prot · GT0992 · 2006-03-22 00:00:00 — Den olösta konflikten mellan och liksom utvecklingen i hindrar också en fruktsam dialog. Vi måste säga att ageranden i våra muslimska närområden haft samma negativa effekter. Den våldsamma reaktionen på Muhammedkarikatyrerna är ett exempel, men det gäller även olika allvarliga former av terrorism, inkluderande till exempel självmordsbombare, förföljelser av andra trosriktningar samt hanteringen av kvinnors situation. Vi måste komma bort från båda sidors destruktiva ageranden och nidbilder av varandra. Den muslimska världen måste kunna lämna föreställningen att väst i sin dialog med dem syftar till att få dominera den muslimska världen och diktera villkoren för utveckling. Väst måste lämna föreställningen att det skulle finnas något inneboende i islam som omöjliggör demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. Det är särskilt angeläget att medierna anstränger sig att ge en rättvis bild av vår relation samt undviker att förmedla fördomsfulla bilder av den andre. Ett viktigt konstaterande av utskottet är att demokrati måste växa inifrån och inte påtvingas utifrån. Detta är självfallet en kritik av bland annat politik gentemot den muslimska världen. Över huvud taget är utvecklandet av en god relation med vårt muslimska närområde beroende av att vi undviker att pådyvla dem våra värderingar. I stället ska vi i dialogens form redovisa våra värden på samma villkor som de lyfter fram sina. Sedan är det vår tro att dialogen kommer att påvisa att vår syn på demokrati och mänskliga rättigheter, inklusive kvinnors rättigheter, är en god väg till ekonomisk och politisk utveckling. Det finns inget som talar mot att dessa värden även är muslimska värden. Vi vill vara tydliga med att flertalet av de regimer som finns i EU:s muslimskt dominerade grannskapsområde brister i de värden vi håller högt. har inledningsvis redogjort för att utskottet kommit fram till ett antal ställningstaganden som föranlett utskottet att göra några tillkännagivanden riktade till regeringen och själv. För tids vinnande upprepar jag inte dem här. Till den del av betänkandet som fokuserar vår relation har inte fogats några reservationer däremot ett par särskilda yttranden som jag strax ska återkomma till. Jag har här inte närmare kommenterat de konflikter i som i så hög grad påverkar vår relation. Det kommer däremot min kollega att göra. Hon har också att hantera några reservationer som jag redan här yrkar avslag på som jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut. Låt mig så gå över till de två särskilda yttrandena. Jag börjar med . De kritiserar att utskottet hävdar att med yttrandefriheten följer också ett ansvar att undvika att förnedra och kränka anhängarna av en religion. menar att det inte kan hävdas någon annan gräns än den lagen om hets mot folkgrupp sätter upp. Detta är ett minst sagt märkligt påstående. I mängder av sammanhang hävdar vi annars att det finns ett moraliskt ansvar utan att lagen sätter en gräns. Våra handlingar måste ses i relation till dessa handlingars konsekvenser. Om karikeras med en bomb huvudet är det väl inte konstigt om muslimer reagerar? En sådan bild kan inte enbart ses som kritik riktad mot en religion, utan den manar betraktaren att stämpla muslimer som just våldsamma, , terrorister. Detta är utan tvekan stigmatiserande till sin karaktär och som sådant ansvarslöst. Jag tycker att befinner sig på ett sluttande plan mot något som kan liknas vid ett moraliskt förfall när man inte inser detta. Värt att notera är att EU:s allmänna råd i sitt uttalande med anledning av karikatyrerna inte hade några svårigheter att se sambandet mellan frihet och ansvar. Därutöver framgår det av inlägg att tydligen inte står bakom flera delar i betänkandet, men några fler särskilda yttranden finns inte. Låt mig så gå över till särskilda yttrande. Även om står bakom huvudtanken om dialog i betänkandet, ifrågasätter i stora stycken betänkandets grundläggande perspektiv. Jag menar att beskrivningar