prot · GT0975 · 2006-02-17 00:00:00 — Jag ska inte göra någon sifferbedömning. Även om jag själv är väldigt road av sådana saker känns det inte bra i det här sammanhanget. Men jag lockas ändå alltid att försöka. Så jag får kanske återkomma. Det har varit en situation som absolut inte har varit bra. Det har blivit mycket bättre. Jag tror faktiskt det behövs väl en ordentlig forskning att svensk polis inte har varit så bra som den är , men den kan bli mycket bättre. Här har vi också ett ansvar. Vi har tagit till oss av den här kritiken. Den ligger visserligen , men vi har tagit till oss av det. Det finns all anledning att ta det på allra största allvar, absolut inte med någon klackspark, som säger. Vi kan också säga att det har hänt saker. I regleringsbrev begärs de här återrapporteringarna under verksamhetsgrenen på det som vi har fått kritik för tidigare. Det är precis svar på det, så det är klart att vi tar det här på allvar. Vi påstår inte på något sätt att vi har gjort allting bra, att allting är perfekt. Då tror jag inte heller att det skulle finnas någon anledning för mig att vilja arbeta som justitieminister, om jag skulle tycka att allting är bra. Det tycker jag alltså inte. Men vi har gjort flera av de här sakerna. Vi har blivit mycket tydligare på att kräva resultat av polismyndigheten. Och vi har fortsatt att utveckla så att polisen inte bara ska få bra verktyg utan också få arbeta på det sätt som gör att de kan vara mest effektiva. Det handlar också om att vi har drivit på att poliser ska arbeta de tider då de bäst behövs. Det är en stor skillnad. Man har fördubblat det jämfört med bara . Det är också väldigt viktigt. Vi har tagit det ansvaret tillsammans med naturligtvis arbetsgivarna och facket. Vi kommer att fortsätta det här. Det handlar bland annat om att polisen ska kunna användas till det den bäst behövs för. Det finns utredningar, och det är inte så att ingenting har hänt. Men det finns vissa saker som polisen själv inte har velat lämna ifrån sig, till exempel hittegodsavdelningar och passenheter som var på förslag. Så det är inte så att ingenting har hänt. Tvärtom, det har bedömts, vi har analyserat det, och det har varit på remiss. Men alla utredningsförslag är inte av godo, särskilt inte som polisen själv inte vill genomföra det. Då får man helt enkelt ta det till intäkt. Det finns andra saker, bland annat snattofoner, som visar sig vara något som är viktigt för polisen. Det var också utrett. Man har fått det genomlyst ordentligt att detta går att arbeta med nu inom svensk polis. Det är också saker som har gjorts. Vi kommer att fortsätta att driva på det arbetet. Sammanfattningsvis är jag inte på något sätt nöjd. Det är alldeles riktigt. Men jag kan konstatera att det definitivt går åt rätt håll, också med uppklaringsprocenten. Vi måste, som sagt, kräva mycket mera. Vi har vårt ansvar. Det har ni också. Vi har ett DNA-register, som kommer att byggas ut mycket mera, . Vi har redan fått höra resultat. Vi måste fortsätta att utnyttja den teknik som finns att tillgå för polisen och inte låta den bli någonting som kriminella personer har monopol på. Så vi måste fortsätta att arbeta på bred front. Jag kommer att fortsätta att göra allt som är möjligt för att driva på RPS och fortsätta att ge tydliga och konkreta krav i dialog med polisen. Som avslutning vill jag säga till : Jo, det är en mycket stor skillnad att arbeta med polisen när det gäller dialog. Polisen själv är mycket mer öppen för dialoger och diskussioner. Det var så , och inte alltför långt tillbaka, att polisen varje gång man diskuterade sade: Det här ordnar vi bäst, det här klarar vi själva. Så är det inte längre. Det är något som är oerhört positivt för svensk polis utveckling. 