prot · GU0940 · 2006-12-14 00:00:00 — Ändå är det väl alldeles självklart att om samhället tar på sig att ta ansvar för ett barn därför att föräldrarna inte vill eller inte kan göra det, då måste de insatser som man gör från samhällets sida vara av allra högsta kvalitet. Det får inte vara någon charlatanverksamhet. Det får inte vara något lycksökeri för att kunna skinna en kommun på pengar. Det måste vara bra och tryggt därför att annars kommer samhället och vuxenvärlden att svika de här barnen en gång till. Vi såg alltså att vi hade haft socialtjänstlagen . Men vi hade aldrig ordentligt gått igenom hur denna barn- och ungdomsvård egentligen fungerade om det var bra insatser som gjordes, om man hade ett barnperspektiv och vilka brister som fanns. Då sade den socialdemokratiska regeringen: är det att göra något åt det här. är det att lyfta fram den här gruppen av barn. De får inte längre vara glömda. tillsatte vi därför en parlamentarisk kommitté som skulle ta fram underlag för en handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. Det gjordes ett brett och ambitiöst arbete. Betänkandet Källan till en chans Nationell plan för den sociala barn- och ungdomsvården kom , och där finns det en lång rad förslag om bättre förebyggande verksamhet till exempel genom familjecentraler, om mer riktade insatser avseende barn i missbrukarfamiljer, om en bättre samverkan mellan skola, barn- och ungdomspsykiatri och socialtjänst, om stärkta barnperspektiv i lagstiftningen och så vidare. Vidare lade man fram förslag om skärpt tillsyn av den sociala barn- och ungdomsvården. Det är här vi kommer in på länsstyrelserna och på det anslag som vi nu hanterar. Det är ju länsstyrelserna som tillsammans med kommunerna har ansvaret för den här tillsynen. Men detta är en oerhört stor uppgift; det förstår vi. 30 000 barn är föremål för öppenvårdsinsatser, och 15 000 barn är placerade. Vi har alltså tusentals öppenvårdsverksamheter hem för vård och boende, institutioner och så vidare som ska inspekteras och besökas. Man ska prata med barnen och med de vuxna. Man ska se till att det går att behålla kvaliteten och att ett professionellt arbete görs i den här verksamheten. Det är en oerhört svår uppgift, särskilt kan man väl säga med tanke på att det är av länsstyrelsernas verksamheter som så att säga går till social tillsyn över huvud taget. Som ni förstår fanns det ett väldigt stort behov av att stärka tillsynen. Det bekräftades när vi pratade med barnen själva. Ett av de viktigaste budskapen som barnen själva hade till oss var: Kontrollera mer! Vi har alla erfarenhet av att ha hamnat på ställen där saker och ting inte riktigt fungerade som det skulle. Den här problematiken gäller kanske särskilt, skulle jag vilja säga, mot bakgrund av att vi under en följd av år också har kunnat se en ganska stor privatisering av den sociala barn- och ungdomsvården. Vinstintressen har krupit in i den här verksamheten. När så sker ska man från samhällets sida vara alldeles extra noga och vara på sin vakt när det gäller att se till att kvaliteten inte försämras. Efter att ha fått betänkandet sade vi: Ja, låt underlaget till handlingsplan i vanlig ordning gå ut på remiss. De lagstiftningar som vi ska genomföra och de förslag som föreligger måste i vanlig ordning ut på remiss. Ska vi ta fram pengar i budgetpropositionen för ? Kan vi lägga fram en proposition under detta år eller för en sådan handlingsplan? Men, sade vi, just i den del som gäller tillsynen kan vi faktiskt gå fram . Det kan vi göra med ett uppdrag till länsstyrelserna i regleringsbrevet redan för . Vi gick fram med ett sådant uppdrag i ett regleringsbrev och bad länsstyrelserna att göra någonting fullständigt unikt. Vi bad dem att gå igenom samtliga kommuner för att se hur man jobbar med den sociala barn- och ungdomsvården. Det gällde att gå på djupet, studera dokumentation och rutiner och sätta sig ned och prata med de socialsekreterare som har hand om den här verksamheten för att fråga om de behöver ytterligare stöd och vad som behöver göras för att få en bättre samverkan också i den sociala sektorn. Detta innebar naturligtvis ett oerhört lyft på många håll, inte minst eftersom det blev lättare för kommunernas socialtjänst att hävda sig i det kommunala budgetarbetet. Här kom ju plötsligt väldigt tydliga statliga krav på verksamheten. För detta fick länsstyrelserna pengar, , för att