prot · GT09103 · 2006-04-06 00:00:00 — Detta förslag innebär att arbetsgivaravgifterna helt tas bort när en person anställs som har haft arbetslöshetsersättning, sjukpenning, förtidspension eller socialbidrag . 6.Alliansen vill också att företagarnas ersättningsrätt ska stärkas och bli mer rättvis, för vi behöver fler företagare och då måste villkoren ändras så att fler vågar starta eget. Jag har redovisat några av de förslag som tillsammans med sina kolleger i alliansen har lagt fram för att stimulera till att flera arbeten skapas och att flera kan komma ur sin arbetslöshet. Mina allianskolleger har redan redovisat några andra reservationer och även kommenterat styrelses förslag, så jag vill avstå från att vidare kommentera detta. Jag vill i stället övergå till en annan viktig reservation, och den berör familjehemsföräldrarnas utsatta situation när det gäller just arbetslöshetsförsäkringen. Att vara familjehemsförälder är en viktig uppgift som inte bara tar mycket tid i anspråk utan även kräver stort känslomässigt engagemang. Kommunerna annonserar ofta efter familjehem, men det är ofta svårt att hitta nya familjer som är beredda att öppna sina hem. Med alltfler splittrade och trasiga familjer med otrygga barn som far illa, behövs det fler trygga och omvårdande familjehem som orkar bära den extra arbetsbelastning det innebär att ta hand om ett barn vars föräldrar av olika skäl inte klarar sin föräldraroll. På grund av det stora engagemanget krävs i många fall att en familjehemsförälder stannar hemma på heltid. Att ha ett familjehemsuppdrag räknas emellertid normalt inte som ett förvärvsarbete eftersom det inte är fråga om en anställning utan om ett arvoderat uppdrag. De utför ett heltidsjobb för samhället men får inte tillgodoräkna sig detta när det gäller möjligheten till arbetslöshetsförsäkring. Enligt min erfarenhet från vänner som är familjehemsföräldrar krävs det mycket arbete, tid, tålamod och tårar för att kunna fungera som ställföreträdande förälder. Att alla som utför ett arbete av något slag ska ha rätt till arbetslöshetsförsäkring är en självklarhet, men detta gäller inte för en familjehemsförälder. Den parlamentariska kommittén som arbetade med dessa frågor kom med sitt betänkande Källan till en chans Nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. Där föreslår man att villkoren för familjehemsföräldrar och kontaktpersoner bör utredas särskilt. anser att uppdraget som familjehemsförälder måste godkännas som ett arbete med rätt till arbetsrättslig trygghet. Jag vill därför ställa frågan till regeringen och här i kammaren till utskottets socialdemokratiske talesperson : När kommer familjehemsföräldern att få samma rättigheter inom trygghetsområdet som vi andra arbetande? Jag ställer mig bakom alla våra reservationer men yrkar bifall endast till reservation nr 5. 4 (): Som redan påtalats här från talarstolen har efter att ha granskat hur arbetsförmedlingar och a-kassor tillämpar försäkringen funnit skäl att vara kritisk. Det är uppenbart att det finns brister. Det är också anledningen till att Ams har fått uppdraget att försöka rätta till bristerna. Det pågår också ett utvecklingsarbete som jag tycker ligger väl i linje med de problembeskrivningar och åtgärder som föreslår. Det råder alltså ingen tvekan om att för försäkringens legitimitets och trovärdighets skull är det viktigt att arbetsförmedlingen och a-kassorna tillämpar reglerna på ett så likformigt och rättssäkert sätt som möjligt. Med det sagt kan jag ibland tycka att kritiken blir lite fyrkantig och ensidig. Dels tycker jag inte att man beaktar alla aspekter på regelverket, dels tycker jag att det finns en tendens att förenkla när behovet snarare är att problematisera, för förmedlingarna har en betydligt tuffare uppgift . Arbetsmarknadsförutsättningarna har förändrats i grunden. Ta till exempel kravet på vidgat sökområde, geografiskt och yrkesmässigt, . Sker inte det ska ersättningen sättas ned. Så ser grundregeln ut. Men ofta glömmer man då