39 (): Det är intressant vad orsakerna är till den här förändringen och omsvängningen, som jag upplever att justitieministern tar upp, att det är lättare nu att få en styrning över polisen. Jag har min egen teori kring detta. Jag tror att en bidragande orsak till bekymmer att styra en myndighet är när det är en väldigt nära koppling mellan myndighetschefen och regeringen, som finns eller har funnits. Jag tror nämligen att det är svårt när ett före detta statsråd blir myndighetschef. Det kan vara svårt att styra. Risken är att det finns en väldigt stark koppling och lojalitet. Det kan vara svårt att ställa krav på resultat och kräva förbättringar i myndigheternas styrning. har justitieministern fått den här framställningen från . Vi har inte riktigt fått besked om regeringen avser att vidta de åtgärder som föreslår. Det är ändå intressant för oss ledamöter som har motionsinitiativet fram till på den här framställan. har påpekat att det finns olikheter runtom i landet. Det spelar roll var i landet man bor om man får hjälp av polisen, i vilken omfattning och med vilken kvalitet. Det drabbar målsägarna, brottsoffren, och framför allt de misstänkta. De blir också behandlade på lite olika sätt med olika kvalitet. Vissa polismyndigheter prioriterar vissa brott, till exempel hatbrott som regeringen har sagt är ett prioriterat område, men andra gör det inte. Den samlade bilden utifrån kritiken från är att polisens resurser inte används effektivt och inte ger maximalt resultat. Så kritiken finns kvar. Avslutningsvis: Jag har inte fått svar på en fråga. Jag har ställt den . Avser justitieministern att låta utreda frågan om en sammanhållen polismyndighet? Det kommer att tas upp i och beslutas vilket direktiv regeringen ska få. Är det justitieministerns intention att låta utreda den här frågan på samma sätt som med Kriminalvården som är en myndighet? De argument man hade där tyckte jag var helt riktiga. 40 Justitieminister (): När det kommer en så konkret fråga är det med risk för att vara oförskämd. Jag ställde en konkret fråga och fick faktiskt konkreta svar. Vi är inte beredda att göra det, men jag vill inte på något sätt binda mig för framtiden att detta är den perfekta organisationsmodellen. Det jag kan säga är att det finns klara fördelar men också en hel del nackdelar att övergå till en polismyndighet. Det ligger i riktningen med ett ökat samarbete. Men om det ska bli en myndighet eller kanske sex myndigheter på det sätt som var åklagarmyndighetens organisation tidigare är alldeles för tidigt att svara på, även om vi kommer att fortsätta med det här. Självklart kommer vi framöver att vara tvungna att ta ställning till det. Jag är inte beredd att göra det men diskuterar gärna den saken vidare. har som sagt blivit en myndighet. Kriminalvården har blivit en myndighet. Vi har haft domstolsreformer som har varit positiva. Det är klart att det framöver också kommer att göras för polisen. Men vi har också trots allt gjort en hel del organisationsförändringar inom polisen. Vi har gått från ca 125 myndigheter till 21 för inte så länge sedan. Så det är inte det att ingenting har hänt. Det som är speciellt för polisen är att den är så mycket större än de övriga organisationerna. Det gör att man också måste lägga in den aspekten på vilket sätt man i så fall ska förändra. Låt oss återkomma till det. Självklart behöver vi ta ställning till det liksom andra frågor . Tack för den här debatten! Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2005/06:205 om psykisk ohälsa 41 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att den psykiska ohälsan ska minska i landet. hänvisar till den folkhälsopolitiska rapport som presenterade . Den innehåller den första samlade beskrivningen av hur det står till med orsakerna bakom folkhälsoutvecklingen, och den utgör ett viktigt underlag för vårt fortsatta arbete för att nå det folkhälsopolitiska mål som antog 2003: Att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Rapporten bereds nu inom , och regeringen avser att återkomma till med en folkhälsopolitisk skrivelse senare i vår. Det är bland annat helt uppenbart att vi särskilt behöver uppmärksamma förutsättningarna för den psykiska hälsan i befolkningen. Bland både kvinnor och män