prot · GT09130 · 2006-05-29 00:00:00 — Det handlar inte alla gånger om att regeringen ska ge besked om vad de ska göra. handlar det om frivilligorganisationer som faktiskt själva kan komma med förslag och tankegångar. Det är det som gör att vi får en extra kraft i arbetet. Då kan man också gå utöver det som myndigheter föreskriver och det som vi har sett , för då är det människor som har arbetat praktiskt, som har ett engagemang i en fråga och som kan driva samhällets kunskap och kompetens längre än om vi ska förestava för dem. Det handlar inte om att dröja på stegen. Våra myndigheter som har den direkta kontakten med organisationen har fått uppdrag, och det handlar nu om att när har tagit ställning gå vidare med försöksverksamheten som är aviserad i propositionen. 17 () replik: Jag har väl också glömt att bekräfta att enigheten kring de förslag som finns i den här propositionen är förhållandevis stor. Jag tror att jag beskrivit de politiska skillnaderna mer som en fråga om tempo än skillnader i sak. Man ska då komma ihåg att den stora enigheten har goda förutsättningar i det att Försvarsberedningens förslag inte fick världen att skälva, om jag uttrycker det milt. Det var väntade reformer. Jag tror inte att de innebar någon överraskning för en bredare allmänhet. Jag tror också att det är viktigt och det kan vara mitt bidrag till den här debatten att inte alltid betona enigheten som ett självändamål. Jag tror att debatten ska fokusera på det som är brister. Det är på så sätt som man för tingens utveckling framåt. Jag misstänker att det faktum att den analys- och beredskapsenhet som vi tidigare fått besked om skulle vara operativ fullt ut först mot årets slut blir operativ kan vara ett utslag av de kritiska röster som från tid till annan har hörts i den här kammaren. Jag vill ställa ett par frågor till försvarsministern. Jag förstår inte riktigt när det handlar om och . Ministern säger att det är två olika processer. vill jag minnas att jag på en färja mellan och hörde försvarsministern ganska tydligt koppla ihop de här två processerna. Det antas vara en underförstådd självklarhet ute i att det är de myndigheterna som i relevanta delar ska bilda den krisledande myndigheten. Min fråga är: Varför anges detta inte fullt ut? 18 Försvarsminister () replik: Det är den här propositionen, , som ska ta ställning till. Det är inte hur har uppfattat något jag har sagt på en färja eller något annat. är det något mycket allvarligt. Det handlar nämligen om att ska ta ställning till en proposition som regeringen har presenterat. När man läser den propositionen framgår det väldigt tydligt att vi tycker att vi behöver en krisledande myndighet som med det professionella kunnandet kan vara ett stöd i riktigt stora, komplexa och sammansatta förlopp. En sådan vill vi ta fram. Det är en fråga. En annan sak som har framhållits i samband med utvärderingen av besluten som fattades 2002 är att flera tycker att det vore fungerande gentemot många andra myndigheter och inte minst kommunerna om man gjorde en myndighet av KBM och . En del av de uppgifter man begär in från dem är samma, och vi behöver en större kritisk massa av kompetens på vissa områden. Då tycker man att det är dumt att splittra den på två myndigheter. Det är ett av skälen till att titta på om man kan föra ihop relevanta delar. Det är två processer. Vi driver det här inför förberedelserna efter riksdagsbeslutet som två olika processer. En annan sak är att, precis som har sagt, det inte är något som säger att inte en ny sammanlagd myndighet kan fungera som den krishanterande myndigheten. Men den frågan tar vi efter att vi har rett ut hur en krishanterande myndighet ser ut. Vi tittar också på hur sammanläggningen på ett fungerande sätt skulle ske för att uppnå de synergieffekter man har nämnt när det gäller och . 