prot · GU0944 · 2006-12-20 00:00:00 — Om jag förstår rätt innebär hennes förslag i så fall att det inte bara är arbetslösa i allmänhet som är lata utan att framför allt kvinnor är lata. Det blir konsekvensen av resonemang. På något annat sätt kan man inte förstå det. Du kommer undan med att säga att det inte rör sig om så många. Det är en försumbar mängd, 10 000 eller 100 000 personer. Men för den det drabbar det är oerhört viktigt att komma ihåg är det alltid . För den som drabbas av arbetslöshet och som drabbas av förslagen och den förhöjda finansieringsavgiften är det fråga om . Det är den ensamstående kvinnan i deltidsarbetslöshet som får de förhöjda finansieringsavgifterna och den försämrade ersättningen. För henne är det . 52 () replik: Det var tur att jag hade en replik kvar. Det är högst anmärkningsvärt att över huvud taget påstå att det här skulle innebära att vi tycker att kvinnor är lata. Hela jämställdhetsdebatten handlar om att det inte är kvinnor som ska ta ut hela deltiden, att det inte är kvinnor som ska vara ensamma hemma och sköta barnen. De ska öka sin andel på arbetsmarknaden. I stället kanske männen måste dra ned på sin arbetstid. Är det inte det som är målsättningen? Är målsättningen att konservera kvinnorna i de korta deltiderna? Det är det frågan handlar om. Jämställdhetsarbetet har aldrig handlat om att konservera kvinnor i korta deltider. Vi ska följa kvinnorna och se hur detta slår. Vi ska se till att kvinnor får en bättre arbetsmarknad, och vi ska erbjuda kvinnor riktiga jobb. Det är en ny politik som ska öka möjligheterna för kvinnor till eget företagande och till flera riktiga jobb än vad ni har kunnat erbjuda. Det ni föreslår som, herr talman, inte går att utläsa eftersom Socialdemokraterna inte har några egna förslag i fråga om ekonomin på den utskottsdelen är att vi ska säga nej till alla förändringar och att vi ska ligga kvar där vi har legat. Det är en gammal arbetsmarknadspolitik, och den innebär inga förändringar för kvinnorna. Vad vill ni egentligen? 53 Statsrådet (): Nästan en miljon svenskar i vuxen ålder står utanför den reguljära arbetsmarknaden eller arbetar mindre än han eller hon skulle vilja. 52 000 personer är långtidsarbetslösa. 100 000 ungdomar är utan ett reguljärt arbete. Hade arbetskraftsdeltagandet varit detsamma bland invandrare som bland infödda svenskar hade vi haft ytterligare 100 000 flera sysselsatta. Jobben kommer, säger . Men arbetskraftsdeltagandet var lika stort, eller litet, som . Det är lika många utanför. Allt detta sker mitt i en brinnande högkonjunktur. Det duger inte. Vi måste återupprätta arbetslinjen i svensk politik. har en regering som tar jobben på allvar. menade i sitt inlägg att politiken är både hjärndöd och hjärtdöd. Jag skulle säga att det är socialdemokratin som är tondöv för utanförskapet. Denna tondövhet ledde till det sämsta valresultatet för Socialdemokraterna . Tondövheten har uppenbarligen fortsatt efter valet. Det är samma politik som ledde till massarbetslösheten som också ska gälla för den mandatperiod vi nu är i, om Socialdemokraterna hade fått välja. Regeringens mål är full sysselsättning. Alla som vill och kan arbeta ska ha möjlighet att vara med på arbetsmarknaden. För att det ska fungera måste hela den ekonomiska politiken vara inställd på arbetslinjen. Politiken bygger, som jag har sagt så , på tre tydliga ben. För det första måste det löna sig att arbeta. Pomperipossa som spökade i skattedebatten befann sig då bland de högsta inkomsttagarna. återfinns hon längst ned. Bland de sämst betalda på den svenska arbetsmarknaden finns en alldeles för liten ekonomisk vinst i att röra sig från utanförskap och in på arbetsmarknaden. Trams, säger , när nio av tio kvinnor i vården förlorar ekonomiskt på att jobba jämfört med att inte jobba. Det tycker jag är cyniskt. Vi föreslår därför ett jobbavdrag som procentuellt sett mest gynnar de sämst betalda. Att alla, oavsett inkomst, kan tjäna de första utan att betala skatt kommer att betyda mest för