står psykiska sjukdomar för en stor del av den totala sjukdomsbördan. De psykiska sjukdomarna inrymmer dock flera ganska olika grupper av sjukdomstillstånd. Depressiva besvär och neuroser av olika allvarlighetsgrad utgör den största gruppen för både män och kvinnor, följt av demenssjukdomar och psykoser. För männens del har alkoholberoende lika stor tyngd som demenssjukdomarna. Utvecklingen beskrivs mer utförligt i från . De allvarligaste psykiatriska sjukdomarna ökar inte men har länge utgjort en stor del av sjukdomsbördan. uppger en allt större andel av befolkningen besvär av oro, ängslan eller ångest. har även andelen unga kvinnor som vårdas för självmordsförsök eller annan självtillfogad skada stadigt ökat. Bakom den psykiska ohälsan finns också flera olika sjukdoms- och problembilder som kräver olika åtgärder med olika tyngd på förebyggande, behandlande och stödjande inslag. Inom regeringen är ansvaret för åtgärderna fördelat mellan olika departement och olika statsråd. Lokalt och regionalt har landstingen och kommunerna ett stort ansvar. Mitt ansvar som folkhälsominister är att påverka arbetet inom alla berörda politikområden så att det bidrar till att utveckla de samhälleliga förutsättningarna för en god hälsoutveckling. Till grund för denna strävan ligger rätten för envar att såväl i fysiskt som i psykiskt avseende åtnjuta bästa uppnåeliga hälsa. Detta sker genom en aktiv dialog inom , med myndigheterna och med landsting och kommuner. Jag instämmer i att det är mycket oroande att alltfler, särskilt kvinnor, uppger att de känner ängslan, oro eller ångest. Det är alltför många som är sjukskrivna på grund av psykiska besvär. Det är också oroande att andelen pojkar och flickor som upplever psykiska besvär stadigt har ökat . Vår uppgift är att påverka de samhälleliga förutsättningar som bidrar till denna utveckling. lyfter i rapporten särskilt fram de ojämlika levnadsvillkoren som en bidragande faktor. Det handlar till exempel om rätten till goda och trygga uppväxtvillkor. Det handlar om tillgången till arbete och om förhållandena i arbetslivet. Det handlar om rätten till skydd mot diskriminering och om möjligheterna till delaktighet och inflytande. Det handlar om ojämställdhet mellan könen och om mäns våld mot kvinnor. Det finns alltså inget enkelt svar på frågan om den psykiska ohälsan, annat än att det politiska arbetet inom en mängd olika områden på olika sätt påverkar hälsoutvecklingen. Jag anser för min egen del att grundläggande för att kunna förebygga psykisk ohälsa är att det finns ett ambitiöst generellt välfärdssystem, med trygga ersättningssystem, som kan ge hjälp och stöd under livet när man behöver det. 42 (): Tack för svaret, ska jag säga, men jag måste säga att det var lite tunt. Inte en enda konkret åtgärd hörde jag, trots att den psykiska ohälsan ökar. Det enda ministern anför är att generella välfärdssystem skulle vara hjälpen. Det har vi ju prövat under era mandatperioder, kanske , och ändå ökar den psykiska ohälsan framför allt bland kvinnor och unga, precis som ministern sade. Det är bra att ministern delar min oro, men det blir ju inte de psykiskt sjuka hjälpta av. Jag kan hålla med om att det inte finns något enkelt svar på frågan, men att endast svara att en folkhälsopolitisk skrivelse kommer är till föga tröst för dem som mår dåligt. av den svenska befolkningen uppger att de drabbats av psykisk ohälsa såsom utmattningssyndrom, depression eller en allvarlig livskris. Allmänhetens förtroende för den psykiska hälsovården är dock lågt. Mer än varannan svensk tror inte att de kan få den hjälp och den behandling de behöver om de drabbas av psykisk ohälsa, detta enligt en Temoundersökning som har gjort: Sex av tio svenskar tror inte att den som drabbas av psykisk ohälsa kan få den hjälp eller den behandling som han eller hon behöver, ett misstroende som har visat sig befogat. Om jag har till exempel influensa kan jag få adekvat behandling på en vårdcentral, men har jag en psykisk kris eller