prot · GT09107 · 2006-04-20 00:00:00 — 5 (fp, m, kd, c) Votering: 156 för utskottet 127 för res. 5 66 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 121 s, 23 v, 11 mp, 1 - För res. 5: 45 m, 38 fp, 25 kd, 18 c, 1 mp Frånvarande: 23 s, 10 m, 10 fp, 8 kd, 5 v, 4 c, 5 mp, 1 - () anmälde att hon avsett att rösta ja men markerats som frånvarande. Punkterna 46 Kammaren biföll utskottets förslag. MJU21 Kärnsäkerhet och strålskydd Kammaren biföll utskottets förslag. AU6 Diskrimineringsfrågor och vissa frågor om jämställdhet Punkt 5 (Rekrytering m.m.) 1. utskottet 2. res. 5 (c, m, fp, kd) Votering: 158 för utskottet 127 för res. 5 64 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 23 v, 12 mp, 1 - För res. 5: 45 m, 39 fp, 26 kd, 17 c Frånvarande: 22 s, 10 m, 9 fp, 7 kd, 5 v, 5 c, 5 mp, 1 - Punkt 13 (10 och 11 §§ jämställdhetslagen) 1. utskottet 2. res. 15 (v) Votering: 233 för utskottet 24 för res. 15 28 avstod 64 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 45 m, 38 fp, 17 c, 10 mp, 1 - För res. 15: 23 v, 1 mp Avstod: 1 fp, 26 kd, 1 mp Frånvarande: 22 s, 10 m, 9 fp, 7 kd, 5 v, 5 c, 5 mp, 1 - Punkt 16 (Förvärvsarbete och familjeliv) 1. utskottet 2. res. 19 (kd) Votering: 241 för utskottet 26 för res. 19 17 avstod 65 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 45 m, 38 fp, 23 v, 12 mp, 1 - För res. 19: 26 kd Avstod: 17 c Frånvarande: 22 s, 10 m, 10 fp, 7 kd, 5 v, 5 c, 5 mp, 1 - Punkt 22 (En samordnad lag och myndighet) 1. utskottet 2. res. 25 (c, m, fp, kd) Votering: 158 för utskottet 127 för res. 25 64 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 23 v, 12 mp, 1 - För res. 25: 45 m, 39 fp, 26 kd, 17 c Frånvarande: 22 s, 10 m, 9 fp, 7 kd, 5 v, 5 c, 5 mp, 1 - Punkt 23 (Processen i diskrimineringsmål) 1. utskottet 2. res. 26 (c, fp) Votering: 229 för utskottet 55 för res. 26 65 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 45 m, 26 kd, 23 v, 12 mp, 1 - För res. 26: 38 fp, 17 c Frånvarande: 22 s, 10 m, 10 fp, 7 kd, 5 v, 5 c, 5 mp, 1 - Punkt 24 (Rättegångskostnader m.m.) 1. utskottet 2. res. 27 (m, kd) Kammaren biföll utskottets förslag med acklamation. Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. 16 § Allmänna vattentjänster Föredrogs bostadsutskottets betänkande 2005/06:BoU8 Allmänna vattentjänster (prop. 2005/06:78). 123 (): Rent vatten är en livsnödvändig resurs som vi inte klarar oss utan. Utan tillgång till rent vatten blir livet mer komplicerat. För oss i , med stora mängder rent vatten, är begränsad tillgång till rent vatten i princip otänkbart. Vi har till och med så gott om rent vatten att vi faktiskt använder dricksvatten till att tvätta oss i och till att spola i våra toaletter med. De allra flesta av oss använder vatten utan en tanke på att det skulle kunna vara ett problem. Vår tillgång till vatten är på många sätt unik jämfört med många platser på vår jord och något som vi naturligtvis måste värna. I detta betänkande behandlas regeringens proposition om allmänna vattentjänster en ny VA-lag. En viktig skillnad mot dagens lagstiftning är att kommunens ansvar för att ordna en allmän VA-anläggning utvidgas från att enbart gälla hälsoskäl till att också gälla skyddet för miljön. Denna utvidgning tycker vi moderater är alldeles utmärkt. Men sedan börjar underligheterna. Lagen utvidgas till att enbart kommuner ska kunna äga dessa VA-anläggningar, vilket det inte finns krav på . Det enda skäl som man anger för detta är ideologiskt, och detta utan någon som helst argumentation. Fast det är klart ideologiska skäl behöver man kanske inte förklara, åtminstone inte om man finns på vänsterkanten. VA-anläggningar är till största delen naturliga monopol. Försörjningen av VA-tjänster är grundläggande. Enligt dagens lagstiftning har kommunerna ansvaret för att se till att allmänna vatten- och avloppsanläggningar kommer till stånd. En kommun behöver däremot inte äga eller driva anläggningen. Självfallet anser vi moderater att det behöver finnas