prot · GT09137 · 2006-06-08 00:00:00 — Jag tror att det är jätteviktigt att vi får ha den diskussionen. Vi kan inte ha en diskussion som handlar om hur arbetsmarknaden ser ut. Vi måste ha en diskussion som handlar om hur vi genom bredd och kvalitet i utbildningen ger unga människor en bas för ett arbetsliv som är . Och det arbetslivet får inte vara lokalt. Det är vårt ständiga budskap till unga människor . Det är inte , inte , inte , som är din arbetsmarknad. Mina studenter, som jag kommer att få förmånen att utbilda, har världen som sin arbetsmarknad. Det är detta fokus som utbildningspolitiken och styrningen av pengar till utbildningen måste ha. Sedan tänker jag ta mitt nästa inlägg till att mer diskutera grunderna i det här med styrning av utbildningen. 17 Utbildnings- och kulturminister (): Jag känner stark sympati med en del av de saker som sades här. Än en gång har vi beröringspunkter i vissa frågor. Jag hör ju själv till dem som började på utan att riktigt veta vad jag skulle bli när jag blir stor, som min pappa brukade formulera det. Jag vet värdet av att kunna söka sig fram och av att allt inte behöver vara målstyrt, att allt inte behöver vara styrt av arbetsmarknaden. Men det är viktigt att studenter och ungdomar har tillgång till så mycket underlag som finns så att de själva ska kunna bedöma vilka risker de tar och vilka möjligheter de har med olika inriktningar på sin utbildning. Det är till exempel väldigt hög risk för arbetslöshet om man utbildar sig till journalist. Likafullt vill väldigt många unga människor, med kunskap om detta, bli journalister. Det har en så stark dragning. Jag har förståelse och respekt för det om detta är deras medvetna och väl övervägda val. Men det finns också annat där vi som bekant inte är helt överens. Det gäller frågan om högskolans dimensionering, och det där hänger ju ihop. I ljuset av de senaste årens svaga konjunktur och svaga arbetsmarknad har det ju spridits en bild av att det inte lönar sig att läsa på eftersom det just nu är arbetslöshet och lågkonjunktur. Därför ska man välja en annan bana för sitt yrkesliv fram . Jag tycker att det har varit en tråkig debatt. Jag tycker att målet om att av en årskull ska kunna erbjudas plats på högre utbildning är ett rimligt mål, inte minst i ljuset av att av gymnasisterna, och av tjejerna på gymnasiet, säger att de vill studera vidare och att varannan av dem som söker högskoleplats nekas plats på grund av att det råder brist. Att på grund av en tillfällig lågkonjunktur säga att vi ska låsa fast högskolekapaciteten till det antal som det hade , som gör, innebär att andelen ungdomar som kan gå över från gymnasium till högskola nu när årskullarna växer kommer att sänkas ned emot av en årskull jämfört med dagens . Jag tycker att det går stick i stäv mot den lovsång till ungdomarnas fria val och högskolans starka ställning i samhället som vi just har fått höra. Särskilt understryks ju detta av att läget på arbetsmarknaden nu stärks. har en exceptionellt stark tillväxt i . Första kvartalets tillväxt på ska ses i ljuset av att övriga EU hade en tillväxt på mellan 0,5 och . När konjunkturen nu äntligen går upp träffar detta arbetsmarknaden för kvalificerade, välutbildade människor först. Arbetslösheten för civilingenjörer är nu nere , detta trots att våra två största civilingenjörsarbetsgivare, och , precis kommit igenom ett stålbad där de hade konkursen som ett förestående hot. Trots detta utomordentligt dramatiska läge på civilingenjörernas arbetsmarknad alldeles är arbetslösheten där redan . Också rapporterar att arbetslösheten för deras medlemmar är lägre än . Jag menar att 50-procentsmålet är viktigt. Det står kvar för min del, även om jag är realistisk nog, och har varit det , att inse att med den demografiska anspänning vi har just nu är det det som tar huvudkrafterna . Att ytterligare höja andelen från 45 eller till kommer vi inte att klara under den mandatperiod som förestår. Rykten som har cirkulerat om att jag har övergett 50-procentsmålet kan jag härmed dementera. Dit vill jag nå för ungdomarnas skull och för ekonomiska framtids skull. 