depression finns endast tabletter att tillgå. Många vill ha en psykologisk behandling men kan inte få det utan att ha en fet plånbok. De privatpraktiserande psykologerna säger att de fick avvisa 30 000 patienter , folk som inte hade råd. Sju av tio svenskar vill enligt samma Temoundersökning i första hand vända sig till vårdcentralerna eller till privat vård vid psykisk ohälsa. besöks vårdcentralerna av cirka tre miljoner vuxna. En tredjedel av dem har en psykiskt relaterad ohälsa. Primärvården är dock inte att ta emot dessa patienter, som behöver stöd på grund av panikångest, svåra reaktioner vid sorg eller skilsmässa, sömnsvårigheter och stressrelaterad utmattning. Bara en vårdcentral av tio kan erbjuda psykologisk behandling. I stället skrivs mediciner ut. Enligt Psykologförbundets beräkningar skulle samhället kunna spara, lågt räknat, 25 miljarder om bara en fjärdedel av den miljon patienter som behöver psykologisk behandling fick detta. Det finns redovisat i förra numret av , om ministern vill läsa det, av ordföranden i . Det behövs alltså mer kuratorer och psykologer på våra vårdcentraler. finns bara 100 psykologer, och det är alldeles för lite. I landet går det en psykolog på 90 000 invånare. Till min egen regions förtjänst, , kan jag säga att man där i alla fall har satt som mål att det ska finnas en psykolog på 10 000 invånare. Det kan vara en bra början. Jag återkommer till , där det föreslås att man måste börja med barnen. De har förslag på satsningar på föräldrastöd genom att använda metoder som har en vetenskapligt välgrundad effekt på barnets framtida hälsa, till exempel i form av föräldragrupper med barn i olika åldrar. De föreslår också förstärkning av ungdomsmottagningar, där det behövs mer kompetens. I går fick vi i också information från , vars rapport visar på samma sak. Är ministern villig att titta på sådana här förslag och försöka få fram en bättre fungerande vård för den psykiska hälsan över huvud taget? 43 Statsrådet (): Jag säger i svaret att jag känner en oro för läget på många sätt men kanske särskilt när det gäller den psykiska situationen hos de unga. Jag lyfte också i svaret fram de unga flickorna. I pekade man på att självmordsförsök och självskadande handlingar nästan har fördubblats som andel i den åldersgrupp vi talar om, alltså flickor mellan . Det är klart att detta har varit ett kollektivt rop på hjälp. Vi har satt i gång några processer i samband med det, bland annat att ta fram en handlingsplan för att förebygga självmord. Ett sådant uppdrag har getts till . Det som dock också är viktigt är att vi redan nu klarar av att identifiera vilka åtgärder man måste vidta, att man inte bara ligger och väntar på utredningar. Då handlar det inte bara om behandling. talar mycket om behandlingssituationen, när man har ett problem, och där gör vi ju riktade satsningar. och riktade vi sammantaget till framför allt psykiatrin. Men missar nästan helt det förebyggande perspektivet. Det kanske inte är så konstigt, för där har ju egentligen inte mycket att komma med. När man ser att unga människors psykiska hälsa är ett växande bekymmer kan man fråga sig vad detta beror på. Jag tror att det har att göra med en osäkerhet , om man ska kunna få ett jobb. Jag tror också att det har att göra med hets och stress, inte minst i skolan. Jag tror att det har att göra med kommersiella budskap. Vi blir till exempel matade med bilder av hur både pojkar och kanske särskilt flickor ska se ut och uppträda. Men det gäller som sagt också pressen i skolan. Jag tror att vi måste vara beredda att ta en rejäl diskussion om detta. Men när jag då vänder mig till får jag väl säga att nästan är värst i den diskussionen. När jag lyssnar på ledande företrädare för när det gäller skolan lyfter man nästan bara fram satsningarna på eliten, de bästa. Man måste vara den bäste bland de bästa. Ni glömmer helt och hållet de barn som kanske inte hänger med riktigt i skolan. Ni har ju en korpral i reserven i eller om han nu är