långtgående offentliga regleringar. Det offentliga har ett mycket stort ansvar när det gäller tillsyn av miljö och vattenkvalitet och att lagstiftningen lever upp till att ställa krav på detta. Men för konsumenten spelar det ingen roll vem som försörjer hushållet med vatten så länge vattnet har ett rimligt pris och hög kvalitet. För att garantera detta krävs det ett bra regelverk och tillsyn från ansvariga myndigheter. Det är ändå så att ett kommunalt ägande varken garanterar ett lågt pris eller hög kvalitet. Den fråga vi har försökt att finna svar på vid genomgången av propositionen är vilken ideologiskt betingad oro det finns bakom tilltron till att både marknadsekonomin och det kommunala självstyret måste ge vika för ett offentligt monopol. Som jag sade tidigare motsägs antagandet att vatten skulle vara en begränsad tillgång av att vattenförsörjningen till stora delar är helt avreglerad och privatiserad. Enligt får ca 1,2 miljoner svenskar sin dricksvattenförsörjning tryggad från ca 400 000 enskilda brunnar. Därtill kommer nästan lika många brunnar för fritidsboende, vilket gör att ungefär 2 ½ miljoner människor till större eller mindre del har sin dricksvattenförsörjning från enskilda brunnar. Trots detta är industrin och jordbruket de dominerande vattenanvändarna. av vattnet kommer från kommunala vattenverk, med dagens lagstiftning. Så skulle det säkert fortsätta att se ut om dagens regler om ansvaret men inte om ägandet fick fortsätta att gälla. Vår ståndpunkt är att det kommunala självstyret ska värnas. Frågan om ifall kommuner ska äga sina VA-anläggningar eller inte anser vi ska avgöras i kommunerna inte av oss i . Vi moderater förespråkar inte att kommuner säljer sina VA-anläggningar, men vi vill ta strid för det kommunala självstyret. Vi anser att kommunens medborgare via val och kommunens politiker själva ska avgöra frågan om ägande och drift. Därför anser vi att de nya reglerna i den del som reglerar tvånget för kommunerna att äga VA-anläggningar inte ska genomföras. Därutöver vill vi moderater framföra stark kritik mot förslaget att tillåta en kommun sköta driften av en VA-anläggning i en annan kommun. Skälet till det är att den kommunala kompetensen bestäms av speciallagar och av kommunallagen. Speciallagarna ger kommunerna ett särskilt ansvar för områden som vård, utbildning och omsorg. Kommunallagens andra kapitel anger under vilka förutsättningar en kommun därutöver får ta på sig uppgifter. Lagen ska garantera att den egna kommunen agerar utifrån kommunmedborgarens bästa. En regel säger att kommuner enbart får befatta sig med uppgifter av allmänt intresse som har anknytning till kommunernas geografiska område eller deras medlemmar. Denna centrala regel, som kallas för lokaliseringsprincipen, kompletteras sedan med andra bestämmelser. Det är på grundval av denna allmänna kompetens som kommuner driver verksamheter inom bland annat kultur- och fritidssektorerna. Vår grundinställning är att kommunerna ska fokusera på sina kärnuppgifter för sina medborgare. Det finns inga bärande argument för att det här förslaget om att frångå lokaliseringsprincipen nu läggs fram. Detta är ett förslag som vi moderater starkt motsätter oss. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till vår reservation nr 1. Vi står naturligtvis bakom våra övriga reservationer. 124 (): Jag vill börja med att säga att också vi från sida är positiva till förslaget att kommunens ansvar att ordna allmänna VA-anläggningar inte bara ska ha hälsoskäl som grund utan utvidgas till att även gälla hänsyn till skydd av miljön. I många sammanhang har man sett att kommunerna haft svårigheter att komma fram med bara hälsoskälet som grund för att ordna en VA-anläggning. Trots vår positiva inställning till detta har vi från sida en del invändningar mot lagförslaget. Jag vill då ta fasta på det som står i propositionen, för jag tror att det som står där är det vi i grunden pratar om. Det står nämligen inget om