dem med små löner, framför allt lågavlönade kvinnor. För det andra måste det bli enklare och billigare att starta och driva företag, anställa och ha anställda. Här har regeringen, , levererat en lång rad förslag för att underlätta för företagsamheten i . Det handlar om såväl sänkta eller avskaffade arbetsgivaravgifter som enklare regler, lättare tillgång till riskkapital och andra liknande förslag för att underlätta såväl företagande som anställningar. För det tredje måste arbetsmarknadspolitiken i övrigt stödja arbetslinjen. Det sker dels genom att vi återupprättar arbetslinjen i a-kassan, dels genom att åtgärderna i till exempel Ams fokuserar på den helt avgörande matchningsfunktionen och på dem som befinner sig längst bort från arbetsmarknaden: de långtidsarbetslösa, människor med funktionshinder och de med invandrarbakgrund. I varenda debatt och vid vartenda arbetsplatsbesök jag var på i valrörelsen togs frågan om a-kassan upp. Jag debatterade den med i , med i och med flera av kammarens ledamöter runt landet under hela valrörelsen. Förslaget var inget vi hymlade om eller mörkade med. Vi var tydliga med att prata om såväl förändringar i a-kassan som jobbavdraget. I varje debatt menade mina meningsmotståndare att vi inte skulle kalla a-kassan bidrag när det är en försäkring, och jag kan bara hålla med. Men a-kassan är tänkt att vara en omställningsförsäkring. I ordet finns två led: omställning, det vill säga att a-kassan inte ska vara en permanent försörjningskälla, och försäkring, det vill säga att det rimligen ska finnas något samband mellan premie, ersättningsnivå och arbetslöshet. är försäkringsmässigheten nästan totalt borta ur systemet. Som sade täcks av arbetslöshetsersättningen av skattemedel som till ingen del är öronmärkta i några arbetsgivaravgifter, som ibland antyds i debatten. täcks av medlemsavgifter. Arbetslösheten inom den egna kassans verksamhetsområde påverkar i stort sett inte den enskilde medlemmens avgift alls. Genom förslaget ser vi till att försäkringsmässigheten ökar. Som jag har sagt förut: Jag vill självklart inte att någon ska behöva leva på vare sig , eller ersättning utan på av en lön. Det är självklart det inser jag också en uppfattning som jag tror att jag delar med både oppositionen och parterna på arbetsmarknaden. Men att det i politiken och på andra håll i samhällsdebatten verkar finnas en total omedvetenhet om att ersättningsnivåerna påverkar arbetslösheten är förvånande, eller för att citera i : En sådan bristande insikt om att försäkringsförmåner har effekter på försäkringstagarnas beteende måste vara helt unik i försäkringsverksamhet. För att återupprätta arbetslinjen också i arbetslöshetsförsäkringen behöver vi minska ersättningsnivåerna, skärpa kvalifikationskraven och höja egenavgifterna. Det är tuffa besked, men helt nödvändiga om vi vill göra vad vi kan för att få människor tillbaka i arbete. Låt mig konstatera, som jag gjort så , att för den enskilde med ett arbete innebär våra samlade förslag ett kraftigt positivt netto i plånboken. För den enskilde utan arbete innebär den samlade politiken att vi tar krafttag för flera jobb och minskat utanförskap. Låt mig slå fast två saker. För det första: Vi föreslår inte dessa förändringar i arbetslöshetsförsäkringen därför att vi vill jäklas med folk ursäkta språket utan därför att vi är helt övertygade om att det är en viktig pusselbit i vårt totala jobbprogram. För det andra: Vi tror inte att folk är arbetslösa för att de vill det eller för att de skulle vara lata eller någonting sådant som vi har hört i debatten. Men jag ber att åter få citera i : Självklart skulle det bästa vara om det gick att öka sysselsättningen kraftigt utan att minska förmånerna i arbetslöshetsförsäkringen. Men det är vad socialdemokratiska regeringar försökt göra i ett drygt decennium utan att lyckas. Så är det. Den socialdemokratiska vägen till full sysselsättning är prövad och i allmänna val funnen misslyckad. Var femte står utanför. Det duger inte. Det är ett