prot · GU0924 · 2006-11-21 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Meddelande om frågestund Talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Miljöminister (), statsrådet (), jordbruksminister (), statsrådet () och statsrådet (). 3 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2006/07:53 Till Interpellation 2006/07:53 Svenskt stöd till av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor. 4 § Svar på interpellation 2006/07:62 om särtryck av budgetpropositionen 1 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att även fortsättningsvis skriva ett förord till det särtryck som redovisar statsförvaltningens utveckling. Bakgrunden till frågan är att bland annat anser förordet vara starkt politiskt samt att det skulle råda oklarhet i vilken egenskap jag skriver under förordet. Det särtryck refererar till utgör en bilaga till budgetpropositionen. Det är alltså inte en del av budgetpropositionen, utan just en bilaga till densamma. Innehållet i bilagan utgör en redovisning av statsförvaltningens utveckling med fokus på föregående år, i förevarande fall således 2005. Att bilagan trycks upp och distribueras till, förutom samtliga riksdagsledamöter, en relativt stor krets statstjänstemän inklusive de fackliga organisationerna är ett uttryck för regeringens uppfattning att innehållet bedöms vara av intresse för personer som arbetar med förvaltningspolitik och arbetsgivarpolitiskt utvecklingsarbete i staten. Av interpellationen kan man få intrycket att ondgör sig över att den nuvarande regeringen infört en ny ordning avseende förordet till denna bilaga. Jag kan dock lugna på den punkten. Förekomsten av ett förord till det särtryck vi nu diskuterar är inte någon nyhet. utveckling har utkommit som ett särtryck och en av mina företrädare, , var det första statsrådet att skriva ett förord till nämnda bilaga. skrev min senaste företrädare, , under det förord som inleder särtrycket. Eftersom det bland annat ankommer på mig att såsom statsråd med ansvar för statsförvaltningen arbeta med regeringens förvaltningspolitiska prioriteringar är det också naturligt att jag redovisar vilka dessa är. Den intresserade kan studera budgetpropositionen och där mer utförligt ta del av bakgrund och innehåll i de prioriteringar regeringen valt att lyfta fram. Det är således inget konstigt att de redovisas i punktform i nämnda förord. Mot denna bakgrund kan jag för min del konstatera att jag har uppriktigt svårt att förstå kritiken som interpellanten riktar mot mitt agerande. Däremot välkomnar jag en debatt om förvaltningspolitikens innehåll. Den här regeringen har tydligt deklarerat sju övergripande frågeområden på det förvaltningspolitiska området som jag, tillsammans med mina kolleger i regeringen, kommer att prioritera . 2 (): Jag får tacka för svaret. Jag noterar också upplysningen om att förord har skrivits i tidigare särtryck. förord, som jag har här utplockat från , skiljer sig till sin karaktär, innehåll och uppläggning fundamentalt från den skrivning som har gjort. Det är ett mycket strikt och återhållsamt dokument med stor frånvaro av personliga värderingar eller annat tyckande. Jag tycker att det är ett föredömligt dokument, som jag avslutningsvis, när debatten är över, vill lämna över till . Det kan möjligen vara ett tips på en bra mall inför framtida skrivningar. Om man ska skriva förord i ett särtryck av budgetpropositionen anser jag att några specifika krav ska ställas. Det som skrivs ska vara regeringens officiella politik och till alla delar ha förankring i skrivningarna i budgetpropositionen. Särskilt ska det gälla de värdeomdömen som avges i en sådan text. Det räcker inte med att sådana värdeomdömen kan återfinnas i debattartiklar och i allmänna politiska uttalanden. De prioriteringar som anges ska kunna återfinnas i budgetproppen. Det som anges som särskilda prioriteringar ska till alla delar kunna återfinnas som prioriterat i formuleringarna i budgetmaterialet. Eftersom särtrycket