bort att förmedlingen, enligt precis samma regelverk, i det enskilda fallet ska ta skälig hänsyn till personliga förhållanden, vilket kan handla om hälsa, ålder, familjesituation eller en rad andra orsaker till lokal bundenhet, vilket kan få till följd att full ersättning kan utgå även och helt enligt regelverket. Förmedlarna måste alltså göra bedömningarna. Därmed kan förstås utfallet komma att variera mellan olika handläggare, förmedlingar, ja, till och med delar av landet. Men jag tror att det är ofrånkomligt som regelverket är utformat, och det måste ju finnas utrymme för personligt hänsynstagande och bedömningar i enskilda fall. Allt annat vore ju fullständigt orimligt. Ett annat exempel är kravet på sökintensitet. Som en följd av den kritik som riktats mot förmedlingarna har sökintensiteten ökat . Den fråga jag ställer mig, och som vi alla naturligtvis kan ställa oss, är om det har inneburit en förbättring. Det är tveksamt, och jag tror att många arbetsgivare delar min tveksamhet. Det gäller i alla fall dem som plötsligt sitter med travar av ansökningshandlingar att hantera för varje utannonserat ledigt jobb, och som vi dessutom kräver med rätta ska behandlas på ett seriöst sätt. Detta klarar de naturligtvis inte. Den administrativa belastningen blir alldeles för stor när man ska hantera kanske hundratals ansökningar för varje ledigt jobb. Risken är uppenbar att arbetsgivaren i större utsträckning i stället förlitar sig på informella nätverk, personliga kontakter och så vidare, när rekryteringsbehov uppstår och därmed också väljer bort arbetsförmedlingen. Dessutom ökar inte jobbchanserna per automatik till följd av att arbetslösa söker fler lediga jobb. Utsikterna till framgång blir ju inte större för att exempelvis en arbetslös ungdom, som kanske hoppat av gymnasiet och inte ens har fullständiga betyg, förmås söka jobbet som personalchef i ett mindre företag, utbildad svetsare eller varför inte kvalificerad säljare bara för att de jobben råkar vara lediga. Utan kvalitet i sökandet blir måluppfyllelsen helt utan värde. Det handlar alltså inte bara om att söka ett ökat antal lediga jobb, utan om att söka ett ökat antal relevanta, lämpliga, jobb, helt enligt a-kassans regelverk. Till detta kan naturligtvis läggas den andra sidan av myntet, nämligen efterfrågan på arbetskraft, som generellt sett är lägre än tidigare och som dessutom blivit mer selektiv. Det finns helt enkelt för få nya jobb att söka, vilket jag tror är det grundläggande problemet, och för att lösa det problemet hjälper det inte att skärpa regelverket. Jag vill helt kort även peka på ett annat aktuellt problem. 2001 höjdes taket i arbetslöshetsförsäkringen. Följden blev att i genomsnitt av alla anslutna medlemmar kunde räkna med att få av inkomstbortfallet i ersättning om det tråkiga inträffade att jobbet förlorades. 2004 kunde räkna med samma ersättning. Jag har i och för sig inga aktuella uppgifter, men jag skulle tro att det rör sig om . har försäkringsvillkoren alltså i praktiken förändrats utan att fattat beslut om det. Jag menar att det är en helt orimlig ordning. Lösningen på problemet heter förstås indexering av den högsta dagpenningnivån, det vill säga följsamhet med löneutvecklingen. Det är också orimligt med de stora skillnaderna i villkor mellan sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen. Det är samma inkomstbortfallsprincip som gäller och ersättningsnivån är densamma, av förlorad inkomst, men skillnaderna i utfall är stora eftersom färre än i a-kassa når dessa nivåer på grund av att taket är lägre. Dessutom kommer skillnaderna att förstärkas när den aviserade höjningen i sjukförsäkringen genomförs. Jag menar nog att detta är en av de allra viktigaste uppgifterna för en ny vänstermajoritet att ta itu med efter valet. Andra uppgifter som en vänstermajoritet också bör ta itu med efter valet är intressevillkoren i försäkringen. De nuvarande reglerna var relevanta för gårdagens arbetsmarknad, men de fungerar allt sämre . Mångfalden