hån mot de arbetslösa att tro att mer av den politik som ledde till massarbetslösheten skulle vara bättre på att lösa problemet än den politik som erfarenhetsmässigt visat sig bättre på att få människor tillbaka i arbete. Eller för att återigen citera : Det är helt klart att åtgärderna , det vill säga regeringens politik, sammantaget kommer att ha positiva sysselsättningseffekter. har rests frågor om hur den förändrade arbetslöshetsförsäkringen kan skapa nya jobb och i så fall var de kommer. Det har också rests frågor, också här i kammaren , om det inte egentligen är regeringens avsikt att skapa en låglönesektor i ekonomin som ett resultat av dessa förändringar. Låt mig först konstatera att höga skattekilar på arbete och höga marginaleffekter på arbete naturligtvis först tränger ut arbetstillfällen i de branscher där personalintensiteten är som högst. Det är också omvänt så att det förmodligen är där jobben kommer först. Det handlar alltså om tjänstebranscher och tjänstejobb i ett brett perspektiv. Det handlar också förmodligen om jobb i mindre företag. De större konkurrensutsatta företagen har varit extremt bra på produktivitetsförbättringar . Det är viktigt och bra för att de ska kunna konkurrera internationellt. Men dessa företag har inte ökat antalet anställda och kommer sannolikt inte heller att göra det framöver. Det är de mindre och medelstora företagen som är räddningen när det gäller jobben, och det är bra. När jag läste ekonomi trodde många av oss att forskningsfronten bestod av tusen ingenjörer i vita rockar som marscherade fram med bunsenbrännare och provrör i händerna. Men vet vi mer. Vart tredje läkemedel som når marknaden lär vara framforskat i mikroföretag med färre än fem anställda. tenderar också att vara bättre på att hantera förändringar i ekonomin. Man är snabbare på att ställa om affärsidéer och prismodeller än större företag, vilket i sin tur leder till att man är mindre snabb på att säga upp när ekonomin förändras. En samhällsekonomi med många mindre företag är dessutom mindre sårbar av den anledningen att konjunkturcyklerna för olika branscher ser olika ut, vilket gör att konjunktursvängningarna ur arbetsmarknadssynpunkt blir mindre problematiska. Ur detta perspektiv: Vad betyder då arbetslöshetsförsäkringen för jobbskapande? Ja, det första vi vet är resultatet av de senaste två decenniernas forskning på det här området. I jobbstudie från sammanfattas erfarenheterna, och med alla de reservationer som förstås följer på sammanvägda forskningsresultat visar att sänkning av ersättningsnivåerna leder till en sänkning av arbetslösheten . Men vad är det då för mekanismer som leder till detta resultat? Fackföreningsrörelsen liksom en del här i kammaren varnar för en utveckling av en låglönemarknad, en oro som jag inte delar av tre skäl. För det första täcks av löntagarna på svensk arbetsmarknad av kollektivavtal. Det är bra, och det är viktigt, och jag är övertygad om att facket aldrig kommer att gå med på en utveckling åt det håll som man nu varnar för. Det är också därför jag så starkt försvarar kollektivavtal och svensk arbetsrätt. För det andra: måste man ju ta ett jobb till av ersättningen. Har man då en lön som är ganska hög jämfört med många andra, säg på , så får man en ersättning på . Då måste man alltså ta ett jobb med . Den typen av jobb finns inte i , och det är bra att det är på det sättet. För det tredje: När Socialdemokraterna sänkte ersättningsnivåerna 1996 från till såg vi inte en löneutveckling av det slag som LO, , med flera nu varnar för. Det blev inte en låglönemarknad, utan tvärtom steg reallönerna. Det är inte ersättningsnivåerna i a-kassan som avgör löneutvecklingen, utan de makroekonomiska förutsättningarna i ekonomin i huvudsak produktivitet och konkurrenskraft. Att vi nu återupprättar arbetslinjen i a-kassan påverkar inte lönerna annat än möjligen den totala löneökningstakten, på marginalen och över tiden. Här vill jag poängtera att det inte handlar om ett inlägg i avtalsrörelsen utan