckningarna och värdet sänkts till . För företagare, uppbundna av tidigare krediter, har alternativen för nya krediter varit att godta ökade säkerhetskrav, exempelvis genom privatborgen eller genom att lösa finansieringen genom leasing eller factoring. Det är alternativ som har flera nackdelar sett ur företagssynpunkt men som har visat sig vara lysande affärer för bankerna. För företagen och landets bästa är det väldigt viktigt att vi är medvetna om vilka mekanismer som hjälper alternativt stjälper välfärden. Reformen är och förblir ett stort misstag, och det har vi möjlighet att rätta till . Alla som värnar om fler småföretag, om befintliga företag och arbetstillfällen runtom i landet uppmanar jag: Rösta rätt bifall till reservationen i betänkande LU18. 202 (): Vi debatterar nu lagutskottets betänkande 18. Det gäller en fråga som vi har debatterat tidigare. Den rör företagsinteckningens förmånsrätt. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet i sin helhet och avslag på reservationen. fattade beslut om en genomgripande reform av förmånsrättslagstiftningen. Det var proposition 2002/03:49. Det övergripande syftet med reformen var att underlätta för företagen att genomföra företagsrekonstruktion i stället för att gå i konkurs och att förbättra löneskyddet. Vidare syftade reformen också till att förbättra kreditgivning och kredituppföljning. Man ville också hitta sätt att ge de oprioriterade borgenärerna möjlighet att få en del av de pengar som faktiskt finns vid konkurser. Det fanns många delar. Det fanns också en vision om att jobba vidare och få ett samlat insolvensförfarande för alla frågorna. Det är något som jag tror att vi kommer att få, även om det fortfarande inte har dragit i gång någon utredning. Efter det att reformen infördes har diskussionerna varit heta. Det har varit många aktörer inblandade i diskussionerna. Jag har under de tidigare inläggen lätt fått känslan av att alla företagarorganisationer ser reformen som oerhört dålig. Jag vill bara påminna om att det finns många aktörer i medier och tidningar som har lyft fram argument som stöder både den ena och den andra delen. Det är självklart så. Det är en fråga som påverkar ett antal aktörer, till exempel . Det är en av aktörerna som har drivit på processen. En av de stora frågor som har diskuterats och lyfts fram i debatten har varit ITPS rapport. Det har varit intressant läsning. Självklart ska alla rapporter som tas fram läsas med seriösa ögon, och man ska ta till sig av dem. Däremot tycker majoriteten i utskottet att rapporten självklart ska läsas men att det är lite tidigt att dra slutsatser. När rapporten togs fram hade reformen varit aktiv . Det är svårt att dra några konkreta slutsatser av en reform efter så . Så tyckte även största företagarorganisation. Det är den företagarorganisation som organiserar flest små och medelstora företag, det vill säga Företagarna. Företagarna har ett antal synpunkter som jag tänkte redogöra för. Den första synpunkten är att rapporten gäller en reform som har varit aktiv . Det blir då svårt att kunna uttala sig om de effekter som en sådan reform ger när det inte har varit möjligt att se hur reformen långsiktigt kommer att slå igenom. Det är den absolut viktigaste kritiken. Företagarna säger att man är förvånad över hur ITPS har kunnat rekommendera en återgång när reformen har varit i bruk i mindre än . Hur kan man då göra en konkret och rättvis bedömning, om man inte lägger in andra faktorer såsom att det finns krafter som trycker på i olika riktningar? Den andra frågan, som också hör till debatten och som jag tycker att man ska ta till sig av, är att ITPS i sin rapport har sagt att av företagarna hade fått sin kredit omprövad och fått krav på bättre säkerhet. Det är samma sak som sade. Han sade , och hälften av dem hade fått en försämring. Detta är i sin tur oerhört intressant och är något man ska till sig. såg att det fanns problem eller hade fått försämrade krediter. Det är ett jättestort problem och självklart något att ta till sig. Det som inte hade undersökts i rapporten, och som det är svårt att få statistik över, är hur många företag som ett normalår får sina krediter försämrade. Det är nog också ett antal procent, vilket gör att det blir svårt att resonera om huruvida är mycket eller inte. Det finns också aktörer som i medierna har framfört att bankerna kanske i mångt och mycket har använt sig av argumentationen att reformen nu har införts och att man då kan få en sämre kreditvärdighet. Det kanske inte har handlat om reformen utan snarare handlat om att banken inte vill lägga fram de verkliga skälen. Det finns nog många delar i det här. Den andra delen som lyfts fram, som jag också tycker att man ska beakta och som vi säkert kommer att få diskutera senare, är vad som kommer att hända om man återgår till ursprunget, det vill säga i förmånsrätt. Jag tror att återgången kommer att bli lång. Vi har ett antal saker som kommer att hända på den finansiella marknaden som gör att jag inte tror att vi kommer att få en återgång. 