av deltider, korta tillfälliga anställningar ibland varvade med studier och så vidare, stänger ute väldigt många. Vi behöver alltså lägre trösklar in i försäkringen. Slutligen, fru talman, anser jag att även den sjuåriga begränsningsregeln för överhoppningsbar tid, som infördes , efter valet borde ses över av en ny vänstermajoritet. Den känns rätt kontraproduktiv mot bakgrund av vänstermajoritetens politiska ambitioner att hjälpa långtidssjukskrivna och förtidspensionerade tillbaka till arbetslivet. Det handlar om personer som kan ha varit frånvarande och som har en ganska svår och mödosam väg tillbaka till arbetslivet. Vore det då inte naturligt att se till att de åtminstone hade rätt till ersättning från a-kassan när de närmar sig arbetsmarknaden? För den skull behöver man ju inte slopa sjuårsregeln helt. Det går att göra undantag om bara viljan finns, och som den naturligaste sak i världen uppstår frågan: Varför skulle den inte finnas nu när den fanns då undantag gjordes för medföljande till utlandsstationerade statstjänstemän? Om jag inte minns fel träder det i kraft . Och ärligt talat, fru talman: till utlandsstationerade statstjänstemän hör väl knappast till de mest utsatta och prioriterade grupperna på arbetsmarknaden. Därför utgår jag från att den nya vänstermajoriteten fixar detta efter valet. Avslutningsvis yrkar jag bifall till reservation 3 och 4. I övrigt ställer vi oss bakom utskottets förslag i betänkandet. 5 (): Arbetslöshetsförsäkringen är en viktig försäkring. Det är en omställningsförsäkring som ska omfatta alla. Den behövs när så många människor drabbas av arbetslöshet, och då är det inte bra om den inte tillämpas på ett rättvist och någorlunda likformigt sätt. Det går aldrig att få den absolut rättvis eftersom människors liv inte är exakt likadana, men från sida instämmer vi naturligtvis i det som riksrevisorerna fört fram i sin rapport. Att likformigheten i regelverket kanske inte riktigt fungerar längre beror nog på att det kom till när samhället såg annorlunda ut. Jag har ett exempel från min hemkommun. Det gäller en kvinna som börjar komma lite . Hon har jobbat hela sitt liv av och till och haft ganska många jobb. Framför allt har hon jobbat som städerska, eller lokalvårdare eller vad det nu kan heta för tillfället. Hon har i alla fall sett till att det blivit rent och fint på många ställen. Hon skulle gärna vilja utbilda sig lite grann för att ha en större chans att få ett nytt jobb. Just nu är hon arbetslös, men framåt hösten, när flera i kommunen går i pension, tror hon att hon kan få ett nytt jobb. För att ändå kunna känna sig lite säkrare hade hon alltså velat gå en utbildning. Hon kan emellertid inte jobba då hennes make drabbades av en stroke och därför behöver extra hjälp hemma. Han klarar inte av att göra så mycket själv, utan hon får ta ett stort ansvar. Det betyder att hon inte står till arbetsmarknadens förfogande till , och därmed är hon utesluten från möjligheten att kunna utbilda sig med a-kassa. Detta är ett exempel på sådant som jag tycker att vi behöver se över. Vi behöver se till att människor får lite större chans till utbildning och till att kunna stå till arbetsmarknadens förfogande i den grad de klarar av. Alternativet i detta fall skulle vara att kvinnan jobbade heltid och då kanske i stället behövde komma hem till dem för att serva hennes man. Det skulle inte bli billigare för samhället. En annan grupp som fortfarande lever i samma otrygghet som för är företagarna. Det finns många småföretagare som är väldigt oroliga och som inte har samma trygghet som de anställda om företaget skulle gå sämre eller tvingas lägga ned. Dessa företagare vet inte riktigt hur deras a-kassa ser ut, och framför allt tvingas de lägga ned allt innan de kan få ersättning från a-kassan. Jag har en god vän som fick kämpa länge innan hon kunde få sin a-kasseersättning. Det var 711 frågor som skulle besvaras i flera omgångar innan hon fick ut sin rättmätiga ersättning. Det är sådana saker som