ett påpekande som bygger på internationella erfarenheter. Med jobbavdraget kommer dessutom resultatet för den enskilde att bli mycket gott. Jobbavdraget ger mer än två genomsnittliga avtalsrörelser bara som en liten jämförelse. Ett annat argument man ofta hör är att omställningen skulle försvåras av regeringens förslag. Jag håller inte alls med om det. Arbetslöshetsperiodens mediantid är, som sade, . Då ligger nivån kvar på . Problemet är inte omställningarna utan massarbetslösheten. Vi har haft av misslyckad politik som har lett oss till den situation vi nu befinner oss i. Då kan vi inte bara stå vid sidan av och låtsas som ingenting och driva mer av samma politik som har lett till de problem som finns. Dessutom är det så att när vi ser en politik som leder till att flera arbetstillfällen växer fram, ja, då underlättas ju samma omställning. När det finns många lediga jobb i kombination med en väl fungerande matchning, då fungerar också omställningen smidigare. Det har under beredningsprocessen förekommit kritik mot att det har gått för fort och att förslaget skulle vara omöjligt att genomföra. Ja, den som märker att kritiken i sak inte biter kommer naturligtvis att anföra formmässig kritik i stället: Det håller inte, det går för snabbt eller det är hafsigt gjort. Men det är inte sant. Som jag konstaterat har förslagen i sig debatterats, diskuterats, stötts och blötts och var huvudfrågan i årets valrörelse. Vi har haft två hearingar och en remissrunda, även om den var kort. Vi har haft en hearing i arbetsmarknadsutskottet. Alla har kommit till tals. Jag konstaterar att Lagrådet i sitt remissyttrande kallar beredningsprocessen godtagbar mot bakgrund av den korta tid en nytillträdd regering har på sig för att lägga fram en ny statsbudget. Jag konstaterar också att oppositionen inte har en egen samlad budgetpolitik. Den kritikpunkt som handlar om att förslagen är tekniskt komplicerade att genomföra har jag respekt för, men att systemet skulle braka ihop är naturligtvis inte sant. Vi har haft ett gott samarbete med Arbetslöshetskassornas samorganisation, och andra myndigheter under arbetets gång. En och annan kanske inte har gillat våra förslag eller arbetstakten men har ändå förstått syftet och riktningen. har också i sitt betänkande skjutit upp nedtrappningen i ersättningsnivåerna till för att säkerställa rättssäkerhet i betalningarna, och det är bra. Närmare 250 000 namnunderskrifter har via LO samlats in som protest mot förslaget. Även andra fackförbund har engagerat sig mer eller mindre ljudligt. Jag har respekt för dem som engagerat sig och som vill göra sin röst hörd. Och tagen ur sitt sammanhang kan jag förstås förstå kritiken. Vem vill ha höjd premie och sänkt ersättningsnivå om man kan slippa det? Men den som har ett arbete får också jobbavdraget och går netto med plus i plånboken, som i sitt senaste nummer så tydligt visar. Den som inte har ett arbete slipper avgiftshöjningen, och därtill kommer nedtrappningen först . För den som är långtidsarbetslös kommer nystartsjobben från och jobb- och utvecklingsgarantin, som kommer att ersätta aktivitetsgarantin, liksom förstärkta insatser inom ramen för Ams verksamhet för dem som har varit borta länge från arbetsmarknaden. Därtill ställs som sagt alla ekonomiska system in på samma mål: att skapa förutsättningar för nya jobb. Jag har i debatten en hel del gånger fått höra att våra förändringar i arbetslöshetsförsäkringen skulle vara ett systemskifte i den svenska arbetsmarknadspolitiken. Så är det naturligtvis inte. Vi går ned till de nivåer som i grund och botten gällde 1997. Det stora systemskiftet i svensk politik stod Socialdemokraterna för när de gav upp arbetslinjen. Med var femte svensk i arbetsför ålder utanför måste vi få arbetslösa tillbaka i arbete. Det är där den stora skillnaden ligger mellan dem som har och dem som inte har ett arbete. En politik för arbete innebär att flera kan känna arbetsgemenskap, känna hopp för framtiden, känna sig behövda och delaktiga och