18 (): Utbildningsministern kommer in på just det som jag vill ta upp i mitt andra inlägg nämligen finansieringen och styrning av högskolan. Anledningen till att jag ställde den här interpellationen var ett uttalande av utbildningsministern som jag läste i . Man kan ju aldrig lita på att det är helt rätt citerat, men det stod så här: Det är en avgörande kvalitet i den högre utbildningen att högskolorna anordnar utbildningar som är relevanta för arbetsmarknaden. Detta skrevs i Diskussion från som handlade just om att högskolorna skulle vara så oerhört dåliga på att styra sin utbildning mot arbetsmarknadens behov. Det var en diskussion om hur man använder styrmedel. Ministern gick in på ett antal specialområden där man har mål för vissa kategorier. Det främsta styrmedlet vi har är ju hur vi fördelar studentpengarna. Styrningen sker egentligen efter var man kan få många studenter och var man kan utexaminera studenter. Jag tycker att den tanken i grunden är riktig. Man borde ha en mycket starkare styrning av studentpengarna efter studentönskemål. Men man måste också ha en styrning på kvalitet. Ett antal av de förslag som alliansen har när det gäller högskolan och hur man styr styr just med detta. Jag skulle vilja veta om ministern också vill ha styrning mot studenternas fria val och hur han tänker sig en styrning mot kvalitet. I den förrförra debatten när vi diskuterade forskning anklagade ministern för att lova för mycket kring de medel man diskuterar. har vi den omvända debatten. Det hade väl varit underbart om vi kunde ha en oerhört stor utbyggnad av högskolan så att hur många studenter som helst kunde strömma in. Men det kostar. Om man låter 50-procentsmålet gå före kvalitetsmålet saboterar man den basen, då eroderar man kvaliteten i högskolan. Den expansion som högskolan har gått igenom har tärt på högskolans resurser och möjligheter att ge en bra utbildning. Jag vill påstå att svensk högskola i huvudsak ger bra utbildning. Det har varit en debatt om att vi utbildar för många ekonomer. Jag är inte så bekymrad över om det blir en och annan ekonom för mycket, men jag är bekymrad över kvaliteten när det gäller vissa ekonomiutbildningar. har granskat området och har också varit kritiskt. Det beror på att vi har mycket mindre resurser för en högre individualiserad utbildning och att vi har mindre resurser per elev. 19 Utbildnings- och kulturminister (): Jag vill hålla med om skillnaden mellan de båda debatterna. I den förra debatten var min kritik mot er i att ni lovar mycket och inte anslår några pengar. Det blir en väldigt konstig debatt där man inte kan diskutera sakfrågorna eftersom de skyms av den väldiga diskrepansen mellan vad man lovar i sak och hur mycket pengar man anslår. Här är den annorlunda situationen att vi kan diskutera våra skillnader därför att är tydligt med vilka prioriteringar man gör. Det är en bättre och mer levande debatt. säger, precis som gör , att man måste välja och prioritera. Vi har valt att prioritera färre platser för att ha råd med annat. Min invändning är att gör en dålig omprioritering. Ni sparar på att minska antalet platser med 17 000. Det gör ni inte för att få råd med satsningar på högskolan utan för att ni prioriterar i skattesänkningar. De platser som jag pratar om dras in. Jag pratar nu om alliansens gemensamma motion. Vart och ett av de borgerliga partierna har olika andra önskemål. har önskemålet att förstärka bidraget per student, dock inte i närheten av de 1,6 miljarder man tar ifrån högskolor och universitet, utan så att man kan säga att man omfördelar. Den omfördelning ni gör är från utbildning till skattesänkning. Det är avskaffad förmögenhetsskatt, förbättring för aktieägarna och allt möjligt annat. Det går inte att marknadsföra som en satsning på högre utbildning. Ni tar bort resurser från den högre utbildningen. Jag tycker att utbildningen är så