kapten eller kanske rentav major som driver er skolpolitik. Retoriken i den skolpolitiken är inte längre skolgårdens retorik utan kaserngårdens. Det är givakt, rättning i ledet och höger om för hela slanten. Jag tror att , som är en klok och sympatisk person, i grunden förstår att man inte kan driva en skolpolitik på det sättet utan att stöta bort och få problem med de ungdomar som kanske inte hänger med utan kanske har svårigheter i skolan. När man hör retorik kring skolan handlar det nästan bara om elitsatsningarna. Det handlar om att lyfta ut de elever som har det lättast för sig i skolan och sätta dem i särskilda klasser och särskilda skolor. Perspektivet med hur man pressar de elever som har det svårare finns nästan inte alls. De pojkarna och flickorna har man lämnat efter sig. Jag, som försöker se denna problematik lite bredare än vad kanske har gjort hon talar mycket om behandling; jag försöker att också se det förebyggande blir oroad när jag hör diskussion kring detta. Om detta skulle bli en borgerlig linje och realpolitik tror jag att vi skulle få ännu större bekymmer med den psykiska ohälsan i våra ungdomsgrupper. 44 (): försöker få detta att landa i en kritik mot vår skolpolitik. Jag tror inte att du har läst hela vår skolpolitik om du tror att vi bara vill lyfta fram de bästa. Det är just för de svaga barnens skull som vi säger detta: Att ställa krav är att bry sig, även om de svaga. Det är ju det som gör att man ser även de svaga. Att de ska tas om hand är just vad hela vår politik går ut på. Visst ska vi också stötta dem som är riktigt duktiga, men hela vår skolpolitik är ett förebyggande av att elever hamnar vid sidan om. De ska hänga med i skolan . Läs hela vår skolpolitik så tror jag att du förstår vad vi menar. Jag hann inte med att tala om behandling. Jag håller med om att förebyggande verksamhet är jätteviktig. Jag hade tänkt ta upp nu att det är väldigt viktigt att det arbetas förebyggande ute i skolan och att det finns elevvårdspersonal. I går visade upp sin rapport i Tvärpolitiska barngruppen i . Det man säger där är precis det som vi också har sagt i , att vi måste ha ett bättre vuxenstöd över huvud taget för våra ungdomar . Barn har inte det vuxenstöd de behöver. I talar man om en vuxengaranti som man kommer att driva . Jag tycker att det är en väldigt bra idé. Vuxna måste ta sitt ansvar för barnen. Vi har också monterat ned elevvården i skolan. Vi har färre skolpsykologer, färre skolsköterskor och färre skolkuratorer. Vi har färre vuxna som barn skulle kunna gå och prata med. Dessutom är köerna till Bup långa, så man kan inte komma dit när man behöver. Barn far illa . När vi läser i den rapport som har tagit fram ser vi att det märktes en markant ökning av de samtal som fick som handlade om barns psykiska hälsa. Detta förstärktes ytterligare då de utgjorde mer än en tredjedel av samtalen. Detta är en bekräftelse på att den psykiska ohälsan är framträdande i barnkontakter. Det är från vuxna, genom vuxentelefonen, som man visar att barn far illa . Det är inte bra. Vi vet, precis som ministern sade, att självvåldet ökar. Flickor skär sig. Man vill bli sedd. Det är ett självvåld som är kopplat till en psykisk ohälsa. Vem ser dem? Jag tror att det är jätteviktigt att ministern ser dem, att ni i regeringen ser dem. Vi har vetat om att detta har ökat, men det har hänt väldigt lite. Det handlar också om attityden i samhället. Vi är duktiga på medicin men vi är dåliga på den psykiska hälsan. Vi består av både själ och kropp. När det gäller kroppen har vi klarat en hel del, men själen har vi inte brytt oss särskilt mycket om. Vi har en materiellt bättre standard i landet men den psykiska ohälsan har ökat. Det gör att vi måste ta detta på allvar. Jag skulle igen vilja ställa en fråga till ministern. Ministern har faktiskt det yttersta ansvaret för detta tillsammans med andra ministrar i regeringen. Man kan säga att mycket ligger på kommuner och landsting men vad vill ministern göra åt detta? Jag skulle önska att en struktur för den psykiska hälsovården skulle skapas i likhet med den som finns i till exempel. Denna skulle finnas utöver psykiatrin. Psykiatrin är en sak, den psykiska hälsovården är en annan sak, som vi måste ta på allvar. I tycks det fungera bra. Är ministern villig att titta närmare på detta? 