är ett officiellt dokument blir exaktheten och noggrannheten synnerligen viktiga. De prioriteringslistor som anges får inte vara allmänt ihopplockade med utgångspunkt från vad som för stunden eller känns viktigt. Prioritetsordningen ska ha en fast förankring. Den punktlista som anger i sitt förord återfinns på samtliga punkter i budgetpropositionen. Men ingen av punkterna kan trots Odells förord kopplas samman med ordet prioriterat om man läser propositionen. Det gör mig förvånad, eftersom använder just det ordet i sitt förord. Däremot anges en rad punkter i budgetpropositionen. De är visserligen ej heller prioriterade där, men de har faktiskt stor betydelse för just Odells förvaltningsområde. Särtrycket riktar sig ju just till myndighetschefer, bland andra. Det är punkter som ökad andel kvinnor i ledande befattningar, generationsväxling och kompetensöverföring i statsförvaltningen och analys av utbildningsbehovet i statsförvaltningen. Jag tycker att det är märkligt att det här inte finns med i förordet, speciellt med tanke på dessa punkters stora vikt. Det är tre verkligt stora utmaningar. Jag skulle vilja veta hur har valt ut de punkter som anges som prioriterade. Söker man på ordet prioriterat inom utgiftsområde 2 i budgeten kommer man fram till att det är sådant som säkerställande av statlig registerinformation, enhetlig informationsöverföring och förvaltningsgemensamma specifikationer för elektronisk identifiering med mera. Det är frågor på den nivån som kopplas till ordet prioriterat. Det är därför det här blir lite märkligt. Om man sedan fortsätter att titta på formuleringar som ämbetsmännens oväld, där rena myndighetsuppgifter blandas med opinionsbildande verksamhet, vilket rimmar illa med det svenska ämbetsmannaidealet, ser man att det saknar täckning på utgiftsområdet. Är det lämpligt att i ett förord av detta slag använda den typen av formuleringar, som saknar förankring på det område som särtrycket omfattar? 3 Statsrådet (): Det är alltid lika inspirerande att debattera med . är vi inne på det viktiga politikområdet förordspolitiken. Det har varit val. Jag tror att regeringen har majoritet i den här kammaren också för att ändra förordspolitiken. Men jag är glad för de tips som vi får av på området. Låt mig ändå, herr talman, peka på några faktorer. Det är rätt att vi hänvisar till budgetpropositionen. Men, , det finns ett annat dokument som handlar om hela mandatperioden nämligen regeringsförklaringen. Om lika noggrant med lämpliga sökmotorer går igenom regeringsförklaringen kommer han att hitta de kopplingar som han här efterlyser. 4 (): Det här var mycket intressant. Det är att göra livet enkelt för sig. Regeringsförklaringen är en sak, och budgetpropositionen är en annan. Jag hade inte sagt någonting om detta om ni hade kunnat föra över det som står i regeringsförklaringen direkt till budgetpropositionen. Då hade det här kunnat sägas vara formellt riktigt. Men varför för man då en diskussion om den så kallade förordspolitiken, som du kallar den? Jo, därför att det måste finnas lite strikthet och lite stringens. Det måste vara lite genomtänkt. Det får inte ge ett intryck av slarv och hastverk och av att man blandar och ger när det gäller punkterna som det passar en själv. De saker jag säger till dig, även om du vill ironisera lite om förordspolitiken, tycker jag ändå är lite viktiga. Det är ändå så att det ska finnas lite respekt för en regering och för en minister. Det finns en relation mellan myndigheter, verk, en minister och departement. Då måste man veta att det som står på de här papperen är strikt och genomtänkt, och jag måste säga att det här papperet, som har skrivit, verkligen uppfyller kraven på den punkten. Du ska få ta del av det . En annan fundering jag har med anledning av den här skrivningen gäller en specifik formulering du använder. Du skriver om att skapa en tydligare och mer överskådlig förvaltningsstruktur. Det här är ett ordval som man naturligtvis kan ställa sig