genom en arbetsinkomst, eller åtminstone ett hopp om en inkomst, känna oberoende, trygghet och framtidstro. Men mer av samma medicin som ledde oss in i massarbetslösheten, en politik som accepterar utanförskapet och som så effektivt visat sig verkningslöst för att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten, är fel väg att gå. Varför är oppositionen så förälskad i en politik som har lett till att över en miljon svenskar saknar ett jobb att gå till? För mig är det obegripligt. Vad är då oppositionens förslag? Jo, att det ska vara samma som förut. Men låt mig påpeka att gör man som man har gjort, kommer det också att gå som det har gått. gick till val på en politik för arbete. De förändringar i arbetslöshetsförsäkringen som vi nu debatterar är en viktig del för att återupprätta arbetslinjen och få flera i arbete. Vi sade före valet vad vi skulle göra, och gör vi det som vi har sagt. Slutligen, herr talman, är att ta politiskt ansvar att leva upp till väljarnas förväntningar trots mediestormar, debatter och mothugg inte blind för problemen utan tvärtom med vidöppna ögon därför att stora samhällsproblem ibland också kan kräva besvärliga beslut. Vi som har det ansvaret får inte backa utan göra det som vi måste göra för att lösa de problem väljarna bad oss att lösa. (Applåder) I detta anförande instämde (). 54 () replik: Det stämmer att jag sade i mitt inledningsanförande att det lönar sig att arbeta och att allt annat bara är retoriskt trams. På det svarar arbetsmarknadsministern, häpnadsväckande, att för nio av tio kvinnor i den svenska vården lönar det sig bättre att inte arbeta än att arbeta. Jag tror att det är flera än jag som faktiskt vill ha en förklaring på detta mycket egendomliga påstående. Jag tror att det blir svårt för arbetsmarknadsministern att hävda att det stämmer. Men det säger något om det resonemang som ligger bakom förslagen i a-kassan, det som föregående talare, , var inne på, att det är för generösa ersättningsnivåer i a-kassan som gör att kvinnor jobbar deltid och att folk väljer att vara arbetslösa i stället för att arbeta. Jag undrar om det är arbetsmarknadsministerns mening att det ligger till på det sättet. Det vore bra att få höra det. När det sedan gäller kollektivavtalen, som arbetsmarknadsministern säger sig värna, hävdar han att det inte alls finns någon tanke på att lönerna ska pressas ned och att kollektivavtalen minsann kommer att se till att lönerna hålls uppe. Ja, men avtalen tecknas ju inte i ett vakuum. Nivåerna i avtalen avgörs av styrkeförhållandena på arbetsmarknaden. Och det handlar om antalet medlemmar i facket, om antalet arbetslösa och om hur många som faktiskt konkurrerar om varje jobb. Det är i det sammanhanget som vi menar att era förslag om försämringar i a-kassan och dyrare medlemsavgift riskerar att försvaga fackföreningarna och göra det svårare att teckna bra kollektivavtal. 55 Statsrådet () replik: Det här med att nio av tio kvinnor i vården förlorar på att arbeta kommer från en rapport, publicerad , som det skrevs om på i samma veva. Man vägde samman skatter, bidrag, löner och ersättningar och konstaterade att det är på det sättet. Om man inte tror att det sammanvägda ekonomiska utfallet för varje hushåll spelar någon roll är det klart att man kan ha vilken politik som helst utan att det leder till något resultat. Det är därför som vi lägger fram jobbavdraget, just för att de med låga inkomster, framför allt kvinnor, ska få mer pengar över i plånboken. Jag undrar lite grann hur kan tycka att det är en dålig idé att man ska få mer över i plånboken och att det ska löna sig bättre att arbeta. Det har vi lite ett svar på. När det gäller kollektivavtalsdiskussionerna är det naturligtvis så att det vi har sett i den ekonomiska utvecklingen under är att när vi har ungefär samma vakansgrader i ekonomin, vilket har hänt , , 2002 och , har vi varje gång haft en högre arbetslöshet. Det betyder att matchningen på arbetsmarknaden fungerar sämre. Det är allvarligt att det är på det