i mångt och mycket är illa underbyggda och representerar missuppfattningar och i vissa fall också vantolkningar. De förtjänar därför att kommenteras mer ingående här i kammaren. ifrågasätter om det är möjligt att behandla relationen västden muslimska världen. Jag har tidigare pekat på att vår bakgrundsdel visar att det faktiskt både är rimligt och möjligt. Mot bakgrund av den aktuella debatten är det till och med nödvändigt. Vi redovisar sedan olika perspektiv eller infallsvinklar på denna relation. Vi visar på mångfalden inom islam och de många sidor som den aktuella regionen uppvisar. Våra analyser kommer från respekterade, vedertagna källor som baseras på eller speglar vad muslimer själva anser, till exempel , World Value Survey och . Att hävda att vår syn är kulturcentrisk och ensidig håller inte. Den som tar sig tid att läsa betänkandet kommer tydligt att se att mp:s kritik inte är relevant. Utskottet riktar också kritik mot brister i västs agerande, både nu och . hävdar också att vi inte behandlar jämförbara storheter. Det kan jag inte heller hålla med om. Vi beskriver en muslimsk värld som en kulturkrets där islam är dominerande religion och en västvärld på motsvarande sätt med kristendom som dominerande religion. Vi hävdar att i båda fallen har dessa religioner avsatt värderingar som präglar våra samhällen. hävdar att utskottet landar i att den muslimska världen har distinkt likartade värderingar. Så är det inte alls. Vi hävdar att det finns vissa gemensamma drag men också olikheter i värderingar. Intressant är att det är undersökningar gjorda bland muslimer som leder fram till de gemensamma dragen i synen på religion, familj och sex. måste sägas att samhällen har en mångfald av åsikter, inriktningar etcetera, men kan ändå som helhet uppvisa vissa gemensamma värderingar. har svårt att skilja på en analys av helheten och en analys av de skilda delarna. Vi gör klart i betänkandet att för att kunna föra en övergripande diskussion är det nödvändigt att söka beskriva det generella och utmärkande utan att fastna i det specifika. menar att betänkandet är en välmenande men de facto paternalistisk objektifiering av den muslimska världen och präglat av en lätt exotiserande orientalism. Eftersom vi håller oss till officiella källor, bland annat arabiska, blir slutsatsen att menar att , skriven av arabiska forskare, intellektuella och beslutsfattare, är en paternalistisk beskrivning. Vi beskriver inte heller araber enligt orientalismens synsätt som slöa, oengagerade och opålitliga. Tvärtom säger vi att vi respekterar att religionen är viktig, att vi respekterar familjens centrala roll och att demokrati och mänskliga rättigheter kan vara gemensamma värden för väst och den muslimska världen. I det särskilda yttrandet vill man också söka göra en tydlig åtskillnad mellan kultur och religion. Vi tror inte att det är möjligt och har motiverat det i betänkandet. gör vi klart att flera av de företeelser vi fördömer, som till exempel hedersmord och könsstympning, inte kan tillskrivas religionen. Beskrivningen av islam sägs vara statisk med bristande dynamik, och den demokratiska rörelse som finns uppges inte vara behandlad. Ingendera är rätt. På flera ställen beskriver vi nytolkningar av islam och hur islam kan inlemmas i det moderna samhället. Vi pekar på den islamdemokratiska rörelsen men bedömer inte dess styrka, eftersom vi inte kunnat ta del av någon enda systematisk undersökning som ger svar på detta. tycker att begreppet vi är en oreflekterad antropocentrism. Utskottet använder begreppet vi när vi redovisar vår syn, det vill säga sätter oss själva i centrum. Antropocentrism är just övertygelsen att människan är centrum i universum. Vi menar ändå att vi är i centrum för vår relation med den muslimska världen. Vem skulle annars vara det? I yttrandet sägs att vi beskriver väst som demokratins och de mänskliga rättigheternas högborg, vilket inte heller är sant. Däremot säger vi att andra respekterade källor som , etcetera påpekar att