bakom. Det är allmänt, och det låter riktigt i den tid vi lever i. I första delbetänkande framgår det att det inom statsförvaltningen finns 450 myndigheter. Här har vi statliga verk som sysslar med infrastruktur, rättsväsende, länsstyrelser, mindre myndigheter som ansvarar för sådant som informationsinsatser, exempelvis , och sådana som sysslar med kunskapsproduktion som och Rymdstyrelsen. Till det här kommer landstings- och kommunsektorn. Allt det här ingår i ett begrepp som man kan kalla förvaltningsstruktur. har ett uppdrag att titta på bland annat de här frågorna. Det jobbet pågår. Då blir naturligtvis min fundering med anledning av det skriver följande: Det här tränger ju in. Det du skriver här om tydligare och mer överskådliga förvaltningsstruktur tränger in i arbete. Hur har ni tänkt på den här punkten? Hur ser avgränsningen mellan regeringen och ut i det här sammanhanget? Kommer ni att ge nya direktiv till med anledning av den här formuleringen? Jag säger det här bara för att ytterligare visa hur viktigt det är att man tänker igenom konsekvensen i led två av det som står i ett sådant här förord om det är så att man tar det som står i förordet på allvar. Eller är det här bara en allmän formulering som är till intet förpliktande och som kanske inte behöver bry sig så särskilt mycket om? Det här är ändå, tycker jag, principiellt viktigt. Sedan är det ju så att en sådan här formulering innehåller så oerhört mycket. Uppgiften att reformera den här sektorn är väldigt svår. Det är ett mycket komplext uppdrag. Då bör man fundera igenom väldigt noga hur man lägger orden i förordspolitiken. 5 Statsrådet (): Det är med en mycket imponerande kraft som försöker upphöja förordet till det här särtrycket som den här regeringens absolut viktigaste styrdokument. Jag är väldigt glad för att fäster så stor vikt just vid förordet. Hans synpunkter på innehållet i budgetpropositionen är då ovanligt svaga signaler för att komma från hans parti. Men à la bonne heure låt oss då titta på detta! Vad är det reagerar mot? Låt mig dra de här punkterna. Det står: skapa en tydligare och mer överskådlig förvaltningsstruktur. Ja, vi ska tillsätta en utredning som ska se över detta. Det har ingenting med att göra. Den utredningen har ju sina egna direktiv. Det står också: granska och ompröva myndigheternas opinionsbildande verksamhet, reformera utnämningspolitiken med utgångspunkt i regeringsformens stadgande, att vid statliga utnämningar endast fästa vikt vid sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet, minska löneskillnaderna mellan kvinnor och män, öka den etniska och kulturella mångfalden, intensifiera arbetet med att förebygga och minska ohälsan samt utveckla en offentlig myndighetskultur ett offentligt etos inom statsförvaltningen. Jag har väldigt svårt att förstå vad det är i de här punkterna som upprör så till den milda grad att han ställer den här interpellationen och har en diskussion av den här arten, när det i själva verket är väldigt generella saker som har full täckning såväl i regeringsförklaringen som i de olika texter som finns i budgetpropositionen. 6 (): Jag vill göra uppmärksam på att det han läste upp nu var de politiska inriktningarna. Det var riktlinjerna. Däremot finns det, vilket man ser när man går igenom det här materialet, ingen markering om att det här är så att säga de prioriterade områdena. När du kopplar till och läser de här texterna noggrant och kommer till prioriteringar kommer du till sådant som säkerställande av statlig registerinformation och den typen av mer byråkratiskt hållna punkter. Det ser du om du går igenom ditt eget material. Sedan säger du att har sina egna direktiv. Ja, visst är det så att vi har våra egna direktiv. Jag sitter med i utredningen, och jag vet vad vi håller på med. Vi håller bland annat på med de här frågorna om översyn av förvaltning, struktur och organisation. Det finns ett helt delbetänkande om detta, och detta arbete pågår nu fram till . Det är just