viktig och att våra ungdomars framtid är så viktig att vi ska kunna säga till dem som går i nian eller i första årskursen på gymnasiet att vi är beredda att ta fram de pengar som behövs för att de ska få samma livschanser som de som är har fått. Ni i säger: Skattesänkningarna är så jätteviktiga att av er som är , ni som har oturen att vara födda och 1991, får gå vidare till högskolan. Av era storasyskon kan däremot gå vidare. Jag tycker att det är en osjyst prioritering. Det vore intressant att höra försvar för varför sänkt förmögenhetsskatt är en viktigare prioritering än 16-, 17- och 18-åringarnas möjligheter att bygga sig en framtid med en högkvalitetsutbildning på högskolan. nämnde också några utbildningar som har kvalitetsproblem. Vi kommer alltid att ha det. Vi måste ha exceptionellt noggranna rutiner för att hitta dem och se till att de utbildningarna stärks i sin kvalitet. Just nu pågår ett arbete med ekonomutbildningarna. Jag har tagit initiativ till en ny examensbeskrivning för civilekonomutbildningen och ett återinförande av den civilekonomutbildning som avskaffades 1993 så att vi kan sätta moderna mål för utbildningen till vilka vi kan knyta en ambitiös utvärdering. Jag tror att det kommer att innebära en kvalitetsstimulans och en kvalitetsskärpning på ett utbildningsområde där det har varit lite problem. 20 (): förflyttar resurser framför allt från platser till kvalitetssatsningar, och till viss del till ökad satsning på forskning och på . Jag tror att det är viktigt att studentpengen inte urholkas. Jag tror att det system som vi har för att tilldela de högre studierna pengar har ett antal fel. Ett är att man har så stort fokus på examinationspremien. Det betyder tyvärr att kvaliteten riskeras, även om det inte är i så stor utsträckning. Jag ska undanhålla mig att syssla med svartmålning. Det finns en hög moralisk status bland de högre läroverken där man verkligen gör sitt bästa för att upprätthålla kvaliteten. Men det är klart att när det blir ett jättefokus på utexamineringen kommer det att slinka igenom att man sänker kraven för att just få fler studenter examinerade. Det andra problemet är att många utbildningar har för liten utbildningspeng. Det behövs resurser för utbildningen. Jag tror också att det behöver göras en fördelning mellan fördjupningskurserna. Det behövs alltså mer resurser till det som blir masterutbildningar kontra det som är två- och treåriga utbildningar. När man kommer upp på en högre kunskapsnivå behövs också en större lärartäthet och större anknytning till forskning. 21 Utbildnings- och kulturminister (): tar upp många aspekter som jag i och för sig kan sympatisera med men som det i första hand ligger på lärosätena själva att prioritera inom det vida budgetansvar som de har. En del av det har jag sympati för. Men det viktiga för mig är den fortsatta diskussionen som vi har haft om hur mycket pengar som grundutbildningen på högskolan ska ha. Forskningen diskuterade vi . Enligt alliansens gemensamma motion minskar pengarna till högskolan med i förhållande till de pengar som finns , motsvarande 17 000 studenter och kanske 2 000 lärare som har månadslön på universitet och högskolor. Jag träffar aldrig några borgerliga politiker som försvarar alliansens motion och alliansens politik. I går debatterade jag just den här frågan med en företrädare för . Han sade: Det där kan du inte ta på allvar. Det är inte vår motion, det är alliansens. debatterar jag med folkpartister som säger: Det där är inte vår politik, vi har den här politiken. Men ni har ju skrivit under en gemensam motion. Den är undertecknad av . Där framgår att det handlar om minus . Sedan är det några hundralappar i extrapengar till olika småsaker. Sedan har ni i de olika partierna olika åsikter om övriga saker. Såvitt jag har kunnat finna är det inget parti som lägger tillbaka tillnärmelsevis lika mycket till högskolan som man tar bort. Sedan säger ni att ni satsar på kvalitet. Vad ni gör är att satsa på skattesänkningar och låter högskolan och ungdomarna betala skattesänkningar. För er är utbildningen och högskolan en finansieringskälla, inget reformområde och inget område som man satsar på. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2005/06:362 om bonus till statliga vd:ar 22 Näringsminister (): Per har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta med anledning av att gratifikationer delas ut. Bakgrunden till frågan är att vd fått en gratifikation på som belöning av styrelsen. Med gratifikation avses ersättning för redan utfört arbete som utgår utöver den ersättning som den anställde hade rätt till för arbetets utförande. beslutade att dela ut en gratifikation till bolagets vd och ledning. Beslutet fattades eftersom styrelsen inte ville höja den fasta lönen för mycket men ändå ville lämna en engångsmässig ersättning för ett extraordinärt arbete . Styrelsen beslutade att en gratifikation på skulle utbetalas till vd samt att vd fick mandat att fördela till den övriga bolagsledningen. I regeringens riktlinjer för anställningsvillkor och incitamentsprogram i statliga företag framgår det att löner och övriga förmåner till personer i företagsledningen i statligt ägda företag ska vara konkurrenskraftiga men inte löneledande i förhållande till jämförbara företag. bör undvika incitamentsprogram, och när de finns bör de omfatta all personal utom vd. Dagens riktlinjer säger ingenting om gratifikationer. Regeringen anser dock att detta inte är en bra och tydlig form för ersättning, och detta bör således inte förekomma i statligt ägda bolag framöver. ägarpolicy, som är en del av den verksamhetsberättelse som lämnats till , har regeringen uttalat att gratifikationer till ledande befattningshavare inte ska förekomma. 23 PER (): Tack för svaret. Det tog , men det var nog bra att det tog . Det gjorde att det fanns möjligheter att skriva om direktiven för de statliga bolagen, så att även gratifikationer nu är uteslutna, och det är utmärkt bra. Då är vi åter tillbaka till en samsyn när det gäller att det ska vara fasta löner. Jag tycker ändå att det är värt att gå tillbaka lite grann i historien och titta på vad som har hänt. Vi har en vd för som har i fast lön. Sedan bestämmer sig styrelsen för att de som sitter i ledningen har varit duktiga, och man vill dela ut , i gratifikation till vd och ytterligare som ska fördelas bland de övriga i företagsledningen. Det är sammanlagt ungefär sex årslöner för en dagisanställd. Detta är något som man i styrelsen bara kommer på att man ska dela ut av skattebetalarnas pengar. När jag lyssnade på Postens ordförande blev jag faktiskt lite oroad. Hon sade att detta inte är ett incitamentsprogram, att det inte är en rörlig lönedel och att det inte är något fel eftersom styrelsen har varit enig om detta och det är ett speciellt fall. Då hade jag förväntat mig att regeringen skulle gå ut ganska tydligt, såsom ministern nu har gjort. Men det gjorde man inte. Tvärtom var statssekreterare ute och sade att detta nog inte var förbjudet och att detta var en extraersättning som statliga bolagsledningar kunde få när de hade utfört ett bra jobb. Det var alltså väldigt vaga och otydliga reaktioner från regeringen. Jag är glad över att vi är tydligare här därför att jag tror att det är viktigt att de statliga bolagen föregår med gott exempel. Som jag ser det är detta med gratifikationer bara ett sätt att vara kreativ med skattebetalarnas pengar och gå bakom ryggen på de ägare som faktiskt har varit ganska tydliga med att man ska ha fast lön för vd och för dem i ledningsgruppen. Enligt mitt sätt att se handlar detta mer om att Posten har tricksat och hittat ett kryphål i ägardirektiven. Mot bakgrund av det vill jag ändå ställa några frågor, trots att jag har fått ett bra svar på att man nu ska upphöra med denna typ av kryphål och stänga till detta kryphål. För det första: Har näringsministern fullt förtroende för efter gratifikationstricksandet? För det andra: Finns det andra statliga bolag som har gjort liknande saker? För det tredje: Ser näringsministern något gott i denna historia, alltså Postens gratifikationsaffär? 