19 () replik: Det finns ett talesätt som lyder: I am still confused but on a higher level. Jag känner för att ta till det . Jag inledde med att säga att det som jag kanske har varit mest kritisk mot när det gäller utvecklingen av den nationella, regionala och lokala krishanteringsförmågan har varit den relativa saktfärdighet som har präglat processen. Då tycker jag att när man inte talar klartext och inte öppet från regeringens sida redovisar vilka organisatoriska lösningar man tänker sig dras tyvärr tempot ned ytterligare i den här processen. Det bör beklagas. Jag vill ta den sista repliken i mitt replikskifte med försvarsministern i anspråk för att tacka alla som har varit snälla och stått ut med mig och de här fyra åren. Jag vill framför allt tacka kanslipersonal och även ministern för alla trevliga debatter som har varit. 20 Försvarsminister () replik: Jag förstår kanske att blir osäker när det visar sig att själva grunden för kritiken och reservationen faller ned till marken när man ägnar sig åt att läsa propositionen. Det jag har berättat handlar nämligen om det. Då är frågan varför man kritiserar oss för saktfärdighet när regeringen följer precis det som folkpartisten var mycket mån om i Försvarsberedningen, så mån att han blev orolig över reservation och tyckte att han drog en för snabb slutsats om hur den nya myndigheten skulle sett ut. Jag kan förstå att blir orolig när det visar sig att själva grunden för kritiken egentligen är att regeringen lyssnar på Försvarsberedningen och inte minst på den folkpartistiske ledamoten och sedan återkommer med det förslaget. Det som förvånar mig är att man kritiserar regeringen för att vi gör som vill. 21 () replik: Det jag sade i mitt anförande var just att det fanns en enhet. Den var bristfällig, enligt . Den var förvisso i viss del användbar, men regeringen avskaffade den likaväl. Man avskaffade trots allt då det lilla som fanns. Det vi alla i den här kammaren diskuterar är att ingenting har kommit där i stället. Dessutom går allt väldigt långsamt. Det är den delen som är kärnan i diskussionen. Det är ingen mening att ta upp allt det vi är överens om, men på den här punkten är vi ju inte överens. Vi saknar en krisledningsfunktion i . Det talas om en analysenhet, men det är ju ingen krisledningsfunktion. I en krisledningsfunktion är det ju så, försvarsministern, att det i det inledande skedet kan krävas ett ledarskap som är okonventionellt och som innebär att man måste ta en operativ insats redan från scratch. Då kan man inte överlämna det till någon krisledande myndighet, utan det är omedelbar action som gäller, ungefär i linje med det pekade på. var det statsministern som i det fallet var den operativt engagerade i inledningsskedet. Det är ju den kärnan vi vill ha reda på. Är det bara en samtalspartner med den krisledande myndigheten som den här analysfunktionen är, eller ska den också kunna ta ansvaret , timmarna eller kanske dagarna i en väldigt allvarlig kris av sektorsövergripande karaktär? Det är en väsentlig fråga, och den vill jag ha svar på. 22 Försvarsminister () replik: Allra först vill jag tala om för att den enhet som han påstår att regeringen har avskaffat finns kvar. Den är dock sådan att den fungerar under krigets lagar och i en krigssituation. Jag trodde att vi var överens om att det vidgade krishanteringsbegreppet betyder att vi nu talar om andra hot, civila hot, där den väpnade striden inte längre står i fokus. Då behöver vi en ny struktur som fungerar. På den nationella nivån är naturligtvis regeringens ansvar att agera i en stor kris fortfarande giltigt och står fast. Vi har stärkt upp regeringens möjligheter i enlighet med de riktlinjer vi har redovisat för utskottet, och de stegen tas och fullföljs. Men vi har därutöver konstaterat att ett regeringskansli, som trots allt inte har hur mycket folk som helst, inte kan fungera i den operativa delen. I stället ska det, som också framförde, fungera för de strategiska besluten. finns det en oro och en osäkerhet i om de olika myndigheternas ansvar och roller i den typen av komplexa konflikter. Det är skälet till att regeringen har tyckt att Försvarsberedningens förslag om en krisledande myndighet är viktigt för hanteringen av den typen av operativa ställningstaganden, som vi får resurser, underlag och förutsättningar och har stärkt vår förmåga att ta de strategiska besluten. Vi har inte avskaffat krigsorganisationen, om det är det som är ute efter. Däremot är den inte i alla delar tillämplig i civila, breddade hotbilder. 