därför jag vill fästa uppmärksamheten på att när man skriver en sådan här formulering kan det ha effekt på någonting annat som pågår inom statsförvaltningen. Det är då jag frågar mig: Är det nya direktiv till på gång? Det jag vill visa med det här, den så kallade förordspolitiken, är att jag inte tycker att det är riktigt genomtänkt, det du och ni har hållit på med i det här sammanhanget. Ni har inte spaltat upp vad som egentligen är prioriterat och vad som inte är prioriterat, utan ni har skrivit en rätt så godtycklig lista på sådant som ni har tyckt passar in. Däremot har papper en annan karaktär, mer ämbetsmannamässigt utformat och inte lika politiskt. Det finns inga sådana här formuleringar om värderingar, till exempel om ämbetsmännens oväld, som inte har förankring i den övriga texten. Syftet med min interpellation, om den nu kan leda till någon eftertanke , är: Skärp upp skrivningarna! Tänk igenom dem lite bättre nästa gång! Jag ska läsa förordet även jag tror att du skriver ett då och då kanske du kan ha det här i åminnelse. 7 Statsrådet (): Jag tycker att det har varit väldigt uppfriskande att lyssna på , ta del av hans interpellation och fundera på svar. Jag tycker dock att den skillnad han talar om, att han tycker att det är så oerhört positivt med förord där det saknas synpunkter om behovet av att ämbetsmän ska vara oväldiga, knappast imponerar. Jag tackar för detta! är en mycket driven konsult i förordsfrågor som jag får lyssna till framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2006/07:51 om rätten till en säker och trygg abort 8 Socialminister (): har frågat mig om jag har för avsikt att lägga fram förslag eller tillsätta utredningar med syftet att göra den svenska abortlagstiftningen mer restriktiv. Vidare har hon frågat mig om jag avser att titta närmare på förslagen om hur medicinska aborter kan hanteras snabbare genom att barnmorskorna får ett större ansvar. Jag har redan i olika sammanhang deklarerat att regeringen inte har några planer på en förändring av abortlagstiftningen i restriktiv riktning. Så går jag över till den andra frågan. Enligt abortlagen får endast den som är behörig att utöva läkaryrket utföra abort. Åtgärden ska ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som godkänner. Vid tidig graviditet används som abortmetod antingen medicinsk abort (läkemedelsbehandling) eller kirurgisk abort (vakuumaspiration). Det är kvinnan som väljer vilken metod som ska användas, med undantag för de fall då det finns medicinska hinder för någon av metoderna. Inför beslut om abortmetod måste en noggrann bestämning av graviditetens längd och en medicinsk bedömning göras. För att bestämningen av graviditetslängden ska vara säker görs den vanligtvis med vaginalt ultraljud i samband med en gynekologisk undersökning. Vaginal ultraljudsundersökning är en metod som kräver relativt omfattande utbildning och fortlöpande träning. Det handlar också om att kunna skilja en patologisk graviditet, till exempel utomkvedshavandeskap eller spontan abort, från en normal graviditet. Att ställa denna diagnos har barnmorskor i allmänhet inte utbildning och kompetens för. Det finns också kvinnor med medicinska tillstånd där komplikationer kan uppstå under abortförloppet eller efter aborten. Dessa kvinnor behöver utredas och övervakas speciellt. Därför krävs läkarkompetens. Allt detta visar, enligt min mening, att det behövs en läkare med gynekologisk kompetens i all abortverksamhet. Jag har mot denna bakgrund inte för avsikt att vidta några åtgärder som skulle syfta till att möjliggöra för barnmorskor att utföra medicinska aborter. sker abortverksamheten på de flesta kvinnokliniker som ett samarbete mellan läkare och barnmorskor, där läkaren gör den initiala bedömningen varefter barnmorskan sköter omvårdnaden i samband med själva aborten. Barnmorskorna medverkar till exempel ofta i informationen före aborten och, i de fall det handlar om en medicinsk abort, i omhändertagandet i samband med