24 Näringsminister (): Regeringen bedriver en väldigt aktiv och tydlig ägarpolitik gentemot de statliga bolagen, som också resulterar i en förvaltning av de statliga bolagen som är mycket framgångsrik. Flera av bolagen befinner sig på mycket hårt konkurrensutsatta marknader, inte minst Posten. Posten har ju ett krav från och från regeringen att vara aktiv, på lika villkor för alla medborgare, med brev och försändelser till en maximal kostnad. möter de konkurrens i och med att det är fri etableringsrätt. Vem som helst kan ta godbitarna på den marknaden, så i storstäderna, i befolkningstäta områden, har vi flera privata aktörer. Därtill kommer en elektronisk och teknisk utveckling som gör att allt färre brev skickas. Det är sannerligen en avancerad uppgift att leda Posten och att lyckas vända resultatet på det sätt som man har gjort. Jag har fullt förtroende för i dess arbete med detta. När det gäller ägarpolitik är det ju den socialdemokratiska regeringen som har stramat upp frågorna kring ersättning, i bjärt kontrast till hur den borgerliga regeringen agerade när man själv hade möjligheten att styra statliga bolag. I de riktlinjer som fanns från regeringen, vid den borgerliga regeringens tidpunkt, fanns det ju inga som helst stopp för bonusar, gratifikationer eller vilken ersättningsform man nu kunde hitta på. Det är ju den socialdemokratiska regeringen som kraftfullt har stramat upp detta. Jag menar att det var ett väldigt viktigt steg vi tog nu för sedan när vi för också lade fram förslaget om att ytterligare strama upp ersättningsprinciperna, så att heller icke gratifikationer godtas. Däremot måste man också vara beredd att försvara att det ibland, för att man ska kunna rekrytera bästa möjliga kraft till ett så svårt och ansvarsfullt uppdrag, kan innebära att lönerna blir högre än vad många i allmänheten tycker är rimligt. Det kommer också borgerliga företrädare att vara tvungna att försvara. Men jag tycker inte att det finns någon möjlighet för en borgerlig representant att sätta sig på den höga häst som säger att regeringen på något vis har varit släpphänt när det gäller detta, utan det är regeringen som har tagit initiativet till att strama upp. Dessutom har vi skapat en debatt med övriga ägare i svenskt näringsliv om hur ersättning bör utformas. Jag är av den uppfattningen att man ska ha, som huvudprincip, en fast lön. Den fasta lönen bör vara tillräcklig för att man ska göra sitt allra yttersta när man leder ett bolag. Och jag menar att det är rimligt att utgå från att det är på det sättet. Jag är mycket tveksam till alla möjliga typer av konstruktioner, alltmer komplicerade, där man försöker skapa drivkrafter och incitament med olika typer av optionsprogram eller incitamentshöjande program. De blir ofta så komplicerade att jag tvivlar på att ens vd själv vet hur man ska agera för att maximera sin ersättning. Det är en mycket bättre metod att så långt som möjligt utgå från en fast ersättning, och där är ju de statliga bolagen föregångare. 25 PER (): Det har vuxit fram en samsyn om att de mycket höga rörliga delarna, som man har i vissa privata bolag, är tveksamma. Forskning har väldigt svårt att visa att det är ett särskilt klokt sätt att sätta lön. Just ur den synvinkeln och också med tanke på att det är skattebetalarnas pengar som vi har hand om är jag mycket nöjd över att det nu finns en stor samsyn om att vi i de statliga bolagen ska ha en fast lön och att den ska vara tydlig och transparent. Det här har vuxit fram . Kreativiteten har ju varit ganska stor i näringslivet i allmänhet och tyvärr även i de statliga bolagen. Jag upptäckte naturligtvis att jag inte fick något svar på min sista fråga, om det fanns någonting gott i detta. Min gissning var att man möjligen skulle kunna säga att en sådan här engångsgratifikation skulle kunna vara någonting gott om det hade varit mycket små lönepåslag