prot · GT0961 · 2006-01-25 00:00:00 — Det är positivt och ett steg framåt för vårt samhälle. Men det återstår fortfarande mycket när det gäller attityder och inställningar. Detta till trots är det väldigt många människor i vårt samhälle som lider av psykiska sjukdomar, vilket många i den här salen har tagit upp. Ungefär vart femte besök på vårdcentralerna görs av människor med psykisk problematik. Debatten måste därför vara mångfasetterad och bred och inte bara utgå från den massmediala bild som har målats upp av extrema händelser som har utförts av en mycket liten grupp väldigt sjuka människor. Mycket har gjorts för att förbättra livssituationen för personer med psykiska funktionshinder. Psykiatrireformen var ett steg i rätt riktning. Det var en tydlig bild av att vi strävar efter ett samhälle där människor inte ska vara inlåsta utan ges en möjlighet till ett öppnare, mer mänskligt liv, ett liv där man kan få ha ett eget hem, en bostad dit man kan bjuda hem kompisar på fika, men också med ett stöd från samhället. Reformen utgick från att kommuner och landsting skulle ha ett nära samarbete kring individen. När har utvärderat kan man se att mycket har hänt i positiv riktning. Men det ska också sägas att det finns en hel del brister. När vi gått från Plattan till tror jag att det är många av oss som har sett människor som är hemlösa. Många av de människor som är hemlösa har ett förflutet på institution. Det är människor som föll mellan stolarna när man genomförde psykiatrireformen. Så får det självklart inte vara. Det är fullständigt oacceptabelt. Folkhemmets fiende är utanförskapet. Det de personer som hamnade på gatan upplever är självklart ett utanförskap. Det måste vi sätta punkt för. Det måste vi sätt stopp för. De bristerna och tillkortakommandena måste åtgärdas. Jag tycker att det i grunden här inne finns en ganska bred samsyn i alla de här frågorna. tog i talarstolen upp de förslag som kommit från borgerligheten. Det gläder mig att lyssna på , för han talar som gammal folkrörelsecenter. Han går bort från konfrontationspolitiken, påminner om ett samarbete och lyfter fram saker som vi har gemensamt. Det tycker jag är bra. Jag tror att ju mer vi eftersträvar konsensus, ju mer lösningsfokuserade vi är, desto närmare kommer vi lösningarna, och det är lösningarna vi vill komma fram till. Psykiatriverksamheten bygger på ett samspel mellan stat, kommun och landsting. Flera olika myndigheter på statlig nivå har roller att spela. Vi pratar om , och , , och fler än så. För att få ett samlat grepp om vilka brister som finns och vad vi kan göra organisatoriskt och lagstiftningsmässigt tillsattes som psykiatrisamordnare med uppgift att titta över psykiatrin i ett brett perspektiv. En del förslag och bedömningar har redan lämnats av psykiatrisamordnaren och mycket kommer att redovisas . Mycket av det vi har behandlat i detta motionsbetänkande kommer vi alltså att få återkomma till i kommande budgetarbete när psykiatrisamordnaren har lagt fram alla sina förslag. Jag tror att det vore oklokt att föregripa det arbetet. Jag tror att det finns en risk att vi får ett lapptäcke, massvis av små förslag och olika små lösningar, i stället för att komma fram till en samlad bedömning som bygger på att alla ansvariga nivåer har en tydlig och fastlagd roll och en tydlig uppgift och inriktning. Jag tror att vi ska undvika det lapptäcket. De generella satsningarna med kraftiga ekonomiska tillskott till kommuner och landsting öppnar för ytterligare satsningar på psykiatrin. De ekonomiska resultaten för kommuner och landsting är mycket bra. Detta ökar möjligheten att prioritera viktiga verksamheter som psykiatrin. och 2006 görs också en särskild statlig satsning på psykiatrin med totalt . Även införandet av vårdgaranti kommer att öka tillgängligheten till vården. En utsatt grupp, vars psykiatribehov måste prioriteras, är barnen. Även vikten av detta har flera talare lyft fram. har prioriterat barn- och ungdomspsykiatrin genom att öka