att kvinnan får läkemedlet. Den förra regeringen gav i uppdrag till att se över vissa förutsättningar för abort vid tidig graviditet. ska bland annat kartlägga eventuella väntetider i vården för abort vid tidig graviditet. Utredningen har tagit sikte på att kartlägga var i hela vårdkedjan eventuella väntetider uppstår samt om de är av den storleksordningen att de kan förhindra kvinnan att välja abortmetod. Uppdraget till förlängdes av den förra regeringen , vilket innebär att uppdraget ska redovisas senast . Jag vill avvakta resultatet av uppdraget innan jag tar ställning till eventuella ytterligare åtgärder. 9 (): Jag tackar för svaret. Jag börjar med att konstatera att jag för det första utgår ifrån att socialministerns svar, om att han i alla fall inte har planer på att förändra abortlagen i restriktiv mening, betyder att vi å det snaraste får förslag om att tillåta utländska kvinnor att göra abort i . Jag utgår också ifrån att det inte kommer några krav om några kurativa samtal, och jag utgår också ifrån att ingen förändring av veckorna för tillåten abort kommer att ske. När det gäller diskussionen om de medicinska aborterna vill jag säga att det är en utveckling som har kommit . Det är en typ av abort som inte fanns när abortlagen skrevs. De kirurgiska aborterna har funnits . Medicinska aborter går att göra och är betydligt mindre komplicerade för kvinnan. Det är också till gagn för kvinnors verkligt fria val. Om det valet ska vara reellt måste det bli lättare än att verkligen välja den abortmetoden. Det är min bestämda uppfattning. Det finns larm om att väntetiderna för att få göra abort är så långa på en del håll i vården att det i praktiken blir omöjligt med medicinska aborter och att kvinnans möjlighet att välja abortmetod därmed inte finns. Det tycker jag att vi behöver göra någonting åt. Tidiga aborter är mycket bra och mycket viktiga ur alla aspekter, framför allt förstås för kvinnan. I det här sammanhanget är barnmorskorna en oerhört viktig och kompetent yrkesgrupp. Det är den yrkesgrupp som, oavsett om vi gör abort, föder barn eller får missfall, betyder allra mest för oss kvinnor. De har också en gedigen kompetens på det här området. , som socialutskottet träffade för inte så länge sedan, har vid ett antal tillfällen fört fram att möjligheten för barnmorskan att utföra medicinska aborter är viktig och att hon också har kompetens för detta. Hon kan också utföra ultraljudsundersökningar för att datera graviditetslängder, vilket ett stort antal barnmorskor gör och har kompetens och kunskap för. säger socialministern, till min förvåning och besvikelse, att han inte har för avsikt att vidta några åtgärder som skulle syfta till att möjliggöra för barnmorskor att utföra medicinska aborter. Då undrar jag helt enkelt: Varför? Ska inte varje del av vården utvecklas så att patienten verkligen sätts i centrum, socialministern, även om det är en kvinna som vill göra abort? Här har vi en kompetent yrkesgrupp, barnmorskor, och vi har läkare som kan koncentrera sitt arbete till andra delar i denna viktiga vårdkedja. Varför, , är du inte ens beredd att pröva tanken att barnmorskor skulle kunna utföra medicinska aborter, om nu kvinnans reella, fria, egna val att välja abortmetod ska vara verklig? 10 (): Det var väldigt bra att till kammarprotokollet få fört att regeringen inte tänker införa några restriktioner i den abortlag som vi har . Jag hör till de medicinare som läste medicin och var verksamma som läkare . Vi såg konsekvenserna av de illegala aborterna. Vi såg kvinnor som hade stympat sig själva, vi såg kvinnor som dog på grund av den illegala aborten och vi såg kvinnor som begick självmord därför att de hade blivit oönskat gravida. Därför var abortlagen, när den kom 1975, en verklig välsignelse. ser vi inga dödsfall på grund av aborter i vårt land. Det var ett dödsfall på en , och det var alltså en legal abort det handlade om. Då, 1975, var det en mycket hetsig diskussion om barnmorskorna skulle