23 () replik: Ni har ju avskaffat en funktion som bevisligen inte fanns på plats när det begav sig , på annandagen. Det är ju allt som det handlar om. Jag upprepar min fråga: Kommer analys- och beredskapsenheten, eller vad den nu kallas för, att kunna agera operativt i ett inledningsskede när statsministern är på annat håll, försvarsministern ligger nedbäddad i influensa och allt vad det kan vara? Ska det gå så långt att saknar kapacitet i det viktiga inledningsskedet av en kris? Det är ju det som är det avgörande. Tro inte att en supermyndighet kommer att kunna klara av det där, för dess generaldirektör är i inledningsskedet lika beroende av att ha klartecken från regeringen. Denna generaldirektör kommer icke att agera med full sving förrän allt är klart ungefär som och Försvarsmakten hade det i det läge man befann sig i 2004. Man väntade på besked från ansvariga ministrar. Min fråga är fortfarande: Kan den här enheten agera operativt i det viktiga inledningsskedet av en stor sektorsöverskridande kris? 24 Försvarsminister () replik: när jag har lyssnat på andra inlägg ska jag faktiskt ge ett exemplar av propositionen så att han har någonting att läsa . Gör han det framgår det väldigt tydligt för honom att regeringens arbete nu handlar om att se till att vi både får fler larmklockor, får underlag och kan ta ställning och att hela krishanteringsförmågan på den nationella nivån stärks. Den har stärkts på ett påtagligt sätt redan sedan inträffade, men tas ytterligare steg. Till slut vill jag säga en sak. Häng nu inte upp allting på att någon har satt en lapp i handen på dig om att det är något organ som är avskaffat, för det finns kvar. Det rådde förvisso en allvarlig situation i samband med , men det var inte krig, och därför kunde inte den organisationen sätta i gång. Det handlade inte om att var föremål för ett väpnat angrepp. 25 () replik: Jag har hört statsrådet tala om att vi ska läsa propositionen. Jag har gjort det, vill jag säga. Utifrån det har jag ställt två frågor i mitt inledningsanförande. Den ena handlade om vikten av övning, träning och kompetens när det gäller krishantering på alla nivåer, som det står om i propositionen. Det står också i vårt betänkande, och även Försvarsberedningen tog ju upp de här delarna som viktiga ingredienser i förberedelser. På s. 27 i betänkandet står det om en övning som ska ske . Jag ställde en fråga om detta till statsrådet i inledningen. Jag undrar nu: Har den här övningen ägt rum? 26 Försvarsminister () replik: Den övningen ägde rum , tror jag det var, och man hade också ett utbildningspass dagen innan. 27 () replik: Hur utvecklade sig utvärderingen av den övningen? Kom man underfund med hur man ska komma till rätta med en så svår katastrof som den som man hade som scenario? 28 Försvarsminister () replik: Det scenario som vi hade var inte osannolikt, men komplext. Det utvecklades en komplex situation. Utvärderingen är inte fullt färdig. Som övningsledare kan jag bedöma att man klarade av att fylla och lösa sina uppgifter. Man kunde ha fattat andra beslut och fått andra förlopp, och den fortsatta analysen får visa om det i så fall hade blivit bättre. Där ska varje departement nu gå igenom de beslut man fattade och det underlag man hade. Det är väl så med all övningsverksamhet: I likhet med när allvarliga händelser inträffar skapas nya frågor som man vill få svar på. Det är därför som det är betydelsefullt att övningsverksamhet är systematisk, så att man inte bara gör en stor övning per mandatperiod för ett fåtal personer utan att det finns små övningar och utbildningspass för i det närmaste samtliga handläggare och tjänstemän i emellanåt kombinerat med stora övningar där man också har myndighetsföreträdarna med. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs justitieutskottets betänkande 2005/06:JuU36 Personsäkerhet (prop. 2005/06:138 delvis). 29 (): Så var det dags för justitieutskottet detta medan försvarsutskottet och försvarsministern har lite sommaravslutning här i kammaren. Skön sommar får vi önska. Rättsstaten bygger i allt väsentligt på öppenhet och förutsebarhet och på att människor som har sett saker ska berätta vad de upplevt och vad som hänt liksom att detta ska ske på ett korrekt sätt. Tyvärr kan man konstatera att det har blivit allt tystare i de svenska domstolarna. Det beror delvis på att människor som är misstänkta för brott alltmer sällan berättar vad de har varit med om vad de själva har gjort och vad andra har gjort. Men det beror också på att det är allt svårare, inte minst när det gäller grov organiserad brottslighet, att få människor som har sett saker att tala om sanningen. Detta är allvarligt med tanke på att man är skyldig att berätta sanningen i domstol. Men det går aldrig att kontrollera vem som har medicinskt förklarliga minnesluckor och vem som av andra skäl tiger och inte vill berätta. Jag kan känna en ganska stor frustration över detta. Vi vill ju så gärna att man ska berätta vad som hänt. Vi vill så gärna ha bra rättegångar med goda uppgifter från vittnen som kan leda till korrekta domslut. Denna verklighet har vi känt till . liberalerna har efterfrågat skärpta strukturer och regelverk för att skydda vittnen. Därför är det väldigt glädjande att kunna konstatera att vi nu har ett sådant förslag från regeringen ett förslag som jag tycker i många delar är väldigt bra. Vi har ett nationellt program som innebär att människor lättare kan få hjälp i hela . Det ska inte spela någon roll om man vittnar mot grov organiserad brottslighet i eller om man gör det i det har varit stor skillnad i fråga om möjligheten till skydd bland annat från polis. Detta underlättar också det som vi i har efterlyst och som vi fortsätter att efterlysa, nämligen ett stärkt vittnesskyddsprogram på europeisk nivå. Med tanke på att brottsligheten är gränsöverskridande finns det all anledning att se till att man inom EU har ett starkt samarbete för att kunna byta vittnespersoner och så mellan varandra för att skydda dem på bästa sätt. Det kan vi gå vidare med, men det här kan vara en grund för att detta i alla fall ska vara möjligt. Jag tycker också att man löser ut konflikten bra vad gäller partsinsyn och sekretess, inte minst i domstol, för här finns det en målkonflikt. Här handlar det om att vi tyvärr tvingas sluta öppenheten beroende på att de som vill hota och förstöra och som i praktiken vill upplösa rättsstaten utövar ett så starkt tryck och framför sådana hot att man tvingas lösa det på detta sätt. Vidare tycker jag att det är bra med det ekonomiska stödet. Beträffande arbetet för att öka antalet personer som vågar vittna i domstol hjälper det inte bara med detta förstärkande av personsäkerheten och vittnesskyddet, utan det gäller också att se till att de personer som också döms för dessa brott får klart för sig att de inte kan få fortsätta med den här verksamheten. Då tycker jag att det är värt att diskutera även om det inte tas upp i propositionen frågor om övergrepp i rättssak och om behovet av att höja straffminimum för detta och sådant. Men det är föremål för en annan debatt. Jag tycker också, herr talman, att man måste komma ihåg att det även är viktigt att se till att människor faktiskt grips och åtalas. Det är väldigt provocerande att så många människor som förstör livet för så många andra faktiskt inte ens kommer till domstol. Det här kan hjälpa något, men det handlar också om att polisen ska få tillräckliga resurser och att polisen har de verktyg som är nödvändiga för att komma åt den här typen av brottslighet som på lång sikt, om ingenting görs, riskerar att äta ur rättsstaten och dess principer. Jag yrkar bifall till reservation 3 under punkt 4. 