tillståndet för demokrati och mänskliga rättigheter är problematiskt i den muslimska världen. Ska vi då inte stödja en demokratisering? Varför skulle vi avstå från att återge vad de allra flesta är överens om? Vi har ingen anledning att betvivla att de helhetsbedömningar som görs av tillståndet för demokrati och mänskliga rättigheter är korrekta. Enligt dessa ligger regionen långt efter andra regioner avseende demokrati och MR. Vill bestrida detta? Vilka källor hänvisar ni i så fall till? Sedan hävdar att utskottet inte skiljer på folkliga strävanden och vad regimerna står för. Vi är tydliga i vår kritik mot regimerna. Vi beskriver folkliga strävanden och konstaterar att stödet för demokrati är starkt. Utskottet får kritik för att historieskrivningen brister i beskrivningen av det kolonialistiska och neokolonialistiska inflytandet. Jag förstår inte denna kritik, eftersom vi beskriver just detta i betänkandet. Däremot beskriver vi inte hela den muslimska världens historia. Sedan får vi kritik för att vi inte sysslat med direkta intervjuer och källhänvisningar till primärkällor. Det är faktiskt nödvändigt att upplysa och en del andra kritiker också i tidningarna om att utskott inte sysslar med forskning. Vi sysslar med politik. Vi måste ty oss till andra som forskat fram resultat. Vi får vidare kritik för beskrivningen av islam som kvinnoförtryckande. Vi säger faktiskt inte det, men däremot att tolkningarna av islam lett till kvinnoförtryck. Vi säger aldrig att det är islams fel att det brister i jämställdhet. Man fortsätter och hävdar att det endast på ett ställe finns ett stråk av självkritik, nämligen när vi beskriver vissa företeelser i vårt samhälle, till exempel översexualisering, droganvändning och så vidare. Jag hade gärna sett att vi uttryckt oss mer rakt på sak här än genom en omskrivning att det är en muslimsk kritik som ser ut så. Jag delar i denna del den muslimska synen. Men det är faktiskt så att till exempel våra skrivningar om islamofobi är starkt självkritiska, och fler ställen finns i texten med begrepp som nidbilder och så vidare. Men är det naturligt att vi i ett betänkande om vår relation till den muslimska världen koncentrerar oss på att beskriva just hur vi ser på den delen av världen och inte vår egen, som ju är känd utan en massa ord. Sammanfattningsvis: yttrande tyder på att man inte läst det betänkande som ligger på bord, att man vill se en avhandling i stället för ett utskottsbetänkande och att man ska undvika att utifrån ett tydligt eget förhållningssätt utdela kritik mot den part man ska föra dialog med. Avslutningsvis vill jag säga att jag faktiskt är stolt över det betänkande som utrikesutskottet har tagit fram helt på egen hand. Det är ett unikt riksdagsdokument som förtjänar läsning av många, långt utanför väggar och gränser. Jag hoppas att så blir fallet. Jag ska själv bidra med att sprida det redan nu till helgen i samband med att EMPA, Parliamentary Assembly, sammanträder i . 84 () replik: Jag vill börja med att tacka för ett bra samarbete i arbetet med det här betänkandet. Vi har jobbat ihop , som du också sade. Jag skulle vilja börja med att fråga: Vad tycker är den absolut viktigaste ståndpunkten i det här betänkandet som kommer ut? Man talar om att stödet för jämställdhet är lägre. Där måste jag få sätta ett litet frågetecken. Jag skulle säga: Speak out! Det saknas, och det vill jag höra i debatten. Man talar också om sakligt och ömsesidig förståelse. Då undrar jag också: Ser något sätt att förstå hur den muslimska världen behandlar sina kvinnor? Jag håller med om att vi måste bort från nidbilder, men vi kan aldrig blunda för förtrycket mot kvinnor. 