2-regler kommer att införas , och andra krav kommer att införas på hur kapital- och finansmarknaden ska arbeta, vilket kommer att göra återställningen problematisk. Vi kommer att förlora ett antal positiva effekter med en återställning. Jag tror att uppföljning av kreditgivning är oerhört viktigt. Det finns ett antal problem, och framför allt är det för tidigt att utvärdera frågan . Om vi finner att det finns ett antal problem i vissa regioner eller i vissa typer av företag att få riskvilligt kapital ska vi självklart se över reglerna. Den nya insolvenslagstiftning som vi nu inför och som vi vill utveckla är viktig. Vi har jobbat med den länge, och de flesta partierna har från början varit överens om att skapa ett samlat insolvensförvarande. Jag ser det som oerhört viktigt. Därför tror jag att man kan hitta andra instrument som skapar riskvilligt kapital. Det är min slutsats. Jag vill än en gång yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. 203 () replik: Jag skulle vilja bemöta några påståenden från . Det märkliga med reformen som har genomförts och som har givit negativa effekter är att man inte vill se de svårigheter som har dykt upp. Motiven i reformen var att minska konkurserna. Det har skett till en liten del, men det är försumbart. Men det man inte vill se är den stora utredning som ITPS har gjort, det vill säga . ITPS hävdar att man ser negativa trender, och de knyts till reformen i vilken reglerna för företagsinteckning har försämrats. Det går inte att bortse från. viftar här med att största företagarorganisation har bistått reformen. Men vi ska också vara medvetna om att man inte är absolut enig inom organisationen. Det är en bild som ges från centralt håll, men jag undrar hur det ser ut ute i landet. Den erfarenhet jag har är att det finns många delade meningar. Det intressanta är att den andra företagarorganisationen, , som också har nästan 30 000 medlemmar, till fullo instämmer i kritiken. Det gör även Småkom, en organisation för 105 kommuner runtom i landet. De konstaterar efter en enkätundersökning till både kommuner, ledningar och företag att kommunerna får gå in och agera borgenärer för det lokala näringslivet. De får bygga lokaler för att kunna bedriva verksamheter på landsbygden. Det var väl ändå inte tanken med det hela. Visst har reformen medfört stora nackdelar. Den utvärdering som ska komma tror jag inte kommer att visa på hela sanningen. Men det kanske kan utveckla. 204 () replik: Precis som säger visar ITPS rapport på ett antal problem. Framför allt säger av företagarna att de har fått sämre krediter. Då ställer jag frågan igen: Hur många procent är det som får sina krediter försämrade ett normalår? Den frågan har inte berörts över huvud taget, och jag tycker att den är oerhört relevant. är självklart ett alldeles för högt tal, men det är inte så högt att det betyder att jättemånga företag påverkas. Jag skulle vara intresserad av att höra hur stor siffran är ett normalår, när man inte har infört den här reformen. Den frågan skulle jag väldigt gärna vilja ha svar på. Jag vill återknyta lite grann till det som sade i sitt anförande. Hon vill återföra förmånsrätten till , men vill hon ha fler aktörer som tar risker. Med en förmånsrätt på för bankerna behöver bankerna inte ta några risker. Det kanske inte heller är deras uppgift, utan de ska låna ut pengar i företagshypotek. Men vem är det då som menar ska ta riskerna? Med ett förmånsrättssystem på kommer bankerna inte att behöva ta några risker. De kommer alltid att ta hem hela kakan först, vilket gör att de aldrig kommer att behöva bli riskbenägna. Jag menar att det vore bra om de som banker också ibland måste göra viss kredituppföljning för att på så sätt kunna motverka konkurser, då man kan se problem med den finansiella delen i företag tidigare. 205 () replik: Det är alltid en mängd företagare som får sina krediter omprövade . Det tillhör sakens natur. Att det har stigit till kan kopplas till den här reformen. Då det gäller fler aktörer är det klart att jag syftar på att man inte bara kan lägga det fulla ansvaret på företagaren. Om banken är med i det hela är man faktiskt två då är man inte ensam. Men om man bara ska ställa kraven på företagaren, att först ska han borga med det han köper och gardera sig för tillgångarna i företaget och sedan ska han dessutom borga med privat borgen, med hus och hem, tycker jag att det egentligen bara finns en stor risktagare, och det är företagaren själv. Jag vill också återknyta till den utredning som fanns om förmånsrättsreglerna. Det var befogat då, därför att det var ett annat klimat. Det lånades pengar på dåligt undersökta säkerheter. Men det är inte det läget , så därför tycker inte jag att man kan hänvisa till den utredningen, som de flesta var överens om, som tidigare sade. Det var ett helt annat klimat då. Det fungerar till väldigt stor del, vill jag hävda, åtminstone där det finns lokala bankkontor, där det finns en dialog. Man har en väldigt god personkännedom, och man följer kontinuerligt företagens lönsamhetsutveckling. Det som alltid är problem är när det blir stora koncentrationer av vad det än månde vara och långa avstånd mellan dem som fattar beslut, dem som är kreditgivare och dem som är kredittagare. Då kommer alltid den enskilde i kläm. Det är det som är på väg . Man har alltså ett ovanifrånperspektiv i den här reformen som inte är anpassat till de små enheterna ute i landet. I samma takt har också bankerna dragit in beslutanderätten från de lokala kontoren på vissa ställen. Det är en otroligt olycklig utveckling i vårt land just nu när det gäller kreditförsörjningen. 