prot · GT0982 · 2006-03-08 00:00:00 — Fastän han vill genomföra våldtäkten går den inte att genomföra, utan det stannar vid ett försök. Då blir gärningsmannen misstänkt för ett försök till våldtäkt, och det är inte ett brott som det är obligatorisk häktning för. Vi tycker att den här mannen i parken eller i badhuset ska häktas. Så är det inte . Vi menar inte att det ska bedömas på ett annat sätt när det är ett försök, att den mannen ska kunna gå fri när han har varit inne på polisförhör i avvaktan på domstolsförhandling. Men majoriteten, Socialdemokraterna, tycker att det är bra som det är. De menar i betänkandet att den olägenhet det står faktiskt så i lagtexten som det blir om gärningsmannen låses in för ett försök till exempel till våldtäkt inte står i proportion till behovet. Men jag kan lova, herr talman, att den kvinna som blivit utsatt för ett våldtäktsförsök kommer att låsa in sig själv om hon vet att gärningsmannen är ute. tycker alltså att häktning bör bli obligatorisk vid försök till brott där straffsatsen är fängelse. hörde jag till min glädje att också tycker det. Det kanske är lite sent påkommet men bättre nu än inte alls. Avslutningsvis: Vi har 34 reservationer, och vi vill förbättra många saker som inte fungerar. Ytterligare en fråga, som kanske inte är lika viktig som det här med våldtäkten men som ändå är viktig för den det berör, handlar om tillträdesförbudet till affärer. Om en butiksinnehavare i Ica griper en person för stöld och det blir handgemäng tycker vi moderater att den butiksägaren aldrig ska behöva släppa in den tjuven igen. I vart fall ska det kunna vara ett tidsbegränsat förbud. Det är inte rimligt att ta större hänsyn till att tjuven vill gå och handla öl på Ica och att personalen då ska möta honom där . Affärsinnehavaren borde få besluta om han vill släppa in en tjuv eller en våldsam person i sin butik igen. Det finns många frågor där man kan förbättra, och om Socialdemokraterna tar brottsbekämpningen på allvar vore väl det här ett bra exempel. Det sista jag tänkte ta upp handlar om att alla brott ska utredas och lagföras. Det ska utredas även när någon smiter från en restaurangnota eller en taxikörning, och det ska lagföras. Så är det inte . Jag tror att jag stannar där så . 103 () replik: Jag vill bara försäkra om att vår syn när det gäller att skydda människor som är utsatta för brott är solid. Jag ska erkänna hur det har varit. Det har varit ett förbiseende när vi har arbetat med detta. Vi är övertygade, efter internationella jämförelser och diskussioner med såväl rättsvårdande myndigheter som ideella brottsofferorganisationer, om att detta är ett verksamt institut. Det är ingenting som vi har kommit på , utan vi tycker att det är bra. Men vi är glada åt att Moderata samlingspartiet är så tydligt. Men jag ska också lyfta fram en fråga där jag önskar att kanske kan vara beredd att göra en liten pudel så här i kammaren, det vill säga att man stöder någonting som man efter en viss eftertanke tycker är viktigt. Det gäller reglerna för den absoluta rättssäkerheten. Vi vet, du och jag, hur det ser ut i våra domstolar sitter ju i . Jag tänker på pressen och stressen. Jag gissar att också får brev från lagmän som är oroade över kvaliteten i våra domstolar. Detta kan man se tillsammans med informationen om riksåklagarens särskilda grupp för att värna rättssäkerheten. Riksåklagaren har ju varit mycket oroad över att domarna inte håller hela vägen. Människor är inlåsta för . Åklagarna är, i motsats till vad vissa försöker hävda, också skyldiga att vara objektiva och stå för den rättssäkerhet som framgår av . Och, som jag sade tidigare, Justitiekanslern lyfter ofta fram detta. Kan inte Moderata samlingspartiet då tänka sig att ett stressat, pressat rättsväsende måste få något lättare att göra fel till rätt, även om det har gått ? Är man beredd att se över en möjlighet? Vi säger inte exakt hur det ska se ut, men det handlar om att förstärka möjligheterna till resning för att