tillgängligheten. Trots detta finns det en hel del saker som är otillfredsställande. Psykiatrisamordnarens uppgift är att se över barn- och ungdomspsykiatrin i landet för att se om det finns några övergripande och organisatoriska grepp som behöver tas. Det kan nog vara så. En särskild utredare tittar också närmare på hur det kommer sig att vissa barn jag säger inte att det är många i vårt land lider av sådan stress att det i sin tur har genererat en psykisk sjukdom. När det är på det viset är det självklart någonting som är snett. Jag säger inte att det är många barn, men de existerar och är så pass många att man har tillsatt en särskild utredare. Och jag tror att vi här måste flytta fokus från enbart den lilla individen för att se vad det är i ett samhälle som gör att barn blir så pass stressade. Jag tror heller inte att det räcker med en särskild utredare. Jag tror inte att utredaren kommer att komma tillbaka och säga att om vi gör så här och så här löser vi det hela. Men vi måste tillsammans göra vad vi kan för att analysera vårt samhälle och se vad vi kan göra för att sådant här inte ska kunna uppkomma. Utredaren kommer med ett förslag . Då får vi se vad som presenteras. Något som får obefogat stor uppmärksamhet är omhändertagandet av den lilla, och då menar jag den lilla, gruppen av farliga människor. SBU har tydligen visat att det finns en metod att analysera vilka patienter som lider av en psykisk sjukdom som kan utveckla ett utagerande och bli farliga. Tyvärr har det också visat sig att metoden inte har varit klockren. När man har gått igenom och kollat hur pricksäker den har varit har ungefär var tredje analys visat sig vara fel. Där finns det mycket att göra. Lösningen på detta tror jag är, och kommer samarbete återigen, någonting som väldigt många har tagit upp, nämligen upprättande av för att kunna skynda på en utveckling och finna de bästa lösningarna. behövs naturligtvis inte bara inom den slutna psykiatrin. Det är någonting som behövs inom psykiatrin generellt. Jag anser, som många andra, att det finns brister i vårdkedjan. Det behövs möjligheter till viss form av tvång i öppenvården. Det är ett stort spektrum mellan slutenvård och öppenvård. Där måste vi finna nya lösningar, nya vårdformer. Att finna nya vårdformer mellan slutenvården och öppenvården är en central bit för psykiatrin generellt. Jag tror att det är ett måste för att vi ska ha en bra och kvalitativ vård . Flera motioner som jag har läst och tagit del av finns inom området. Jag tycker att de är bra. Jag ser med stort intresse fram emot vilka förslag och bedömningar psykiatrisamordnaren kommer att lägga fram. Något som enligt min mening måste lösas omgående med hjälp av ett särskilt beslut är att inskränka, i vissa fall också ta bort möjligheten, för människor intagna inom rättspsykiatrin och inom slutenpsykiatrin att få ta med sig mobiltelefon och ha tillgång till datorer så att de kan kommunicera med andra. Möjligheten att använda mobiltelefon och ta sig ut på Internet har inte bara förlängt och försvårat behandlingen av dessa personer utan de har också fått tillfälle att begå brott och på så sätt gjort att andra människor har mått dåligt. Det måste vi göra något åt. Här kommer ett förslag från psykiatrisamordnaren med utgångspunkt i detta. Regeringen kommer , snart , så fort de juridiska problemen är lösta, att lägga fram ett förslag. har pekat på de problem som finns med nuvarande organisation, system, för rättspsykiatrin. Det finns ett enigt tillkännagivande från utskottet om att regeringen skyndsamt ska utreda hur hela eller delar av rättspsykiatrin ska kunna övergå till staten. finns en trend att psykiatrivårdsplatser i ökande grad upptas av rättspsykiatripatienter. Problemet måste självklart ses över och analyseras. Utskottet pekar på att man här måste titta på inte bara finansieringen utan också på problem som rör organisationen, samordningen, samverkan och kvalitetsutvecklingen på området. En viktig grupp för vilken vården måste utvecklas