30 (): Vi är ganska få som är anmälda till denna debatt trots att det handlar om en mycket viktig fråga, nämligen hur hotade personer ska kunna skyddas och att de ska kunna få ut en summa pengar, en så kallad personsäkerhetsersättning, för att ha möjlighet till en ny start i livet i förmodligen en helt annan del av landet. Att vi är så få anmälda till debatten beror säkert på att vi är ganska överens i den delen. I propositionen räknar regeringen upp en rad olika personkategorier som ska kunna få ta del av det särskilda personsäkerhetsarbetet och av personsäkerhetsersättningen. Det handlar framför allt om hotade vittnen och målsägande, men kanske också om tilltalade och misstänkta som avslöjar saker för polisen som gör att de sedan blir starkt hotade, framför allt kanske av kriminella organisationer. I klartext kommer det här att handla om mc-relaterad brottslighet och narkotikabrottslighet men kanske också om kvinnor som utsatts för trafficking och som vågar ställa upp och vittna mot sina förövare. Andra grupper som enligt propositionen kan omfattas av det särskilda personsäkerhetsarbetet är anställda inom rättsväsendet, polisens informatörer, journalister, politiker och personer som är utsatta för hedersrelaterad grov brottslighet. I enstaka fall ska också personer som utsätts för hot och våld från närstående som inte är hedersrelaterat kunna omfattas. Men just när det gäller hotade kvinnor och barn poängterar regeringen särskilt att detta ska bli aktuellt bara i undantagsfall. Det tycker jag är en stor brist. lever, enligt uppgifter som jag har fått, ca 770 personer i med skyddad identitet i kombination med kvarskrivning. Det är framför allt hotade kvinnor och barn som jagas av den före detta mannen eller sambon som gör allt för att få tag i dem. Självklart ska hotade vittnen, rättsväsendets personal och tjejer eller killar som flyr från hedersrelaterat våld kunna få detta skydd och denna ersättning. Men varför ska de kvinnor som flyr från sina män utan att det finns något hedersrelaterat motiv inte omfattas av det här? Jag tycker att regeringen har gjort ett misstag när man bestämt sig för just denna avgränsning. Framför allt är jag kanske besviken på det sätt som majoriteten i utskottet har svarat på den motion som jag och har väckt om att även hotade personer med skyddad identitet i kombination med kvarskrivning ska kunna omfattas av det här personsäkerhetsarbetet och av personsäkerhetsersättningen. I betänkandet skriver majoriteten som svar på vår centerpartimotion: Förutsättningarna för att vidta ändamålsenliga brottsförebyggande åtgärder av annat slag än som är avsett att omfattas av särskilt personsäkerhetsarbete torde enligt utskottet i många fall vara bättre när den presumtive gärningsmannen är känd än när så inte är fallet. Sedan nämns en enda åtgärd av annat slag, och det är besöksförbudet. Det tycker jag visar att majoriteten inte riktigt har förstått vilken kategori av personer det här handlar om personer som lever med skyddad identitet i kombination med kvarskrivning. Den person som flyr, kanske tillsammans med sina barn, från sin bostad till en helt annan del av landet, och som lever under ett så extremt hot att de får skyddad identitet och deras nya adress skyddas genom kvarskrivning all kommunikation med till exempel myndigheter går genom en annan kommun blir inte det minsta mera trygg av att förövaren har besöksförbud. De har redan skyddad identitet, hemlig adress och hemligt telefonnummer, och de kan aldrig lämna ut sin identitet till någon. Vad hjälper då ett besöksförbud? Den förövare som jagar dem bryr sig inte det minsta om besöksförbudet och det låga straff som en överträdelse av besöksförbudet ger. Se till att få fram förslag om att besöksförbud ska kunna kombineras med fotboja. Det är ett förslag som lagt fram och som jag nu hört att justitieministern kan tänka sig. Det är något som är positivt. Då