45 Statsrådet (): hade otur på ett sätt. Hon säger att skolhälsovården har monterats ned . Det har blivit färre skolsköterskor, färre skolkuratorer och så vidare. Det visar att kanske borde läsa på statistiken lite. Oturen består i att jag råkar ha de där siffrorna med mig. har antalet skolkuratorer i vårt land ökat . Antalet skolpsykologer har ökat . Antalet skolsköterskor har ökat . Det är ingen slump. Det beror naturligtvis på bland annat de riktade satsningar som vi har gjort på skolan. Vi lade ut riktade, öronmärkta pengar, närmare 5 miljarder, . Det är ingen slump att man har använt en del av dem för att förstärka elevhälsan. Vi pekade faktiskt också ut elevhälsan när vi gjorde de satsningarna. Jag tycker att , innan hon schablonmässigt hävdar att det har skett nedskärningar på det här området, kanske borde kontrollera vad som egentligen gäller. Sedan kritiserade jag skolpolitik för att vara ensidigt inriktad på dem som har det lättast för sig. Man driver sina elitsatsningar till den grad att man egentligen helt och hållet glömmer bort dem som har det lite svårare för sig. Jag vill se en skola där de flickor och pojkar som har det lite lättare för sig, som lär sig snabbare, ska kunna hjälpa de flickor och pojkar som kanske har lite svårare för sig. Mot det står visionen att de som har lättare för sig ska lyftas ut, sättas i särskilda elitklasser, gärna i särskilda skolor också. Det var det som var effekten av skolpolitik här i . Här gjorde ni ju det. I valfrihetens namn drev ni fram reformer som innebar att ni samlade de barn och ungdomar som hade det svårast i skolan på särskilda skolor, eftersom ni öppnade för att man skulle få välja skola helt och hållet över hela staden. Det innebar att de som hade lättast hamnade i sina skolor och de som hade det svårast hamnade i sina skolor. Jag tror att det var ett väldigt stort misstag som gjordes där. Det innebar en sektorisering och en segregering av skolan. Det tror jag också har medverkat till att stressen, framför allt bland de flickor och pojkar som har det lite svårare i skolan, ökar. Sedan är det samma bild, vart jag än vänder mig i politik hittar jag samma ensidiga satsningar på dem som har det lättast för sig och även samma känslolöshet kring en del sociala frågor. Psykisk ohälsa, ja, en av oroskällorna för många tror jag är oron över situationen i arbetslivet eller om man skulle bli sjuk, känslan av att om jag skulle bli sjuk eller om jag skulle bli arbetslös har jag ändå försörjningen tryggad. En gång stod ju för en generell välfärdspolitik som innebar att man också i de lägena skulle kunna känna att man inte behövde gå från hus och hem. Jag ska kunna ha min framtid tryggad jag söker nytt jobb eller jag är sjuk. Men här har ni lagt er platt för de andra borgerliga partierna. Ni ska ju skära ned a-kassan mot om man blir arbetslös. Det gör ni förstås för att ni vill sänka lönerna. Det är det som är hela poängen. Ni gör det för att ni vill stärka landets konkurrenskraft genom lönesänkningar. Men effekten av det innebär också att otryggheten för väldigt många människor i en dynamisk ekonomi där företag uppstår och företag lägger ned kommer att bli ett väldigt stort och besvärande problem. Jag skulle vilja ställa en fråga. vet jag att de borgerliga partierna tänker samlas för att återigen gå igenom vilka nedskärningar ni vill göra, kommer vi att få se stå upp för trygghetssystemen under den diskussion ni ska ha ? har ni inte gjort det. 46 (): Det är ett skickligt trick, tycker jag, som ministern tar till när han försöker hitta fel på i stället för att tala om alla fel som man kan lägga på er. Han säger att det är vår politik som ligger bakom.