gäller psykiskt sjuka missbrukare. Här finns påtagliga brister , vilket också belyses på ett bra sätt i flera motioner. Här pågår ett arbete. De nationella samordnarna för narkotika och psykiatrin har samarbetat. De har lagt fram en gemensam programförklaring. Den stora satsningen från regeringen, Ett kontrakt för livet, omfattar . I den vårdöverenskommelse som har tagits fram om hur pengarna ska användas föreslås insatser för missbrukare med psykisk sjukdom. Det pågår ett brett och gediget arbete för att få fram förslag och lösningar som kan förbättra psykiatrin. Psykiatrisamordnaren har en nyckelroll, och regering och riksdag måste prioritera psykiatrifrågorna ytterligare framöver. Från Socialdemokraternas sida det känns igen hos flertalet partier i salen finns det några hållpunkter vi vill lyfta fram i det kommande arbetet. Det handlar om resursfrågan, kompetensutveckling för personalen, samverkan mellan kommuner och landsting, utvecklandet av kvalitetsregister i psykiatrin, utvecklandet av mellanvårdsformer, någon form av tvång i öppenvården, samverkan med brukarna, bättre vård för psykiskt sjuka missbrukare och stärkandet av psykiskt funktionshindrades rätt i samhället samt primärvårdens roll för den psykiska hälsan. Som jag sade från början kan psykisk sjukdom drabba vem som helst. tog upp det på ett målande sätt och sade: Det kan drabba dig när som helst. Det är en folksjukdom. Var femte besök till sjukvården gäller personer med psykiska problem. Jag vill här återkomma till den i grunden gemensamma syn vi har på problemet. Vi måste kosta på oss att vara självkritiska, och jag tycker mig kunna påstå att jag har vågat vara det i mitt anförande. Det finns många hål i det sociala skyddsnätet när man bär på en psykisk sjukdom. De hålen måste vi laga. Vi måste lyssna på varandra. Jag hoppas att vi kan göra det. Jag lyssnar på er, och jag hoppas att ni kan lyssna på mig. Ju mer vi eftersträvar konsensus, ju mer lösningsfokuserade vi blir, desto bättre kan vi också sy igen hålen i det sociala skyddsnätet. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. 12 vice talman () replik: I och för sig är det en trevlig debatt eftersom vi i så hög grad är överens i alla frågorna. Men det är en bit som jag saknar. De flesta motioner avstyrks med hänvisning till att arbete pågår. Men när det gäller de äldre psykiskt sjukas problem finns egentligen ingenting i betänkandet. Det pågår inget speciellt arbete. Psykiatrisamordnaren har inget speciellt uppdrag att titta på äldres psykiska problem. Ändå vet vi att de har kanske annorlunda problem än barn, ungdomar och andra vuxna. Det är ofta så att de inte bara har psykiska problem utan också en del andra hjälpbehov i form av sjukdomar och hemtjänst. Det finns flera undersökningar som visar att de äldre sällan får en adekvat behandling för depression. Självmord hos äldre beror ofta på att de just har en depression. Det är en sak som också måste tas med i diskussionerna om psykiatrin. De är en speciell grupp. De har inte samma behov som till exempel jag om jag skulle få en psykisk sjukdom. Man måste titta på dem på ett speciellt sätt. Vi hade ett yrkande om ett tilläggsdirektiv till psykiatrisamordnaren. Jag skulle gärna vilja höra från hur ni i Socialdemokraterna ser på de äldres rätt och möjligheter att få en adekvat vård när de har en psykisk sjukdom. Det är faktiskt av de äldre som får det. Antalet kommer att öka eftersom det kommer att bli ännu fler äldre människor. 13 () replik: Du frågar hur Socialdemokraterna ställer sig i synen på de äldre. Låt mig få göra en utsvävning. När man pratar politik, kanske om fred på jorden, är det svårt att hitta någon motpol. När du frågar mig om socialdemokratin vill satsa på de äldre får du svårt att finna någon sosse, moderat eller någon annan som säger: Nej, det vill vi inte göra. I de satsningar som görs, inom de 700 och , bereds självklart även frågan om de äldre. Det är inte så att de exkluderas eller att man tänker att det nu ska bli bättre för de unga och sämre för de äldre. De inkluderas i de satsningar som görs. Vi talar här om multisjuka personer. På samma sätt som att det är problem med dubbeldiagnoser är det svårt att jobba med dessa personer. Men självklart ska de ha all rätt till den vård de behöver. 