85 () replik: Den viktigaste frågan i betänkandet, som jag ser det, är definitivt att vi tydligt försöker visa på att när vi i det här sammanhanget ska förhålla oss till en kulturkrets så är dialogen utan tvekan det enda och det bästa instrument vi äger. Vi pekar på att vi från svensk sida redan har haft ett Euro-Islamprojekt, vi har i , vi har sektionen för turkisk-svenskt samarbete på det svenska generalkonsulatet i och vi har också det som vi själva var med och bidrog till, nämligen , som också ligger i . Vi deltar väldigt aktivt i EMPA, till skillnad från andra länder. Jag tror att det är via denna dialog som vi kan komma på speaking terms med . Jag hävdar detta utifrån mina erfarenheter efter otaliga resor i området och efter att ha deltagit mycket i sådan här dialog. Det är så man måste arbeta. Att uttrycka förståelse för någonting är precis det arbetssätt man måste ha. Det finns också en rörelse i kvinnofrågan i . Det är inte så helt svart som vissa vill beskriva det. Det finns ett antal rörelser som arbetar aktivt med det, och jag skulle kunna tänka mig att , som jag ser på talarlistan, kommer att vidröra det ämnet . som man har det förhållningssättet att man försöker förstå får man, precis som säger, inte sväva på målet om var man har sina egna ståndpunkter. Men när man går in i den dialogen tycker jag att vi ska göra det genom att säga: Så här ser jag på det. Hur ser du på det? Sedan kan man börja dialogen. Man kan inte gå in i en dialog och säga så här: Så här ser jag på det. Jag skiter fullständigt i vad du kommer att säga till mig. Då är det dödfött. 86 () replik: Jag tackar för svaret. Men jag vill ställa en ytterligare fråga. Vad är det vill uppnå med dialogen inte bara dialogen i sig, så att säga? Jag kan glädja med att jag själv ska åka till och delta i en konferens som handlar om kvinnors rättigheter eller snarare avsaknad av rättigheter i den muslimska världen, och jag ska då försöka sprida vårt budskap, det vill säga den sammanfattning som finns på engelska, franska och arabiska. Det är en början. I den här debatten har flera nu diskuterat yttrandefrihet och olika gränsdragningar. Ordet ansvar talar vi ofta om. Jag skulle vilja se tydligt att både yttrandefrihet, mer kunskap och frihet också gäller för kvinnor. Det är den absolut viktigaste skillnaden mellan den muslimska världen och oss. Det finns inga ursäkter någonsin för att inte uppnå det. Mänskliga rättigheter gäller alla, både män och kvinnor, och det är det som måste vara det slutgiltigt centrala i det här betänkandet. Det gäller också i den muslimska världen eller ska gälla där . 87 () replik: Vi går så långt i vårt betänkande att vi säger att generellt, om vi nu generaliserar det måste vi faktiskt göra, för det blir fullständigt omöjligt att hantera det här annars så behandlas kvinnor illa i den muslimska världen. Det säger vi ju naturligtvis utifrån hur vi ser på det. Om du frågar en muslimsk kvinna så kanske hon möjligen har ett annat synsätt. Men jag kan bara uttala mig om vår relation. Det är ju det som är viktigt. Vårt budskap är ju naturligtvis viktigt att förmedla, och sedan får vi höra vad de säger. Jag är väldigt spänd på att höra hur de motiverar sin situation. Det finns ingenting som vi kan uttrycka med någon tvärsäkerhet om vi ska nå framgång i alla fall i den här kulturkretsen. Då pratar vi om den muslimska världen i EU:s grannskapsområde. Om vi går in i den dialogen utifrån förutsättningen så här är det jag säger det igen: så här är det! då är det ingen idé att resa dit ned över huvud taget. Om du tänker på det sättet kan du ställa in din resa till . tror jag inte att gör det. Man måste ha en viss öppenhet för att lyssna till den andre, annars blir det att vi speglar bilden av den andre på ett felaktigt sätt. Sedan är det klart att vi är övertygade utifrån vår kulturkrets om synen på kvinnor. Det är klart att vi kommer att hävda detta, men vi måste göra det i en anda av ömsesidighet. Jag medger gärna att det är väldigt svårt för oss att se att resultatet av en dialog skulle vara att vi åker hem och säger att vi har haft fel. Det tror jag inte. Jag sade i mitt inledningsanförande att det finns samma strömningar jag tror återigen att kommer att ta upp det i den muslimska världen om kvinnors rättigheter som vi har här i . 