garantera rättssäkerheten och minska rättsförluster för enskilda och att stå på den enskilda individens sida. 104 () replik: Det som är roligt i alliansen är att vi har ett väldigt bra samarbete. Vi har redan nu arbetat fram konkreta förslag som vi är överens om på i princip alla områden inom rättsväsendet. Därför är jag inte så orolig för att vi inte ska kunna diskutera även den här frågan. Den har inte varit uppe i alliansens arbetsgrupp , men när den kommer upp kommer vi moderater självklart att titta ännu närmare på den. Jag delar nämligen uppfattningen att en skyldig person hellre får gå fri än att en oskyldig låses in. Det är en grundläggande princip i en rättsstat, så jag ser inget bekymmer med att vi tittar lite närmare på den frågan. Vi har ju också, till skillnad från majoriteten, deklarerat vad vi står för i de här frågorna, så att jag är förhoppningsfull. Vi löser även detta. 105 (): Ärade ledamöter, framför allt de närvarande men även de frånvarande, och alla åhörare! Jag yrkar bifall till reservation nr 26 under punkt 23. I det här betänkandet behandlas, som vi redan har hört, 134 motionsyrkanden avseende en mängd frågor som har bäring på tvångsmedel, bevisning, stöd och skydd för vittnen, säkerhet i domstolar, nämndemän, utnämning av högre domare med mera. Det här är oerhört viktiga frågor för samhällets rättssäkerhet, samhällets rättstrygghet. Det är därför, tycker jag, besvärande att majoriteten i stort sett när det gäller alla dessa frågor avslår motionsyrkandena. För oss kristdemokrater är detta viktiga frågor, och vi tar dessa förslag på allvar förslag för att uppnå ett rättssäkrare samhälle med större förutsebarhet och större rättstrygghet. Jag tänker inte, herr talman, gå in på alla våra reservationer det kan möjligtvis kännas som en uppmuntran inte bara för talmannen utan även för andra men jag ska ta några av punkterna för att följa rättskedjan. Vi har en reservation, nr 9, om forskning om förundersökningarnas kvalitet en oerhört viktig fråga. Varför har förundersökningarna så ofta så dålig kvalitet? Bland annat kan det konstateras att majoriteten av förundersökningarna läggs ned, och frågan är då varför. Vad beror förundersökningarnas bristande kvalitet på egentligen? Det vore intressant att veta. Vi har sagt att det är nödvändigt med ytterligare forskning om förundersökningarnas kvalitet. Om förundersökningarna håller dålig kvalitet finns nämligen en risk att brottsoffrens rättigheter åsidosätts. Detta är en viktig rättssäkerhetsfråga. Man kan säga att detta är grunden för lagföringen, för med dåliga förundersökningar blir det dåliga rättegångar och ett dåligt utslag av förhandlingen. Här vill vi lägga kraft på att försöka få ytterligare och bättre forskning. Jag fortsätter i rättskedjan, herr talman. När det gäller delgivning av åtal tycker vi det är reservation nr 11 för den som vill följa med att delgivningssystemet måste ses över. Det är oerhört ofta som det fallerar. Man kan hålla sig undan som krävs för att en preskription ska hinna infalla. Sedan spelar det för min del inte så stor roll om det är polisen eller kronofogdemyndigheten som ska få bättre resurser för att effektivt kunna delge ett åtal. Detta är en viktig fråga i rättskedjan för ett rättssäkrare samhälle. Om jag fortsätter i rättskedjan kommer jag till själva förhandlingen. Det finns nu nya bestämmelser när det gäller bevisning i hovrätten som är väldigt såsiga och svåra och få grepp om. Vad menar de? Vilka slutsatser ska man dra av dem? Målsättningen är uppenbarligen att det ska bli besvärligt att höra om vittnen eller andra bevispersoner. Endast då det blir aktuellt att ställa nya frågor ska man kunna göra ett omförhör. Det är mycket märkligt. Vem bestämmer om det ska ställas nya frågor? Hur kommer det att fungera? Jag ifrågasätter starkt om detta är förenligt med artikel 6 om en rättvis rättegång. Ett samhälle där vi upplever att rättegångarna inte är rättvisa är ett samhälle som saknar rättstrygghet, som