14 vice talman () replik: Det är lite märkligt att man avstyrker ett yrkande om att psykiatrisamordnaren också ska titta speciellt på de äldres behov. Vi är tydligen ändå överens om att de har alldeles speciella behov eftersom de också har en del andra hälsoproblem. Vad jag förstår ska Socialdemokraterna börja en massiv kampanj i äldrefrågor. Då får jag verkligen hoppas att man i den kampanjen också tittar lite grann på hur äldre människor har det när det gäller den psykiska hälsan. Där har vi jättestora problem. Det är inte bara fråga om att sjukvården inte tar hand om problemen. De äldre negligeras. De får ofta inte specialistvård utan de får nöja sig med medicinering. Många av de äldre bor hemma och vårdas av en anhörig. Det kan inte vara alldeles enkelt som anhörig att ta hand om en människa med djup depression, med psykiska problem, som i vissa fall vi ska inte jämföra med våldsmän kan vara aggressiva. Det vet vi kan bli en följd av demenssjukdomar. Det gör att även anhöriga har jättestora problem. Jag tycker att vi har en skyldighet att också underlätta för de anhöriga som tar hand om de här svårt sjuka, äldre patienterna med de olika symtomen. Här måste sjukvården ställa upp och se till att även äldre människor får en adekvat behandling för sina depressioner och andra psykiska sjukdomar. 15 () replik: Jag är återigen glad att se det gemensamma engagemanget. Jag kan garantera att du med tillförsikt kan se fram emot vår kampanj riktad mot äldre. När du läser motivationen runt avslaget ser du att man hänvisar till att det här är tillgodosett. Det gör man på grund av de satsningar som redan finns. Återigen tror jag, med all respekt, att vi strävar mot samma mål och att vi har ungefär samma idéer om hur vi ska komma fram till lösningarna. 16 () replik: Psykiatrin står ofta på löpsedlar. När vi pratar runt köksbordet, ofta i ganska upprörda former, har vi personliga erfarenheter eller tagit del av erfarenheter som gör att det känns mycket besvärligt. Min fråga till är: När får vi upp de här frågorna på regeringens bord? Kan vi få hjälp och drag från sida med att få det? Vi är överens om att det finns behov av åtgärder. Det är tur, brukar jag tänka, att det finns så många duktiga medarbetare inom psykiatrin på olika nivåer runtom i vårt land som sliter och kämpar. Det är tur att vi har dem när det händer så lite på den nationella regeringsnivån. Jag tackar för omdömet att jag vill ha en dialog. Det vill jag verkligen jag är sådan. Jag vill se åtgärder. Men jag är inte nöjd när det gäller att hänvisa till psykiatrisamordnaren . Vad är det som säger att regeringen den här gången lyssnar på psykiatrisamordnaren? Det har regeringen inte alltid gjort, speciellt inte när det gäller resurser. Jag delar också de synpunkter på behov av insatser som redovisade. Jag tyckte att det stämde väl med vad flera av oss har uttalat. Jag skulle vilja ta upp två områden. Jag har redovisat alliansens bedömning, som är 5 miljarder . Det är 500 miljoner öronmärkta . Det andra området gäller sysselsättningsgaranti och hemlöshet, som ofta hänger ihop. Vad är det konkret som vill redovisa när det gäller åtgärder, så att folk slipper gå på Plattan? Jag instämmer i att det är förnedrande. 