sättet. Det är därför vi försöker se till att göra arbetsmarknadspolitiken i övrigt bättre, för att få denna matchning att fungera. Jag ska träffa LO för att just diskutera detta och se hur vi inom ramen för Ams till exempel kan få matchningsfunktionen att fungera bättre. Låt mig knyta an till sista diskussionspunkt om vad som händer i kollektivavtalsförhandlingarna. Får vi färre arbetslösa blir det ett tryck uppåt på löneläget, precis som Calmfors har resonerat i sina debattartiklar. Det är bara att konstatera att det är på det sättet. Därmed tycker jag att de farhågor som ger uttryck för känns hanterade. 56 () replik: Sanningen är att fler kommer att bli öppet arbetslösa med regeringens politik. Det säger ni själva i budgetpropositionen. I storleksordningen 55 000 platser i arbetsmarknadspolitiska åtgärder kommer att försvinna i och med . Det innebär att betydligt fler personer kommer att vara öppet arbetslösa och konkurrera om jobben i stället för att exempelvis genomgå utbildningar för att höja sin kompetens eller skaffa sig ny och aktuell arbetslivserfarenhet för att ha större chans att komma tillbaka. Att arbetslösheten skulle minska genom era åtgärder är helt enkelt fel. Jag skulle dessutom vilja ha svar på en fråga som arbetsmarknadsministern nästan aldrig vill ta i. Vad menar regeringen med att ni vill ha en politik för full sysselsättning? Så vitt jag har sett tänker regeringen inte prioritera full sysselsättning framför inflationsbekämpning, vilket betyder att vi framöver kommer att ha en fortsatt hög arbetslöshetsnivå. I den som det refereras till är utgångspunkten att sänkta löner kan medge utrymme för något lägre jämviktsarbetslöshet givet att man håller ett inflationsmål. Vilken nivå menar arbetsmarknadsministern och alliansen att jämviktsarbetslösheten ska ligga på? Är det den nivån som regeringen menar med full sysselsättning? 57 Statsrådet () replik: Det blir flera öppet arbetslösa, säger . Ams senaste prognos som kom säger inte det. Den säger att det blir oförändrad öppen arbetslöshet under det år som kommer trots att vi gör neddragningar i programåtgärderna. Poängen är att för den som är arbetslös och utanför spelar det ju ingen roll vilken kolumn i statistiken man står i. Man vill ha ett jobb att gå till. Den politik som har medverkat till har varit totalt verkningslös i den delen. Det vi ser både i prognoserna och i budgeten är att det totala antalet arbetslösa sjunker med minst en procentenhet under det år som kommer. Det är ett bra betyg. När det gäller diskussionen om full sysselsättning och inflationsbekämpning skulle det vara intressant att höra Socialdemokraterna fundera över om man vill ha stöd från ett parti som tycker att det är okej att kissa i sängen. Det är så det är när man säger att inflationsbekämpningen inte ska vara aktuellt. Det är i höginflationsekonomier som vi ser att reallöneutvecklingen sjunker. Full sysselsättning innebär för mig att alla som vill och kan vara med på arbetsmarknaden ska ha möjlighet att vara det. Om jag satte upp ett mål för sysselsättningen 4 eller i arbetskraftsdeltagande skulle man naturligtvis ställa frågan: Är det okej att står utanför? Av politiska skäl tycker jag inte att det är okej. Målet måste vara full sysselsättning. Kommer vi att nå dit? Jag är ärlig nog att erkänna att jag inte tror det. Men vi måste ha alla de ekonomisk-politiska systemen inställda på att det är i den riktningen vi ska vandra. Vi ska mäta denna utveckling noga. Därför kommer vi att skrota öppen arbetslöshet som mått. är, förutom , det enda land som använder sig av det begreppet. Vi kommer i stället att använda samma begrepp som man använder i alla andra länder i , nämligen harmoniserad arbetslöshet, ILO-måttet på arbetslöshet. Det är ett sätt att försöka jämföra på ett bättre sätt. Vi kommer dessutom att ha tillsatt en statssekreterargrupp för att ta fram ytterligare mätinstrument för att kunna följa upp regeringens ekonomiska politik. Det kommer naturligtvis också att dra fördel av.