detta i själva betänkandet. Man kan läsa i propositionen det är egentligen det första som står att det kan anföras ideologiska skäl för att ägandet bör stanna i kommunerna. Lite längre fram kan man läsa att det också finns praktiska skäl för ett offentligt ägande. Det är väl bra, men när man läser texten uppfattar man detta nästan som en bisak som kommer till i efterhand. Tydligen är det de ideologiska skälen som trots allt styr handlandet och lagstiftningen. Utskottsmajoriteten har i sin text inte kommenterat ideologin. I stället har man skrivit att det är fråga om att underlätta planeringen och kommunens ansvar för att uppfylla gällande bestämmelser. Dessutom skriver majoriteten att man ska säkerställa den kommunala kompetensen i sammanhanget. Från sida anser vi inte att det finns bärande argument för att kommunalt ägande är det enda, eller ens i alla sammanhang det bästa, sättet för att en kommun ska ta sitt ansvar inom VA-området. Det viktigaste måste ändå i grunden vara den lagstiftning som reglerar ramverket och tillsynen av verksamheten, inte vem som äger anläggningen. Också kommer det absolut vanligaste naturligtvis att vara att kommunerna äger och driver sina VA-anläggningar. Som det uttrycks på några ställen är det ett naturligt monopol. Så kommer det naturligtvis att vara. Detta i sig kan dock inte vara ett skäl att lagvägen hindra andra alternativa lösningar. Naturligtvis måste varje enskild kommun få ha ett handlingsutrymme att själv få avgöra hur man tar ansvar och vad som är bäst för just den kommunens invånare. Även om man säger att detta inte kommer att bli så vanligt finns det absolut inget skäl, som vi ser det, att lagvägen hindra att alternativa lösningar tas fram. Med anledning av detta yrkar jag bifall till reservation 1. Vi från har i vår motion med anledning av propositionen även tagit upp lite tilläggsförslag som vi tycker ska balansera upp den enskildes rättigheter i sammanhanget. Lagstiftningen handlar ju egentligen om kommunens ansvar, skyldigheter och så vidare. Det står mycket om utbyggnadsplaner. Om det finns ett skäligt krav på att kommunen ska bygga ut sitt VA-system och detta inte blir gjort inom rimlig tid ska det finnas ett regelverk så att den enskilde har rätt att själv få göra detta. Vi framför därför i en reservation att vi vill att uppmanar regeringen att återkomma med lagstiftning kring detta så att den enskildes rättigheter säkras som en balans till kommunernas roll i sammanhanget. Det får inte vara så att en kommun med hänvisning till en framtida utbyggnadsplan låter enskilda medborgare vänta orimligt länge på ett bygglov, till exempel för en fritidstomt som man vill bygga om för permanentboende. säger utskottsmajoriteten att detta ryms i den föreslagna nya lagstiftningen genom att det står att så fort kommunen får kravet på sig att bygga ut så ska det tillgodoses. Det låter ju bra, men vi känner ju allihop till att det finns en verklighet där i vissa sammanhang kan vara . Verkligheten ute i kommunerna är ju att det till syvende och sist är en ekonomisk fråga vilken kraft man har att kunna bygga ut sina vatten- och avloppssystem. Inte minst har vi från vår sida pekat på att det skatteutjämningssystem vi har missgynnar kommuner som växer och är tvungna att satsa på infrastruktursystem. Det har ju visat sig att man inte kompenseras för det. kostar det alltså för mycket att växa så att man inte klarar det ute i kommunerna. I det sammanhanget tycker vi att vi måste ha regler som gör att den enskilde på ett enkelt sätt kan ordna tillfälliga lösningar, även om det finns en utbyggnadsplan längre fram i tiden. Detta måste kunna regleras på ett bra sätt utan att det drar ut orimligt långt . Jag yrkar som sagt bifall till reservation nr 1, fru talman. Jag står naturligtvis bakom den andra reservationen som jag också är med på, nr 3 tror jag, men jag yrkar bifall bara till reservation nr 1. 