17 () replik: Du frågar när frågorna ska komma upp på regeringens bord. Vi har en hel hoper med frågor som ligger på regeringens bord. Om vi pratar om frågor gällande elektronisk kommunikation, det vill säga rätten att ha mobiltelefon eller dator inom rättspsykiatrin, ligger förslaget under utarbetande på . Man kan följa upp möjligheterna till kroppsvisitering, och där finns det redan en lag som vi har tagit. Det är krav på minsta vårdtid när läkare utfärdar vårdintyg, och där sade vi nej. Den frågan har gått i gång upprepningens konst har inte fungerat där. När vi pratar om evidensbaserade behandlingsmodeller är det någonting som har legat framme länge och som vi jobbar med. Problemet där är att det inte finns alltför många evidensbaserade modeller att lyfta fram. Oavsett hur många forskare det finns runtom i världen har vi inte tillräckligt många. Men när vi pratar om evidensbasen är det få som säger att vi inte ska använda oss av de modellerna. Det ligger på regeringens bord. Jag kan inte svara mer än att frågorna är där och tas på största allvar. Nästa fråga gällde sysselsättningen. Där tror jag återigen att och Socialdemokraterna har en gemensam syn på vikten av att sysselsättningen är grunden för hur en människa mår, synen på sig själv och möjligheten att tjäna sina egna pengar. Det om något är prioriterat. Jag tror nog att alla känner till att basen för hela socialdemokratins tänk är rätten till arbete. 18 () replik: När jag säger regeringens bord menar jag när man kommer till beslut och ställningstagande. När vi ställer frågor till ministrar brukar det ibland till och med vara två ord i svaret: Beredning pågår. Jag har flera sådana exempel. Vad jag menar är: När kommer vi till skott? När går vi från ord till handling? När blir det verkstad? När får vi ut de beslut som vi behöver för att kunna genomföra de här idéerna? Jag tycker att vi har sett oerhört lite av det, och det är jag mycket kritisk till. När det gäller resurserna har jag redovisat var vi står. Jag har inte fått någon kommentar om det från , men han har en replik kvar. Vårt förslag är , och ni har redovisat 700 miljoner . Frågan är hur ni för er del ser på det. När det sedan gäller sysselsättningsgarantin har vi ett skarpt förslag, och vi erkänner att vi måste kostnadsberäkna det noga och se till att det blir realism i det. Men det finns någonting som vi inte orkade med den gången då assistansreformen genomfördes, och det är personkrets 3. Det är många av dem som vi ser på Plattan. Det är många av dem som snurrar runt och lever ett ovärdigt liv, som behöver daglig verksamhet, som behöver någon form av aktivitet, som behöver rehabilitering, så att de slipper det liv och leverne som de tvingas utsätta sig för. Jag tror att man måste pröva nya grepp. Jag tror att de sociala företagen, gärna kooperativa, är ett exempel att stödja de ideella rörelserna. Jag är själv engagerad i Riaverksamheten i som rör just dessa grupper. Till syvende och sist: Finns det något som är en så stark rättighet som rätten till ett boende? Något starkare har vi knappt. Det är grundlagsskyddat. Det är ingen tvekan om att när alla andra medel har provats är det yttersta ansvar. I har vi de största problemen i landet. Min fråga är: Varför inte gå till det vänsterpartistiska socialborgarrådet i och ge en liten signal om att man ska följa den lagstiftning som trots allt finns? 19 () replik: Det är en ganska beprövad metod att hänvisa till vad som inte har skett och fråga när man ska komma fram och när besluten ska komma på regeringens bord. Jag tror att vi alla inser att om det hade varit enkelt, om det bara var att ta ett beslut så ordnar det sig, skulle vi ha gjort det. Jag tror inte att någon tror att vi på pin kiv håller inne med några förslag eller undviker att komma till skott. När vi tar ett beslut gäller det att det ska kunna hålla, kanske inte bara eller utan i tio eller . Därför är det bättre att göra en ordentlig beredning och se över ärendet så att det verkligen fungerar innan man kommer till skott. Men ser man tillbaka är det också en hel del som vi har kommit till skott med. Jag tror inte att man behöver ha någon form av nihilistisk grundsyn och bara se det svart, utan ibland fungerar det också väldigt bra. 20 () replik: är det en halv miljon människor som är förtidspensionerade. De har inkomster som Socialdemokraterna hävdar att man inte kan leva på. De är förtidspensionerade. Det är ett växande problem på svensk arbetsmarknad. I anförande saknade jag