behöver ses över. Regelverket behöver stramas upp, bli tydligare och enklare. Om vi inte ser till att företagarna som individer får rätt till en bättre trygghet kommer vi inte heller att få fler jobb i det här landet. Och vi måste få fler jobb för att fler människor ska kunna komma i arbete, för att inte alltför många ska behöva leva på den ersättning som a-kassan ger. Därför är tryggheten för företagarna så viktig, så att de vågar starta fler företag, så att de kan anställa och se till att hjulen kommer i gång. Det är oerhört viktigt för hela samhället. Då blir a-kassan en trygghetsförsäkring under en omställningstid, och den kommer inte att överbelastas för att människor känner osäkerhet och otrygghet. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservationerna 1 och 6. 6 (): Jag ber om ursäkt för att jag är lite förkyld. Men det ska nog gå bra att få upp ångan även i detta ärende. Naturligtvis är det viktigaste i det här ärendet att skaffa fram jobb. Men jag tänkte inte gå in så mycket på det eftersom den rödgröna majoriteten kommer att lägga fram en vårbudget där det bland annat ingår ett småföretagarpaket för att skapa fler arbeten. Den debatten får vi återkomma till längre fram. Det här ärendet handlar om styrelses framställning om hur arbetslöshetsförsäkringen fungerar kontroll och effektivitet. Granskningen visar på ganska stora brister i tillämpningen av försäkringen. De måste tas på allvar, och jag menar att det också görs. Regeringen har nio olika åtgärder på gång för att åtgärda de brister som finns. Bland annat har vi i budgetförhandlingarna fått mer resurser till för att anställa personer för att stärka kontrollverksamheten. När nu dessa åtgärder har aviserats förstår jag inte riktigt varför det måste göras ett tillkännagivande om just detta. Det verkar lite överflödigt. Mycket handlar om legitimiteten för trygghetssystemet. Det är viktigt att säkerställa att det ingår ett ordentligt kontrollsystem, så att man kan se över de brister som finns. Men i minst lika hög grad handlar det om att se de arbetslösa som individer och inte som en stor klump. Det måste finnas individuella handlingsplaner. Det måste vara en någorlunda likartad behandling och man måste ha respekt för de arbetslösa. Det handlar just om att hjälpa dem att söka arbete. Det är ju anledningen till att vi har en arbetslöshetsförsäkring. Det svenska trygghetssystemet bygger i mycket på inkomstbortfallsprincipen. Det är en viktig princip, men den innebär problem för dem som inte kommer in i arbete som ger inkomst. Det är särskilt tre grupper som har svårt att komma in i systemet på grund av de inträdeskrav som finns, nämligen ungdomar, kvinnor och invandrare. I dessa grupper har man många tillfälliga anställningar och deltidsanställningar. Regelsystemet leder till en strukturell diskriminering av dessa grupper. Jag tycker att man borde se över kravet på medlemskap i arbetslöshetskassan. Regelverket bör ses över så att dess konsekvenser inte blir så påfallande som de är . Jag hoppas att vi kan få en utredning av detta längre fram. Därmed yrkar jag bifall till och Vänsterns gemensamma reservation 4 under punkt 8, som handlar om att vi vill få en översyn av detta. tog upp företagares rätt till a-kassa. Där gjorde och de fyra borgerliga stödpartierna en uppgörelse om att regeringen skulle tillsätta en utredning. Såvitt jag vet tillsattes faktiskt en sådan för någon vecka sedan. Det innebär att det inte är någon större mening med att bifalla den reservationen. Jag får hoppas att kan utveckla detta, men jag är ganska säker på att en sådan utredning nu är tillsatt. Tyvärr tror jag dock inte att den blir parlamentarisk. Det blir väl i så fall kanske ett ärende för KU längre fram. Jag tycker hur som helst att det är viktigt att vi får en utredning om detta. Småföretagare är faktiskt en utsatt grupp, och deras intressen tas dåligt till vara i det nuvarande systemet. I många fall är de mer utsatta än de anställda. Det betyder att systemet är diskriminerande