125 (): Ledamöter i bostadsutskottet! I bostadsutskottets betänkande BoU8 behandlas regeringens proposition Allmänna vattentjänster. Propositionen innehåller förslag till införande av en ny lag om allmänna vattentjänster, upphävande av lagen om allmänna värmesystem, följdändringar i flera lagar och vissa ändringar som rör . Med anledning av propositionen har två motioner väckts med sammanlagt sex yrkanden som jag yrkar avslag på. Jag vill härmed också yrka bifall till utskottets förslag. Propositionen bygger i stora delar på den nuvarande lagen om allmänna vatten- och avloppsanläggningar. I den nya lagen tydliggörs kommunernas ansvar, bland annat att allmänna vattentjänster ska tillhandahållas genom kommunala VA-anläggningar och att kommunernas ansvar knyts till ägande av VA-anläggningarna. En utgångspunkt för översynen av lagen var att det i första hand är en uppgift för det allmänna att tillhandahålla vattenförsörjning och avlopp i situationer då det behövs samlade VA-lösningar. Allmänna VA-anläggningar borde därför enligt direktiven primärt ägas av kommuner eller andra offentligrättsliga objekt. En annan utgångspunkt i utredningen var att VA-lagstiftningen inte bara skulle tillgodose hälsoskyddet utan också bidra till en hållbar utveckling och en god resurshållning. Möjligheten att allmänförklara enskilda VA-anläggningar tas bort ur lagstiftningen. En nyhet i den föreslagna lagen är att kommunernas ansvar att ordna en allmän VA-anläggning utvidgas från att enbart gälla när en VA-anläggning behövs av hälsoskäl till att också gälla när en sådan behövs med hänsyn till skyddet för miljön. Dessutom föreslås att kravet på avvattning av gator och allmänna platser inte längre ska vara bundet till en detaljplan. Vidare föreslås ett undantag i den kommunala lokaliseringsprincipen som möjliggör att en huvudman tillåts sköta driften av VA-anläggningar i andra kommuner. Sådana driftsentreprenader ska ske på affärsmässiga grunder och med krav på särredovisning. Skälen till undantaget i lokaliseringsprincipen är bland annat att skapa förutsättningar för kommuner som vill samverka. Samverkan mellan kommuner kan i vissa fall öppna för möjligheter att ordna och driva VA-anläggningar som får en storlek som är både lämpligare och mer effektiv än om kommunerna var och en skulle ansvara för respektive anläggning. Dessutom blir det möjligt för kommuner att delta i upphandlingar av driftsentreprenader. På så sätt kan anbudskonkurrensen öka när det gäller sådana entreprenader. En enklare och tydligare ordning för den rättsliga prövningen av VA-frågor föreslås också, liksom vissa ändringar i lagen om . Enligt de små ändringarna i lagen kommer fastighetsägaren att skyddas bättre från att behöva vänta orimligt länge på utbyggnad av VA-anläggning. Här kommer att ha ett utpekat ansvar för tillsynen över att kommunerna fullgör sina skyldigheter att tillgodose behovet av vattentjänster. ska också enligt regeringens förslag ha en möjlighet att förelägga en kommun att fullgöra sitt ansvar. Dessutom föreslår regeringen att lagen om allmänna värmesystem upphävs och vissa följdändringar i bland annat anläggningslagen. De nya och ändrade reglerna föreslås träda i kraft . Avslutningsvis yrkar jag än en gång avslag på alla reservationer och bifall till utskottets förslag. 126 () replik: Jag ställde en fråga i mitt anförande och den frågan gäller egentligen vilken ideologiskt betingad oro ni känner för att man ska åsidosätta det kommunala självstyret och påtvinga kommunerna att äga VA-anläggningarna. Jag skulle vilja höra lite bättre motiveringar för det, om det finns några. Sedan har jag en fråga om rätten att få driva verksamhet i annan kommun och att kommuner enligt lagen ska få delta i offentlig upphandling. Det framförs väldigt omfattande kritik mot att kommuner konkurrerar ut företag lokalt just för att de går in och låtsas att de är affärsmässiga. Utifrån den aspekten skulle jag vilja höra om ni över huvud taget har haft några funderingar runt den frågeställning som , som sagt, ger väldigt kraftig kritik från företagare. 