saknar den elementära tryggheten i domstolarna. För att man ska känna trygghet i förhandlingen är det viktigt, menar jag, att jag kan föra fram den bevisning som jag anser är nödvändig. Därför har vi i reservation nr 23 föreslagit att den regel om bevisning i hovrätten som är införd tas bort. En annan viktig fråga som också har med rättskedjan att göra är: Hur ska vi involvera föräldrarna i förhandlingar där ungdomar antingen står som målsägande, finns med som vittnen eller är tilltalade? Hur ska vi engagera föräldrarna? Här ligger det till så som möjligen någon känner till; annars kan jag tala om det att den målsägande får ersättning när han kommer till förhandlingen. Den tilltalades föräldrar kan också få ersättning för kostnaden för att inställa sig. Föräldrar till en målsägande och föräldrar till vittnen får dock ingen ersättning. Förslaget för att få ett rättstryggt samhälle och rättstrygga förhandlingar och för att engagera föräldrarna under förhandlingen är alltså att föräldrar till barn , alldeles oavsett om barnen är tilltalade, målsägande eller vittnen, ska få ersättning för sin inställelse så att man får med föräldrarna i förhandlingen. Här har vi inte kommit särskilt långt. Jag besökte och såg hur ungdomsdomstolarna fungerade. Där såg man med skärpa och med starkt engagemang från domaren i ungdomsdomstolen till att föräldrarna var med. När det kom fram till beslut såg man också från domstolens sida till att föräldrarna fanns med i behandlingen. Att se till att föräldrarna finns med är en viktig rättssäkerhetsfråga. Jag har varit med om många förhandlingar där föräldrarna inte kände till att barnet var vare sig målsägande, tilltalad eller vittne. De visste ingenting om detta och fanns inte med förrän . En annan del när det gäller rättstryggheten och rättssäkerheten är medborgarnas förtroende för domstolarna. Där handlar det inte minst, vill jag säga, om utnämningsförfarandet när det gäller de högre domarna. Här finns egentligen ingen insyn. Det är ett så kallat kallelseförfarande, och när det gäller hur det går till är det ganska mörkt. Ska medborgarna tro på att vi har de bästa domarna i de högre instanserna måste det vara öppenhet i tillsättandet av domarna. Detta har vi också ett förslag på i reservation nr 41, som vi har tillsammans med alliansbröderna . Slutligen finns det en reservation, nr 26, om parters och vittnens säkerhet. Det är den, herr talman, som jag har yrkat bifall till. Där står nämligen hela alliansen med, tillsammans med i varje fall än så länge . Det är av stor vikt hur det fungerar i själva domstolslokalen. byggs det nya domstolar som blir bättre än de varit tidigare, men fortfarande finns det väldigt många domstolar där vittnen, tilltalade, målsägande, advokater och åklagare finns i samma rum. Många målsägande vill inte träffa en tilltalad. Många vittnen vill inte träffa motpartens vittnen. Man känner osäkerhet och otrygghet. Här menar vi att regeringen bör vidta åtgärder för att se till att säkerheten för parter och vittnen ökar. Allt detta är en del i hela intresset för ett rättstryggt och rättssäkert samhälle. Dessa processrättsliga frågor är oerhört viktiga för rättssäkerheten, för rättstryggheten, för tryggheten för vittnen, för tryggheten för parter och för tilltron till domstolarna. Men som jag redan har avslöjat, herr talman, nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation nr 26. Jag står dock bakom alla reservationer. 