206 () replik: De stora företagsbankerna är det synd om, så dem ska vi värna. Det tycker jag också. Var står det, herr talman, att siffran är högre än vad siffran var något ? Jag skulle gärna vilja veta var det står. Det finns ingenting i ITPS rapport som kan belägga att siffran har blivit högre. Man har nämligen inte undersökt något annat år. Hur kan man då veta att siffran har blivit högre? Det skulle jag vilja veta, och det är ingen som har kunnat svara på den frågan. Det andra är: Om man återställer förmånsrätten till för bankerna, tar bankerna några risker då? Nej, de kommer fortfarande att kräva av villan, och de vet att i samma stund som det börjar barka åt skogen kommer de att kunna kamma hem allting. Det innebär att de inte tar några risker alls. Då menar jag att vi måste hitta annat riskvilligt kapital, framför allt i de regioner i landet där vi har problem. Där får vi självklart försöka hitta andra lösningar. Det är inte så att vi ska ge bidrag, utan man kan låna pengar. Uppenbarligen är inte bankerna tillräckligt riskvilliga för att låna ut pengar, och då kanske vi får hitta andra lösningar, som de har gjort på andra ställen i . 207 () replik: Om man, som jag, har sett den här situationen både som konkursförvaltare och som ledamot i en lokal bankstyrelse kan jag inte riktigt förstå det nu sade, att är detsamma som att man inte tar några risker. Det finns ganska stora förluster i bankväsendet, trots att man har haft företagsinteckningar och fastighetsinteckningar. Det resonemanget känns lite egendomligt. Anledningen till att jag begärde replik var att jag inte fick svar på den fråga som jag ställde i mitt anförande. Det står i betänkandet, i majoritetsskrivningen, att om vi nu gör den förändringen att vi flyttar upp till skulle detta allvarligt undergräva reformens syften. gjorde ett tillägg och sade att vi skulle gå miste om ett antal positiva effekter. är det att redovisa: Vad är det för positiva effekter som vi går miste om? 208 () replik: En av de absolut viktigaste delarna i reformen är att vi, tror jag, i det moderna samhälle vi lever måste förändra synen på kreditgivning och kredituppföljning. Jag tror att kredituppföljning är någonting som måste bli viktigare. Ett av skälen till att man har gjort den här stora reformen är att man vill att banker, men även staten, ska ta ett större ansvar vid kredituppföljning. Det betyder att man som bank eller som annan fordringsägare tar ett större ansvar, kanske tidigare ringer i varningsklockan och säger att ett företag måste vidta ett antal åtgärder, för annars kommer det att gå i konkurs. Det är ett av de stora skälen till att man senare inte , efter kanske kommer att kunna se ett större antal företagsrekonstruktioner. Vi får mer aktiva borgenärer, som ringer i alarmklockan och säger att man måste göra någonting. Jag tror att det är en av de stora delar som vi nu kommer att förlora, för nu kommer bankernas incitament att göra en sådan här kredituppföljning att minska. Jag håller med dig, . Jag vet att banker i många fall har förlorat väldigt mycket pengar, så det är inte det jag menar. Men i och med att man återställer förmånsrätten till minskar bankernas incitament att vara en aktiv del i den verksamhet som företaget bedriver. Jag tycker att alla aktörer som har fört in kapital i ett bolag, oavsett om det är aktieägare eller om kapital har förts in på annat sätt, ska vara en aktiv del i bolaget och ringa i varningsklockan de gånger bolaget börjar få ekonomiska problem. 209 () replik: Det svar som vi hörde visar klart att borde göra studiebesök på några banker och sätta sig in i hur man följer krediterna. Det svenska bankväsendet gjorde jätteförluster . Man har dragit mycket lärdom av vad som hände under den första . Alla banker, påstår jag, i det här landet har en mycket noggrann kredituppföljning , och detta oberoende av om man har en företagsinteckning som är värd eller . Det där kommer inte att förändras. Jag tror alltså inte att det finns någon sådan positiv effekt som skulle försvinna, för bankerna kommer att fortsätta att följa sina kunders krediter mycket noggrant. Därmed blir min slutsats av det hela att det egentligen inte är några allvarliga problem med att göra den förändring som vi från alliansens sida vill göra. Den kommer tvärtom att vara till fördel för kanske framför allt ägarna av företagen och kan ge möjligheter att skaffa lite mer ägarkapital, vilket vore en jättebra sak i vår näringsverksamhet i . 210 () replik: Nej, jag har inte varit på så många studiebesök på banker. Jag kanske ska gå på ett studiebesök eller två. Jag tror att det kan vara nyttigt. Däremot har jag träffat väldigt många företagare.