127 () replik: Först och främst har den nya lagen i huvudsak fått ett positivt bemötande i remissbehandlingen, även från motionären, med undantag av vissa delar. Jag börjar med det ideologiska. Det sägs ju att vatten är en rättighet. Men är det så i verkligheten? För de flesta i vår del av världen men inte för alla människor på jorden. Vattnet är hotat som mänsklig rättighet . 1 miljard människor i världen saknar tillgång till rent dricksvatten. 2,4 miljarder saknar bra avloppshantering. Över 2 miljarder blir sjuka av sitt dricksvatten . Bristen på bevattningsvatten innebär svält, sjukdomar och fattigdom för hundratals miljoner människor. Detta drabbar oftast de allra fattigaste och de mest utsatta, framför allt kvinnor och barn. Vatten är en grundläggande mänsklig rättighet och inte en ekonomisk vara. Alla medborgare ska ha tillgång till vatten. I vårt land har VA-anläggningar byggts upp i regi med självkostnadsprincipen som utgångspunkt, vilket internationellt anses vara ett föredöme. Utvecklingsländerna har svårt att klara av en utbyggnad av befintliga system. Utkanterna av städerna har oftast dåliga och dyra lösningar. De privata vattenföretagen har genom sina politiska kontakter och genom sin starka lobbyverksamhet fått internationella utvecklingsorgan att på fullaste allvar hävda att det enda som kan öka tillgången på vatten i världen är tillgången på riskvilligt kapital. De privata jätteföretagen i vattenbranschen sitter på mycket stor kompetens som kan tas till vara, men det är själva vinstbegreppet som får dem att snubbla i vattenfrågan. Vinstintresse som drivkraft för vattenförsörjning leder till att företag plockar russinen ur kakan och lämnar de mest behövande i sticket. Vattenföretagen satsar hellre på att köpa redan fungerande vattensystem i och andra västländer än på utvecklingsländer med de omfattande investeringar som krävs. Vill ni moderater släppa in stora vattenföretag på den svenska marknaden? Jag blir lite bekymrad när jag läser er motion: I stället för att kräva att vattenförsörjningen sköts av kommunerna borde marknadsekonomins fördelar välkomnas. Ju fler aktörer som träder in på arenan desto billigare vatten. Då innebär en moderat valseger att den kommunala vattenförsörjningen öppnas för att säljas ut till privata aktörer. 128 () replik: Det var ett intressant svar. Jag inledde faktiskt mitt anförande med behovet av vatten, hur väsentligt det är med vatten, att vatten är viktigt och att vi har en unik situation i med mycket rent vatten, till och med så rent att vi spolar med det i toan. Det kan man möjligtvis fundera över. Men när tar upp att vatten är en bristvara i världen, vilket jag tror att alla i den här kammaren är väldigt medvetna om, blir min fundering: Hjälper det då att kommunen äger de svenska VA-anläggningarna? Hjälper det folket i ? Jag kan inte se det. Jag har en känsla av att det här bygger lite på de tongångar som går på vissa ställen där man lägger fram skräckpropaganda om att priset på vatten i skulle drivas upp till nivåer som är helt orimliga. Det vi måste ha är tillsyn, lagstiftning och även tillsyn när det gäller prissättning. Det är vi helt överens om. Men att vi skulle få bättre utbyggda VA-anläggningar i u-världen för att kommunerna äger VA-anläggningarna i har jag svårt att se. Jag skulle också vilja ha ett svar på frågan jag ställde om att kommuner bedriver verksamhet i annan kommun och ska ha rätt att delta i upphandlingar i andra kommuner. En liten reflexion runt det skulle jag vilja ta del av och hur socialdemokratin och majoriteten ser på att företag väldigt ofta hårt kritiserar kommuners sätt att konkurrera ut företag. 