mot småföretagare. Det är viktigt att det ses över. Den sista punkt jag vill ta upp gäller överhoppningsbar tid. var inne på att det finns en regel om att den tid som får hoppas över vid bestämmande av ramtiden är begränsad till . Den bör tas bort. Jag tror att den kan få oönskade effekter och leda i en annan riktning än vi vill när det gäller politiken. Därför är det bra att det i betänkandet står att regeringen ska följa upp effekterna av den regel som finns. Om det inte är tillräckligt är vi i beredda på att vi kanske får se över detta under nästa mandatperiod och ändra denna regel så att den inte är kontraproduktiv. 7 (): undrar jag om vi lever i olika världar. Vi i arbetsmarknadsutskottet får en hel del information om hur arbetsmarknaden utvecklas. Vi brukar få ett litet grönt plånboksinlägg. Om man studerar det, och andra, och jämför december med december året innan, finner man att antalet arbetade timmar har ökat med fem miljoner. Hur man kan få det till ökad arbetslöshet och minskad sysselsättning övergår mitt förstånd! Det är väl en högre matematik som ni har er emellan. Det skulle vara klädsamt om vi höll oss till de officiella fakta som finns, och som vi ju brukar lita till. När man hör det som sägs från de partier på högerkanten som försöker samarbeta för en eventuell valseger kan man få intrycket att det snart inte är en enda människa kvar som jobbar här i landet. Det är direkt fel. Det finns faktiskt rätt många människor som har ett arbete att gå till . I den statistik som ni tar fram jag vill kalla den för lögn, för det finns ingen sanning i den är det ett alldeles för högt antal som är öppet arbetslösa. Man har räknat in studerande, personer som vistas utomlands, dem som fullgör sin värnplikt och dem som är tjänstlediga för att till exempel utföra politiska uppdrag här i eller andra politiska uppdrag. Man säger att de är arbetslösa. Som jag uppfattar det har både och andra här i kammaren arbetat mycket hårt, så jag tycker att det är fel att räkna in dem i statistiken över arbetslösa. Vi skulle tjäna på att hålla oss till fakta. Vi behöver inte framställa situationen som värre än den är. Arbetslöshetsförsäkringen är en omställningsförsäkring. Det är en försäkring med lång och god tradition i svensk vardag. Det är en del av den svenska modellen, sprungen ur de svenska fackföreningarna när man inte hade möjlighet att hålla de anställda med jobb . Det finns 37 olika arbetslöshetskassor. Av dessa är fem avsedda för företagare. Företagares arbetslöshetsförsäkringsmöjlighet är egentligen rätt väl tillgodosedd. Det finns fem olika möjligheter för en företagare att vara med i en a-kassa. Enligt statistik från , Arbetslöshetskassornas , betalades det ut 31,2 miljarder . Det är mycket pengar, men det är 1,4 miljarder mindre än året innan. Alltså kan man se en tendens till minskad arbetslöshet och en ökad efterfrågan både på den privata marknaden och på tjänstemarknaden över huvud taget, men man ser också resultat av en del av de arbetsmarknadspolitiska insatser som vi i denna kammare har fattat beslut om. Man kan titta på det antal som har fått ersättning. Statistiskt sett var det, om man ser på ett genomsnitt när det gäller dem som fick ersättning från a-kassorna, 230 000 personer. Det är långt ifrån de där 1,5 miljarderna eller miljonerna som ni använder. I det här betänkandet redovisades lite grann av de förslag som har kommit med. Man kan titta på kontroll och effektivitet i arbetslöshetsförsäkringen. Låt mig då göra en reflexion den bygger inte på min egen erfarenhet utan på erfarenheter som finns, jämförelser internationellt! Den svenska arbetslöshetsförsäkringen är mycket effektiv administrativt. Det är låga administrativa kostnader tack vare många duktiga medarbetare men också tack vare den tekniska utvecklingen och införandet av datorsystem och annat. Vad gäller kontrollen tycker jag att det finns en övertro i debatten på att man bara ska kontrollera och kontrollera. Den arbetssökande ska söka ett