resonemanget om hur psykiskt funktionshindrade ska ha en chans att komma in på svensk arbetsmarknad. Det är fler psykiskt funktionshindrade som är förtidspensionerade än som vill vara det, som hellre vill vara ute i jobb, åtminstone på deltid. Tror att det är lättare för dem att få ett arbete, att komma in på arbetsmarknaden, när varenda arbetsgivare vet vad ytterligare en sjukdag innebär i ökade kostnader med medfinansieringen i sjukersättningen? Det vore intressant om kunde förklara för oss här i kammaren hur medfinansieringen i sjukersättningen kommer att medföra att fler psykiskt funktionshindrade kommer i arbete. Jag har en fråga till. Det gäller entreprenörskapet, personligt ombud och rätten att välja vård. Min uppfattning är att en person som har en psykisk sjukdom inte saknar förmåga att välja eller vilja att välja ibland kan det vara väldigt viktigt att få välja. Varför är då och stödpartierna så starka motståndare till att ge psykiskt funktionshindrade möjlighet och rätt att välja den vård som de själva vill ha? 21 () replik: Den första frågan eller påståendet om människor med psykiska funktionshinder gällde hur man ska kunna få ut dem på arbetsmarknaden. Om jag satt inne med svaret hur man skulle få dem att kunna komma ut på arbetsmarknaden på ett bra sätt lovar jag att jag hade kommit fram med det, . Jag är också övertygad om att om du hade suttit inne med det svaret så hade du lyft fram det. Jag tror inte att det är så pass enkelt att om man slår omkull anställningstryggheten och skrotar facket, eller vad man nu vill göra, skulle en sådan sak gagna möjligheterna för de psykiskt funktionshindrade att komma ut på arbetsmarknaden. Jag tror att det är helt andra saker som är grunden till de besvär som finns att komma ut på arbetsmarknaden för de psykiskt funktionshindrade. 22 () replik: Jag tror att det är flera vägar man måste titta på för att få möjligheter till arbete. Alliansens förslag till nystartsjobb är en väg. Jag tror inte att medfinansiering i sjukersättning är den väg som gör att fler arbetsgivare känner sig lockade att anställa personer som man vet kommer att vara borta oftare från arbetet. svarade inte när det gäller möjligheten för psykiskt funktionshindrade att välja, varför det inte ska vara möjligt att välja den vård, det personliga ombud och den hjälp de vill ha. Varför ska inte en psykiskt sjuk person i ha rätt till diagnos? Det föreslår allianspartierna. Det ska finnas en rätt till diagnos. När det har gått ska man faktiskt ha en chans att veta vad det är. Människor snurrar ibland runt i vårt system , och man vet inte vad det är, bara att det är något som är galet. Vi vill att man ska ha rätt till diagnos. Vi vill att unga människor ska ha en rätt till diagnos inom en månad. Varför har man inte det i dagens socialdemokratiska ? Varför finns det så många förtidspensionärer i ? Och varför är utbildningen för dem som jobbar med psykiskt sjuka så bristfällig i ? 23 () replik: När det gäller tankarna i det borgerliga förslaget har jag det faktiskt med mig här, både av respekt och för att jag har läst det. kommenterade att det finns jättemånga bra förslag. Ett av förslagen är att man ska kunna garanteras en diagnos . Jag har jobbat ungefär med människor med olika former av dubbeldiagnoser. Ett problem har just varit att finna diagnoser för att man ska kunna få rätt till LSS, rätt medicin och så vidare. Men att komma med ett förslag om att man ska kunna greja det känns kanske lite väl radikalt med tanke på att det finns personer som tillsammans med massvis med olika specialister kämpat för att finna en diagnos. Så det är inte så väldigt enkelt. Jag är tacksam för de visioner som läggs fram i det här förslaget, men ibland tror jag att man tar i lite väl mycket när man talar om en garanti . 24 () replik: Jag kanske ska kommentera lite av det sista sade. Jag som har varit i den här vet att Socialdemokraterna har arbetat emot en vårdgaranti . Så det är inget ovanligt att man inte tror att det går.