88 () replik: Tack, snälla , för att du har så mycket patos och passion i detta! Det gläder mig oerhört. Jag tror verkligen på dina intentioner och på hela arbetsgruppens och hela utskottets intentioner i detta. Det är väldigt viktigt. Jag ser dem, och jag erkänner dem verkligen. Jag kan också konstatera att mycket av skrivningarna i den slutgiltiga versionen, den som ligger på bordet, står bland annat jag för. Jag har bidragit med många av nyanseringarna. Det har varit ett problem med källorna. Jag sade det på presskonferensen, och jag inser att detta inte kan bli en akademisk avhandling. Analysdjupet är inte tillräckligt bra, stringensen är inte tillräckligt bra och nyanserna är inte tillräckligt bra. I grunden finns där något av att både äta kakan och ha den kvar. Å ena sidan vill man absolut svära sig fri från att behandla islam som en enhet, å andra sidan gör man det ändå. De förenas inte riktigt rakt igenom. I början av ditt anförande talade du först om kulturer, om religioner och sedan hänvisade du till . Det blir aldrig klarlagt, vilket är viktigt för en analys. Det gör att texten är lite svagare än vad vi trivs med. Sedan är jag mycket glad för att du tog upp vår kritik punkt för punkt. Den har jag lämnat till åhörarna att själva läsa. Vad beträffar primärkällor och sekundärkällor var det, vad jag vet, jag som till exempel förde in i texten, som både en framstående kritiker och förespråkare av goda relationer med . Jag föreslog att ni skulle gå till moskén. Det var jag som tog upp paternalismen. Jag tycker att jag bidragit till att vår text är något bättre, dock inte tillräckligt bra. Skulle ställa upp på att vi tar en man-till-man- eller kvinna-till-kvinna-dialog, bjuder in muslimer och sätter oss ned här i och pratar med utgångspunkt från denna text för att verkligen skapa en dialog utan förmedling? 89 () replik: Svaret är absolut ja. Efter att skrivit sitt särskilda yttrande och Per , tillhörande detta parti, publicerat sin mycket vulgära artikel man kan se sambandet med mer nyanserade särskilda yttrande som innehåller många hårda ord, och det finns också annat som hänt i medierna blir det alldeles nödvändigt att motivera att dessa uppgifter är felaktiga. Det gäller även särskilda yttrande. Det är alldeles för snällt att säga att de skjuter över målet. Det är mer korrekt att säga att där finns mängder av missuppfattningar, falsarier och vantolkningar, för det är precis så det är. Vi klargör mycket tydligt i betänkandet att om man ska åstadkomma lösningar av ett problem måste man kunna generalisera och försöka lämna det specifika för det generella. Vi gör så i mängder av debatter, men när vi kommer in på den här frågan blir det hela av någon anledning oerhört känsligt. I stället för att generalisera ska vi jobba i skala 1:1, om ni förstår bilden, vilket är en fullständig omöjlighet. Det vore meningslöst att göra ett betänkande om , ett om och, om vi ville gå utanför det området, ett betänkande om . Vi kan inte arbeta på det sättet. Vi måste arbeta med generaliseringar. Det gör även forskare och i allra högsta grad debattörer. Om det är någon som ofta generaliserar är det just , inte minst deras representant . 90 () replik: heter jag, inte Per . är det inte jag som står i de svarandes bås utan i de kärandes bås. Den kritik som vi har på punkt efter punkt kvarstår. Det intressanta är dock den utsträckta handen. Det är anslaget av respekt, tolerans, förståelse och kunskapssökande som är värdet med detta betänkande. Det var utskottet väldigt enigt om från början. Det är känsligt med relationerna till den muslimska världen, vilket Muhammedkarikatyrerna visat. Det är inte bara att klampa på, och därför är varje nyans värd att vägas på guldvåg. Jag tycker inte riktigt att utskottet har lyckats till fullo. Jag tycker att det i det här sammanhanget är oerhört viktigt att ta upp att demokratin är hotad i , och på en mängd andra ställen i världen. Förhållandena är inte värst i den arabiska världen, vilket absolut borde andas både mellan raderna och också på raderna i betänkandet. Det är ett problem. Jag vet att många muslimer kommer att kritisera utskottet för de missarna. 