få rätt att skriva ut p-piller. Läkarkåren i gemen, min kår alltså, var emot, medan och andra var för. Sedan, efter att ha utbildat barnmorskor, införde man på prov möjligheterna att låta dem skriva ut p-piller. Det gick mycket bra. Det visade sig att kommunikationen mellan kvinnor och en barnmorska var alldeles förträfflig, och det har kommit för att stanna. Abortlagen har diskuterats alltsedan 1975, och den har inte moderniserats, bland annat därför att så många politiker har varit rädda för att över huvud taget röra i den. De har varit rädda för att den diskussionen skulle leda till restriktioner. har vi en metod som vi inte hade 1975, nämligen de medicinska aborterna. De har visat sig vara skonsammare och bättre på alla sätt för den oönskat gravida kvinnan förutsatt att man har chans att få den före utgången av nionde veckan, och det är här som köerna har ställt till problem. , som är professor vid och en av dem som har forskat fram den medicinska abortmetoden, är världsledande inom det här området. Han skriver tillsammans med ett par författare från i att ett viktigt led i att korta abortköerna är att ge barnmorskorna kompetens att tillhandahålla medicinska aborter, även om det vid behov ska ske i samråd med gynekolog. En medicinsk abort är ett mindre påfrestande ingrepp än en kirurgisk abort, och eftersom det inom all annan vård är en god regel att föredra ett mindre ingrepp framför ett större, borde detta också var vägledande inom abortvården. Sjukvården måste organiseras så att det också är möjligt att göra medicinsk abort i hemmet. Min fråga till är densamma som : Varför inte överväga att också låta barnmorskor, efter utbildning, göra det här ingreppet? 11 (): Jag tycker att inledningen är väldigt bra, där det slås fast att abortlagstiftningen inte ska ändras i restriktiv riktning med en borgerlig regering. Men sedan kommer jag också in på frågan som gäller barnmorskors rätt att utföra medicinsk abort. har länge motionerat i den frågan. Vi har sett att det finns ett bekymmer med långa köer just i det här tidiga skedet. Vi lyckades ju efter mycket om och men äntligen få till en utredning där skulle se över detta för att se över de problem som är rapporterade till oss från vården. Man skulle se hur det ser ut och var själva flaskhalsen finns någonstans. Att i det skedet, innan den här utredningen har kommit, försöka stänga den här dörren tycker jag är olyckligt. Jag hoppas att ministern kan lyssna på våra goda argument, ta till sig dem och fundera återigen. I abortlagstiftningens 5 § står det vem det är som ska utföra aborten, och det är någonstans där som problemet finns. I övrigt brukar vi sällan ha skrivet i lag vem som ska göra vad inom sjukvården. Det brukar bero på utbildning och kompetens. Om vi ser på utvecklingen inom övrig sjukvård är det väldigt tydligt att olika yrkesgrupper höjer sin kompetens på olika områden och också får ett större ansvar. Det sker inom alla områden, även inom äldreomsorgen. Det gäller att se detta och se till att de barnmorskor som ska göra detta självklart får utbildning och kompetens och kan använda sig av sin erfarenhet. När redovisar sitt uppdrag är det viktigt att man har alla dörrar öppna och funderar på hur man kan se till att kvinnor får möjlighet att välja före utgången av vecka nio. 12 Socialminister (): Till vill jag säga att jag redan tidigare som svar på en randanmärkning i början har deklarerat som svar på en fråga att regeringen avser att lägga en proposition som rör utländska kvinnors möjlighet till abort i . En fråga som används som argument i diskussionen kring att utvidga kretsen av yrkesutövare som kan genomföra abort är att det finns köer. Jag nämnde det arbete som pågår för att se hur det ser ut med köerna och hur långa väntetider vi har. EPC, på , säger att det inte finns några uppgifter om köer och väntetider. SKL, kommuner och landsting, säger att man inte har fått in några uppgifter om att väntetiderna för aborter är orimligt långa.