106 (): Dagens debatt innefattar många skilda områden inom processrätten som har varit föremål för en lång rad motioner väckta framför allt under allmänna motionstiden. Jag avser att ta upp några sådana områden där har reservationer. Jag börjar, herr talman, med ett område som återkommer vid väldigt många rättspolitiska debatter , nämligen tvångsmedelsanvändningen och de principiella frågorna kring den ökande övervakningen. Det går knappt utan att det diskuteras och görs utspel för och emot nya former av övervakning och ökad omfattning av redan existerande övervakningsformer. Två högaktuella lagförslag som Lagrådet uttalat skarp kritik mot är förslagen om buggning respektive preventiv tvångsmedelsanvändning. Vi lär snart få anledning att återkomma till dessa. I dagens betänkande finns också punkter som knyter an till övervakningsfrågorna. Jag tänkte börja med några ord om kameraövervakningen. Antalet övervakningskameror i samhället ökar stadigt, och användningsområdena ökar likaså. Det finns i många fall skäl till kameraövervakning, det vill jag säga, men det finns också anledning att då och då ifrågasätta den höga tilltron till alla dessa kameror som undergörande trygghetsmedel. Men som sagt: Många kameror finns, och det är mycket viktigt att kameraövervakningen sköts under kontrollerade former och med restriktivitet. Det finns anledning att diskutera tillståndsgivningen och tillsynen över kameraanvändningen. är det landets länsstyrelser, ett drygt 20-tal myndigheter över hela landet, som behandlar och handlägger dessa ärenden. Detta innebär en betydande risk för olikartade bedömningar över landet, och det är otillfredsställande. Det är många människors personliga integritet som står på spel. Det behöver tas ett samlat grepp kring dessa frågor. Det får inte spreta alltför mycket över landet. Integriteten och rättssäkerheten skulle vinna på att en myndighet handlade dessa ärenden, menar vi i . I väldigt många andra europeiska länder är det dataskyddsmyndigheterna som sköter tillståndsgivning och tillsyn. anser att det i bör vara Datainspektionen som ska handha tillståndsgivning och kontroll av kameror på allmänna platser. En annan mycket viktig aspekt vid tvångsmedelsanvändning är att den som till exempel blivit hemligt avlyssnad i efterhand får information om detta. En person som efter avlyssning blir åtalad får bevisningen presenterad och kan bemöta den. Vi vet dock att ett mycket stort antal personer blir föremål för hemlig avlyssning eller hemlig teleövervakning utan att det leder till rättsliga åtgärder, och dessa personer förblir ovetande om vad de utsatts för. Alltså får de personer som åtalas reda på att det skett en avlyssning, men de personer där misstankarna inte bekräftats får leva i ovisshet om vad de utsatts för. Det är i sanning en paradox. Vi kan i sammanhanget konstatera att Lagrådet i sitt yttrande över buggningsremissen är kritisk till att remissen inte innehåller skrivningar om rättsmedel i form av till exempel skadeståndsmöjligheter för de utsatta. Detta är en principiellt mycket viktig fråga när det gäller tvångsmedel. är det ju inte säkert att en avlyssningsåtgärd eller liknande varit obefogad även om ärendet inte lett till åtal, men en upplysningsplikt för rättsväsendet skulle ge den enskilde rätten att få sin sak prövad. Det torde vara en åtgärd som skulle gynna rättssäkerheten och öka tilltron till rättsväsendet. Det är mening att om det vid en prövning visar sig att åtgärden varit obefogad ska skadestånd kunna utgå. Detta framgår av reservation 30, som jag härmed yrkar bifall till. Det ska starta ett utredningsarbete kring lagstiftningen om barnpornografi, och för är det mycket viktigt att på alla sätt stärka barnens ställning som brottsoffer. Därför bör dessa barn ges rätt till ekonomisk ersättning och målsägandebiträde. För att vidare säkerställa principen att barnets bästa ska stå i fokus anser vi att i mål om vårdnad, boende och umgänge det bör upprättas särskilda barnprotokoll med motiv kring vad som är bäst för barnet, som en bilaga till domen. Det menar vi stärker principen om barnets bästa i rättsprövningen, och dessa förslag har vi framfört i en av våra reservationer, nämligen reservation 18, som jag också yrkar bifall till. Min partikamrat kommer att senare utveckla ytterligare talan kring reservationen och frågorna om barnens ställning som brottsoffer. Att vittna i en rättegång kan upplevas både svårt och skrämmande för många människor. För många vittnen är domstolen en ovan