för vd. Men jag har gått tillbaka och tittat på vad vd har fått för påökning , det vill säga som den här gratifikationen delades ut. , vd på , har höjt sin lön från 4,9 miljoner 2004 till 2005. Det är i påökning. Om jag räknar rätt i huvudet är det löneökning. Man kan titta på , vd. Hon har höjt sin lön från 1,9 miljoner 2004 till 2,1 miljoner. Det är också ett ganska stort fögderi. Hon har fått i lönelyft, eller . vd har då fått , eller . Då kan man fundera över om det är rakt över. Nej, det är det inte alls. som är vd för har fått 0 i lönelyft. Han hade 1,4 miljoner 2004 och 1,4 miljoner 2005. Då börjar man faktiskt undra vad det är för någonting som gör att Posten och Systembolaget höjer lönerna med 12 respektive . Man delar ut ett par dagisårslöner i bonus, och sedan höjer man lönen . Är inte det ändå ganska förvånande? Då har man ju fått en gratifikation, det vill säga en rörlig del, och dessutom fått en riktigt bra löneökning. Min fråga blir därför: Är det rimligt att man har 12 respektive i påökning på Posten och Systembolaget? Och min nästa fråga blir naturligtvis: Hur ser det ut i lönerevisionen 2006? 26 Näringsminister (): En första utgångspunkt är att lönesättningen i ett bolag är en väldigt viktig uppgift för styrelsen det tror jag är väldigt viktigt för att också tänka igenom. Börjar och regeringen att agera så att man tar över lönesättningen förändrar man grunden för ett aktiebolags agerande. När Per tänker efter tror jag inte att det är det som han önskar. Jag tror inte heller att hans parti önskar detta. Däremot är det väldigt viktigt att vi kan ha riktlinjer från regeringens sida som visar vilka strukturer som vi tycker är rimliga. En av de riktlinjerna är att statliga bolags vd:ar icke ska vara löneledande, utan de ska kännetecknas av större återhållsamhet än motsvarande bolags vd:ar i det privata näringslivet. Det finns intressant statistik att se på för Per i den verksamhetsberättelse som regeringen har lämnat till om de statliga bolagens utveckling. Det är väsentligt lägre lönenivåer i de statliga bolagens ledningsgrupper än vad det är i motsvarande bolag i det privata näringslivet, och det är gott. Dessutom vill vi inte ha en utveckling där ledande vd:ar i olika bolag driver på en löneutveckling i samhället som hotar den ekonomiska utvecklingen. Också där är det viktigt att styrelserna tar ett stort ansvar. har enligt officiella uppgifter gett vd en höjning på , enligt de uppgifter som jag har tillgång till. Också där har vi en annan verklighetsbild än den som Per redovisar. Jag menar att staten visar sig vara föregångare när det gäller att se till att vi har mer av fasta löner som grundprincip. Det handlar om att rensa undan bonussystem och gratifikationssystem för att i stället se till att utgångspunkten är en fast lön som man bör göra sitt bästa för. Naturligtvis måste den lönen vara konkurrenskraftig. Det är väldigt viktiga bolag. Man måste kunna rekrytera skickliga vd:ar, men de ska icke vara löneledande på marknaden. Detta har resulterat i en ordentlig upprensning i avtal och att vi också har väsentligt lägre löner för statliga vd:ar än vad man har i det privata näringslivet i övrigt. har sannerligen inte mycket att slå sig för bröstet för i detta. När de själva har haft möjlighet att skriva riktlinjer för statliga bolags vd:ar har det varit öppet för allehanda bonussystem och gratifikationer. Det har regeringen satt stopp för. 27 PER (): Vi får väl se vilka siffror som är korrekta, och om det är de från Tidningarnas Telegrambyrå som jag refererar till. Där finns en faktaruta för alla statliga vd:ars löner för . Där läser jag: , Posten, 5,5 miljoner år 2005 och 4,9 miljoner år 2004. Det finns ingen asterisk som gör att man här kan se att det till exempel skulle vara gratifikationen som ramlar ut som extralön. Men detta kan vi faktiskt ta reda på i efterhand. Jag är ändå glad över att vi nu är överens om att vi ska hålla oss till fast lön och att det ska vara öppet och transparent.