129 () replik: Skälen till undantagen i lokaliseringsprincipen är enkla. Bedömningen är att lagen om allmänna vattentjänster bör skapa förutsättningar för kommuner som vill samverka. Samverkan mellan kommuner kan i vissa fall öppna för möjligheter att ordna och driva VA-anläggningar som får en storlek som är både lämpligare och mer effektiv än om kommunerna var och en ska ansvara för anläggningarna. Dessutom blir det möjligt för kommuner att delta i upphandlingar av driftsentreprenader. På så sätt kan anbudskonkurrensen öka när det gäller sådana entreprenader. 130 () replik: Jag skulle också vilja ta upp lite om ideologi. Det är naturligtvis ideologiskt, annars skulle man inte ha lagt in i direktiven att utgångspunkten var att kommunerna skulle äga. Det fanns liksom ingen annan väg att gå i sammanhanget. Jag tycker att det på något vis blir lite överdramatiserat när man talar om privat ägande. Det finns väl bara ett större vattenverk som så att säga har ägts privat. Det är, om jag inte missminner mig, i . Att det skulle bli fråga om några stora utförsäljningar och dramatiska spekulationer i svenskt vatten är ingen verklighet som jag tror på. Jag tror inte ens tror på detta själv i grunden. Det som det handlar om är varför vi ska gå in med lagstiftning, som egentligen också är ganska dramatiskt, för att hindra en enstaka händelse. Man ska gå in och ha lagstiftning med någon slags argument att man måste skydda vattnet. Om en kommun beslutar på något annat sätt är vattentillgången i fara. Det är inte heller verkligheten. Jag tycker ändå att vi från majoritetens sida kan kräva en lite vidare utläggning om den ideologiska grunden och varför just ägandet skulle säkra vattnets kvalitet. Det finns ju en massa miljölagstiftning som skyddar svenskt vatten från att förstöras. Det är inte fråga om det egentligen. Här är det fråga om hur man ska producera vatten i en allmän vattenanläggning i en kommun. Det är ju det som det handlar om. Jag tycker att det blir lite överdramatiserat när man väljer den typen av argument. 131 () replik: Det är ändå det som ligger till grund för att vi står här och diskuterar vatten, . Vatten är en grundläggande mänsklig rättighet och inte en ekonomisk vara. Det är vi överens om. Man vet ju inte hur det ser ut . Jag har egen brunn som nämnts i en motion är vi 2 ½ miljoner som har det och jag har haft brist på vatten . Det är flera hemma som får brist på vatten. En del vill inget annat än koppla in sig på kommunala miljösystem för att säkra tillgången. Kommer privata aktörer, och det är bakgrunden till att jag nämner lite grann hur det ser ut i omvärlden, vet man inte vad som händer. Därför är min ståndpunkt att ingen enskild individ eller enskilt företag ska ha rätt att tillskansa sig vattenresurser som privat egendom. Jag tycker att politikerna ska ha kontroll över vattnet och därefter sätta priset. Självkostnadsprincipen hur kan det bli billigare än så, ? Den principen ska gälla. Den som levererar vattnet, renar vattnet etcetera ska självklart ha betalt för det, men det är självkostnadsprincipen som ska gälla. En av politikerna bestämd del av överskottet återinvesteras i underhåll, utbildning och utveckling. Den offentliga sektorn ska stärkas och få de resurser som behövs för att leverera rent vatten till människor. 132 () replik: Det är klart att självkostnadspris låter väldigt bra i sammanhanget, men om nu en kommun ändå tar ett moget beslut och säger: Vi kan producera, men om vi låter ägandet gå över privat och låter tjänsten utföras av någon annan så ser vi att vi faktiskt kan köpa in den billigare till kommunens invånare. Då är det en annan typ av prissättning. Det kanske inte är självkostnadspris, men konsumenten missgynnas ju inte av detta. Då blir det återigen en ideologisk fråga att ingen över huvud taget ska kunna tjäna några pengar på detta. Sedan vill jag ta upp en annan sak, fru talman. tog upp roll, att man har ett tillsynsansvar och kan förelägga kommunerna att fullfölja sitt ansvar. Men det var som jag sade i mitt anförande förut: Till slut är det kommunens ekonomiska verklighet som gäller. Kommunen måste ha egen kraft att kunna göra de här investeringarna. Uteblir de så kan den enskilde komma i kläm.