miljö, och vittnen kan känna sig starkt ifrågasatta och kränkta under de ibland mycket pressande förhandlingarna. För många vittnen är vittnesstöd en mycket viktig resurs, och det finns starka skäl till att ytterligare stärka en utbyggd och välfungerande vittnesstödsverksamhet över landet. Vittnesstödet sker i ideell regi, främst genom brottsofferjourerna, och det är mening att så bör det fortsätta fungera, men tillräckligt ekonomiskt stöd till verksamheten måste säkras framöver. Det pågår beredningsarbete, och en proposition är att vänta, varför vi avvaktar med yrkanden förutom på en punkt. Frågan om huvudmannaskapet anser att redan nu bör kunna ta ställning till. bör enligt mening vara huvudman för den framtida vittnesstödsverksamheten, vilket vi också framför i en reservation. står bakom alla sina reservationer men väljer för tids vinnande att yrka bifall endast till reservationerna 18 och 30. 107 () replik: Jag tycker att det är väldigt bra att höra engagemang för balansen mellan effektivitet och rättssäkerhet. Jag tycker redovisningen över vikten av att vi slår vakt om möjligheten till kameraövervakning är bra. Vi vet ju att kameraövervakning kan vara effektivt på skolor och i sådana miljöer som badhus, tyvärr, eftersom vi vet att brottsligheten på dessa platser har ökat lavinartat. Vi pratar om skadegörelse och vi pratar om övergrepp. Då är balansen antingen att vi får stänga skolorna och badhusen eller att vi får göra någonting annat. Alternativet är tyvärr inte alltid att vi kan få fler poliser. Trots det arbete som pågår med att utbilda fler poliser, som vi är överens om, räcker det inte riktigt i dagens verklighet till för att kunna ha poliser på till exempel alla badhus. Då är kameror ett verktyg, ett alternativ till att stänga badhusen för att garantera människors säkerhet. Så kan man åtminstone försöka förebygga en del. lyfte fram att tvångsmedel är någonting som kan vara nödvändigt. Man lyfter också fram vikten av att den som har utsatts för tvångsmedel ska kunna få upplysning om detta i efterhand. Det bereds faktiskt nu i . är ju den som ser till att de som bestämmer i är just Socialdemokraterna, men när man arbetar med de här frågorna vänder parti, , regeringen ryggen och abdikerar som vice justitieministrar, som jag brukar säga. Jag kan försäkra att gör vad de kan för att se till att de tvångsmedel som finns och eventuella nya som tillkommer kommer att innefatta en skyldighet att informera i efterhand. Det är viktigt att det gäller eventuella nya tvångsmedel men också sådana där det sker i efterhand. Men här har vänt regeringen ryggen. Jag tycker att det är tråkigt. 108 () replik: Det vi gör i vår reservation 30, , är att vi slår fast principen att det måste vara en rimlig linje med en upplysningsplikt för rättsväsendet till den enskilde så att det här bakvända, tokiga inte får fortsätta vara gällande, att de som blir åtalade får reda på tvångsmedlen medan de där åtal inte beslutas får leva i ovisshet. Det är en fullkomligt orimlig linje. Det har också Lagrådet konstaterat när det gäller det de har granskat, remissen inför buggningen och den preventiva tvångsmedelsanvändningen. Det finns ju tunga juridiska instanser som också ser detta orimliga och som påpekar det. Vi känner oss i gott sällskap när vi gör det. Dessutom har alliansbrodern samma åsikt, vilket vi naturligtvis hälsar med stor tillfredsställelse. Vi tycker oss ha gott stöd för den principiella linje som vi håller fast vid och som vi också reserverar oss för. Jag skulle vilja passa på och fråga, eftersom började diskutera kameraövervakningen, hur ser på tillsyn och tillståndsgivning. Vi tycker att det svajar lite när det är 24 länsstyrelser över landet som ska ha tillsyn över denna viktiga integritetsfråga, tillsyn över och tillståndsgivning för kameraövervakning. Vore det inte rimligare att vi hade en myndighet som hade en enhetlig linje? Vi föreslår ju Datainspektionen. Vad säger om det? 109 () replik: Jag börjar i slutet. Det