kanske besöksförbud kan ge viss trygghet för dessa kvinnor. Det skulle vara intressant att höra Socialdemokraternas debattör i den här frågan beskriva vilka andra åtgärder av annat slag, som det står i betänkandet, som ska kunna användas för att skydda de kvinnor som befinner sig i den här extremt utsatta situationen. För någon vecka sedan kunde man läsa i att justitieminister nu förstått att det är en brist i det förslag som har lagts fram. Man kunde läsa att regeringen ska tillsätta en utredning för att se om förföljda och hotade kvinnor också utan hedersrelaterade motiv ska kunna ta del av personsäkerhetsersättningen. Är inte det att göra det lite väl svårt? Låt även dessa kvinnor omfattas av den lagstiftning vi behandlar här . Så mycket svårare än så behöver det inte vara. Jag yrkar därför bifall till reservation 1. 31 (): Rättssamhällets förutsättningar att effektivt bekämpa den grövsta kriminaliteten måste vara anpassade till en föränderlig verklighet. kan vi konstatera ett ökat antal hot mot personal som är verksam inom rättsväsendets olika myndigheter. Poliser, åklagare och till exempel personal inom kriminalvården är utsatta för hot av organiserade kriminella vilkas syfte är hindra rättsstatens grundläggande arbete och uppgifter. Vittnen i mål som framför allt rör samma sorts grova organiserade brottslighet hotas också. Dessa hot är hot mot grunderna i vår demokrati och måste bekämpas därefter. bedrivs ett visst personsäkerhetsarbete i , och . Det syftar till att skydda personer som är utsatta för särskilt allvarliga hot. Men vi saknar ett för landet sammanhållet och professionellt program för hur skyddet för allvarligt hotade personer ska vara beskaffat. Att skapa ett sammanhållet personsäkerhetsprogram för hela riket ger inte bara bättre förutsättningar för ökad effektivitet och professionalism. Det ger också förutsättningar för ett samarbete mellan och andra länder i dessa säkerhetsfrågor. är ett relativt litet land. Det kan vara ett problem i de här sammanhangen när till exempel hotade bevispersoner behöver skyddas. förekommer också problem med att hotade och förföljda personer som har tvingats flytta får ekonomiska problem till de övriga bekymmer som de redan har. Det finns inte några möjligheter för samhället att ersätta dessa kostnader. Det är därför nödvändigt att hitta en bättre ordning. Ett annat skäl till varför en ny enhetlig ordning behöver skapas för personsäkerhetsarbetet i är att antog en rekommendation i vilken medlemsstaterna uppmanas att vidta åtgärder för att skydda vittnen. Det finns således flera skäl till varför en ny ordning för personsäkerhetsarbete behöver införas. Det förslag som regeringen tillsammans med har presenterat, och vilket utskottet har ställt sig bakom, innebär att en ny bestämmelse i polislagen införs där det framgår att särskilt personsäkerhetsarbete får bedrivas beträffande vittnen och andra hotade personer. Närmare föreskrifter meddelas av regeringen. I propositionen föreslås också att sekretess ska gälla för uppgifter om personsäkerhetsverksamheten. Sekretessen föreslås ge företräde framför meddelarfriheten i dessa fall. Det föreslås också förändringar i bestämmelser om vittnesförhör så att frågeförbud gäller beträffande den som har tystnadsplikt om den här verksamheten. Det finns också möjlighet att avstå från att yttra sig om enskilds personliga förhållanden som rör den här verksamheten. Ändringarna beträffande sekretesslagstiftningen har justitieutskottet överlämnat till . Lagrådet har inte haft några synpunkter på förslagen. Den krets av personer som är tänkt att komma i fråga för personsäkerhetsarbetet är en begränsad krets. Syftet är att åstadkomma varaktiga förbättringar i säkerheten för dessa som drabbats av ytterst allvarliga hot mot sitt liv. Det är ett långsiktigt arbete som behövs om syftet ska uppnås. En begränsad krets av framför allt vittnen och bevispersoner i samband med mål om grov organiserad brottslighet är den tänkta målgruppen.