91 () replik: Ett grundläggande problem i kritik är att det inte är vi i utskottet, med vår begränsade kunskap, som tycker detta. Det är inte ens svenska forskare som tycker det, utan det är de främsta arabiska intellektuella forskarna som i tre rapporter i FN:s rapportserie tydliggör alla dessa brister eftersom de är medvetna om dem. Jag har deltagit i det här arbetet så länge att jag skulle kunna fortsätta uppräkningen. Det är nämligen så det ligger till. med denna tydlighet har vi försökt spegla en anda jag återkommer till det av ömsesidighet. Jag hade i och för sig gärna sett att vi i betänkandet kunnat vara ännu tydligare på den punkten. Den som vill kan tolka det på just sitt sätt. Där får jag hålla med om det som sades tidigare i debatten, nämligen att var och en självklart tolkar på sitt sätt. Vi kan inte sätta någon annan på att tolka utan det är jag själv som gör det. Då finns alltid vissa risker. har jag varit så hårdhänt med det stackars både i min inledning och i replikerna jag har under min riksdagskarriär dissekerat på samma hårda sätt att jag måste avsluta med att säga att har min fulla respekt för hennes ambitioner i det här arbetet, både vad gäller inriktningen på betänkandet och ett fortsatt arbete, så att vi får en fortsatt dialog. Jag tror att vi alla kommer att ställa upp på en sådan dialog. Det finns många grupper i samhället jag vet att vissa diskussioner redan är på gång och vi ska gärna även diskutera med muslimerna själva. 92 () replik: Jag vill börja med att tacka för ett mycket gott och trevligt samarbete och för de mycket goda intentioner som jag vet präglar ingång i detta arbete. Ett gott hjärta och ett starkt engagemang samt en vilja till ömsesidighet ska ha all heder och respekt för. Jag vill lyfta fram en fråga som var inne på i sitt anförande, nämligen att EU är ett av världens viktigaste handelsområden och att vi, enligt min mening, borde använda EU:s nya politik, den så kallade grannskapspolitiken, för att kräva att också medborgarna i de muslimska länderna fritt ska kunna uttrycka sina åsikter. Grannskapspolitiken har nästan inte alls diskuterats, vilket är märkligt med tanke på att den kan innebära stora förändringar för vår utrikes- och säkerhetspolitik. Den innebär enligt EU ett samarbete i utbyte mot demokratiska reformer. En liknade princip låg bakom . De länder som garanterar respekten för mänskliga rättigheter och yttrandefrihet ska belönas med förmånliga bilaterala samarbetsavtal med EU. Ja, , det är riktigt; jag har alldeles tittat på det. De som fortsätter att förtrycka får däremot vänta. Det är en morot som EU tidigare saknat i förhållande till den muslimska världen men har tillgång till och förfogar över. Jag har uppmanat utrikesministern att använda den nya strategin till exempel för att sätta press på som fängslat , grundaren av det liberala oppositionspartiet. har såväl och de andra sossarna i som utrikesministern hållit fast vid den gamla sossepolitiken. De samarbetar med diktaturer lika gärna som med demokratier, vilket jag tycker är förskräckligt. När vi nu genom den nya politiken har ett instrument för att kunna lyfta fram dessa frågor och använda det som en morot för samarbete med den muslimska världen borde vi också göra det. 93 () replik: Jag anser att det är oerhört angeläget att vi när det gäller samarbetet mellan stater även försöker samarbeta med den värsta stat. Vi måste upprätthålla de relationerna. Jag vill genast göra klart att jag tycker att det vore en olycka om den svenska staten inte var beredd att samarbeta med en Hamasregering. Det enda sättet att få Hamas att komma in i värmen och anta demokratiska former är att föra en dialog med dem. Om vi utestänger dem blir det mycket värre. Det vore en totalt felaktig diplomati. Därmed har jag sagt att vi måste göra det. När det gäller det tydliga språkbruket inom ramen för samarbetet behöver jag inte återupprepa det.