är inte orimligt och den frågan bereds. Men jag vill tala om och deklarera att den grundläggande tryggheten för medborgarna ligger i att det sker ett ansökningsförfarande om man vill sätta upp en kamera för övervakning, sådana som bland annat finns här i , av rena säkerhetsskäl och att vi som medborgare kan få en överblick över detta. Då kan man tänka sig att det blir bättre om man samordnar detta. Men då skulle samma logik bli att vi ska ha domstolar, men bara en domstol. Vi ska se till att vi har poliser, men det ska bara vara en myndighet. Jag har inte fått signaler om att länsstyrelserna generellt är dåliga på att balansera. Däremot är det klart att tillstånd ibland har givits som man har fått bakslag på. Bland annat har det skett genom ett viktigt arbete där Justitiekanslern är den som ska balansera och vara emot, även om jag ibland tycker att det är väldigt långa skott när man ska gå emot på grunder som jag inte tycker riktigt håller. Det tycker inte jag. Men frågan bereds, och jag tycker att vi ska ta ett grepp om detta. Men då är det ansvar att se till att man verkligen gör detta på . Det är som har haft tjänstemän på . Det har inte haft för att kunna påverka utvecklingen. Det ansvaret ligger hos dig. Jag återkommer till frågan om tvångsmedel och upplysningsplikt. bestämda uppfattning är att det ska bli så. I stället för att försöka reservera oss driver vi arbetet att det ska bli så i de kontakter vi har med regeringen om nya tvångsmedel. Det är självklart att detta kräver förstärkt kontroll och förstärkta rättssäkerhetsgarantier. Här vill inte vara med, och det förvånar mig lite. Jag hoppas att och hans parti kommer tillbaka och stöder dessa förslag när vi förstärker rättssäkerheten i samband med att vi, som jag tror och hoppas, får de nya tvångsmedel som svenskt rättsväsende behöver. 110 () replik: Det är naturligtvis positivt att också pratar om den andra delen av frågorna om tvångsmedel, nämligen rättssäkerhets- och integritetsfrågorna. Jag tycker nog att har uppehållit sig ganska mycket vid införande av nya möjligheter till användande av tvångsmedel, till exempel buggning. Vi har tryckt på att dagens medel är en orimlig linje, det vill säga att de som inte går vidare till åtal inte får reda på detta. Det påminner alltför mycket om historien bakåt där om vi ändå ska dra den parallellen kunde konstatera de brister som gällde tiotusentals svenskar som svävade i okunnighet om registrering och annat. Den historien är alltför trist för att vi ska vilja se den också här. Vi måste komma till skott. Det är glädjande om driver dessa frågor också. Det är inget som hindrar och att ansluta sig till reservation. Det är en principiell reservation där man slår fast viljan att åstadkomma detta. Det får naturligtvis göras efter beredning. Men det är dags att slå fast den principiella inriktningen . 111 (): debatterar vi ett betänkande som heter Processrättsliga frågor. Som flera andra redan har sagt innehåller betänkandet mycket, alltifrån hemliga tvångsmedel till nämndemännens ersättningar. har 21 reservationer och två särskilda yttranden. Givetvis står vi bakom samtliga dessa, men vi väljer att yrka bifall till enbart reservation 35 under punkt 31 om vittnesersättning. I de 21 reservationer som vi i har finns två olika linjer. Det kan vid en första anblick verka konstigt att jag står här i talarstolen och berättar att vi i är så otydliga att vi har två olika linjer. Men det är just behovet av två olika linjer i politiken som jag tänkte prata om . Jag ska förklara det. De flesta förslag som tas upp i motionerna det är många motioner som behandlas i betänkandet handlar om hur vi ska bli bättre och effektivare på att bekämpa den ökande och allt grövre kriminaliteten. Det finns förslag om provokation och infiltration. Det finns förslag om ökade möjligheter till beslag. Vi har tidigare hört om obligatorisk häktning och kronvittnen. Många av förslagen är bra, och vi i står också bakom många av förslagen.