visst antal arbeten. Det är självklart att man ska söka de arbeten som är lämpliga. Men att bara sitta och räkna kryss för hur många jobb man har sökt tycker jag är dåligt. Det gäller ju att söka de jobb som man har chans att få. Annars belastar det bara personalavdelningar och annat. Dessutom tappar man kanske som arbetssökande sugen när man blir tvingad av reglerna, som en del upplever det, att söka även de jobb som är omöjliga och man bara får nej . Företagandet och arbetslöshetsförsäkringen nämns . Som jag sade tidigare finns det fem olika kassor där företagare kan vara med om de vill, och de flesta företagare är väl det. lever i i ett företagsintensivt område. Jag lever också i ett företagsintensivt område. Jag tror att , min hemkommun, har nästan fler företagare per invånare än till och med . Jag vet att det här är viktiga frågor, men de flesta väljer att vara med i en av de här kassorna. Sedan får vi se vad som händer med utredningen framöver. Inträdesvillkoren är diskuterade, och jag kan väl hålla med om att de är lite snåriga. Det kan vara lite svårt att förstå detta, så det behöver man kanske se över . Utlandsarbete är också upptaget i en del reservationer. Låt oss ta ett exempel från den allmänna debatten! De som lyssnar och läser protokollet har kanske hört historien om byggnadsarbetaren från som, när han var arbetssökande, blev anvisad ett jobb i av arbetsförmedlingen. Han kände inte för det och kunde inte ta detta av olika skäl. Och hans a-kassa, a-kassa, stängde av honom. Som lagstiftare kan man väl säga att lagen i detta avseende inte är knivskarp när det kan vara en sådan tolkning. Jag tycker och det tror jag att flera tycker att det är viktigt att man tar de arbeten som finns, även om det skulle vara en nationsgräns emellan, så länge det sker på frivillig väg. Och man ska vara medveten om de olika förutsättningar som gäller i olika länder med olika socialförsäkringssystem, så att man inte drabbas av något som man egentligen inte skulle behöva drabbas av om man hade kunskap. Men att gå därifrån till att med hjälp av svensk lag kunna tvinga en människa att ta ett jobb i ett annat land ifrågasätter jag starkt. Det här tycker jag att vi verkligen behöver se över och rätta till, om det skulle behövas. Den överhoppningsbara tiden har nämnts av både och . Och den överhoppningsbara tidens begränsningsregel tror jag också är en lite förlegad administrativ åtgärd. Vi kan väl inte direkt fatta något beslut om det , men jag uppskattar väldigt mycket att utskottet, enigt, har skrivit så hårt att vi utgår från att regeringen noga ska följa den här frågan och komma tillbaka med åtgärder om så erfordras. Jag kan ta ett exempel från verkligheten. En kvinna jag kan kalla henne gick in i väggen, som man brukar säga. Hon arbetade alltså för mycket. Hon hade svårt att komma tillbaka och gick igenom en lång rehabilitering. När hon nu har rehabiliterats tillbaka och kunnat söka ett arbete igen har helt plötsligt gått, och hennes tidigare intjänade dagar har då bara försvunnit. Jag tror att det är svårt för oss politiker, vilket parti vi än tillhör, att försöka förklara rimligheten i detta när vi alla vill och strävar efter att folk ska komma tillbaka, även om det ibland, tyvärr, kan ta att rehabiliteras. Jag vill yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 8 (m) replik: Man skulle kunna säga att den här debatten nästan är onödig med tanke på att alla partier i den här kammaren borde kunna ställa sig bakom de slutsatser som presenterar, de två konkreta förslagen. Men det ligger på något sätt i sakens natur att regeringen ska tala om att man egentligen har tänkt även på detta. Det märkliga är då att man inte har åstadkommit mer när man har varit så klarsynt. Det är ju faktiskt partivänner som sitter i regeringsställning. Det finns också en annan iakttagelse i den här debatten, och det är att väldigt mycket intresse fokuseras kring vikten av att så många som möjligt inte behöver beröras av arbetslöshetsförsäkringen.