rekrytera folk till 100 nya tjänster till länsstyrelserna. Rekryteringen började beträffande dessa nya tjänster. Så långt är alltså allt frid och fröjd. Tror ni att det fanns någon opposition mot detta? Tror ni att de borgerliga partierna opponerade mot detta när vi drog i gång den här satsningen? Nej, tvärtom! Före valet fick vi ofta höra: Ni gör för lite inom den sociala barn- och ungdomsvården. Ni gör för lite när det gäller tillsynen. Ni borde satsa mer på länsstyrelserna. Jag kommer ihåg en debatt med , kristdemokrat, i . Debatten hade anordnats av . Hon lovade dyrt och heligt att den sociala tillsynen skulle stärkas. I den debatten sade jag: Det är väl jättebra. Men hur går det ihop med de stora skattesänkningar som ni utlovar? Så sent som dagen innan hade de ju lovat att ta bort hela fastighetsskatten. Det är ungefär så mycket som hela den sociala barn- och ungdomsvården kostar. Hur ska det här gå ihop? Jag fick inget riktigt svar på den frågan i debatten, naturligtvis därför att det inte finns något svar eller, rättare sagt: Det svaret fick vi i budgeten. Med ett enda pennstreck tog man i budgeten bort den här satsningen och började kraftigt trappa av på den. Därmed punkteras helt den förstärkning av tillsyn över den sociala barn- och ungdomsvården som vi hade inlett. sitter alltså i hos och lovar en bättre social barn- och ungdomsvård och en bättre tillsyn. Men efter valet är det första som den nya regeringen och det första som som ny socialtjänstminister gör är nedskärningar i fråga om tillsynen av den sociala barn- och ungdomsvården. Vad tror ni att tycker om det? Vad tror ni att socialsekreterarna tycker om det? Vad tror ni att kommunerna tycker om det? Vad tror ni att länsstyrelserna tycker om det? Och vad tror ni att de utsatta barnen tycker om det de som sade till oss att vi skulle kontrollera mer? Men så har det blivit. Skattesänkningar för de rikaste har fått gå före satsningar i den sociala barn- och ungdomsvården. Så blev det när ni i högeralliansen till slut fick bekänna färg. Det tog för er att skriva budgeten. Det tog för er att glömma de glömda barnen. Det kommer vi att påminna er om under hela den här mandatperioden; det kan jag försäkra. 20 (): Så var det dags att ta upp tråden beträffande . Vi vet alla att en stor del av beslut är implementeringar av EU-direktiv. Enligt den brittiska regeringen har ungefär hälften av de lagar som styr näringslivet sitt ursprung i EU. När förslagen behandlas i nationella parlament är de till stor del redan fastslagna. Enligt uppgifter från vår egen EU-minister påverkas även av kommunernas beslut i fullmäktigeförsamlingar på ett eller annat sätt av EU. Med detta som utgångspunkt kan vi väl vara överens om att en offentlig debatt utan EU-perspektiv blir ofullständig. Därför är det angeläget att och regeringen tar sig an uppgiften att föra ned EU-diskussioner från ministerrådsmöten i till medborgarna här hemma. Hur detta ska gå till har partierna lite olika uppfattningar om. Socialdemokraternas förslag är att förlänga verksamheten för den tillfälliga . Den strategin kan på sin höjd ge marginella effekter, för några grundläggande förändringar kan man inte åstadkomma genom en informerande myndighet. Inte ens den mest påkostade informationskampanj eller projektfond kan få människor intresserade av en beslutsapparat som de antingen inte känner sig berörda av eller som de upplever att de inte kan påverka. Det är just detta, bristen på möjligheter att påverka, som är orsaken till det svala EU-engagemanget i . Det finns en rationell grund för vad människor gör och inte gör. Vissa frågar sig varför det inte är flera som engagerar sig i EU-debatten. Man skulle också kunna vända på det och fråga: Varför skulle människor engagera sig i EU-debatten? Visst, det är viktiga frågor, men engagemang kräver mer än så. Att samtala och att debattera är metoder för att fördjupa sina kunskaper. Men vad har man för glädje av att tränga in i politiska frågor utan att ha inflytande i de politiska processerna? Så länge ståndpunkt i aktuella EU-frågor är en angelägenhet enbart för regeringen och en sluten spelar det ingen roll hur många broschyrer man ger ut med titeln i EU eller hur många miljoner i projektstöd som en statlig myndighet sprider omkring sig. Vi kan aldrig framgångsrikt driva en linje som går ut på att folk ska vara engagerade i det som vi gör men inte lägga sig i. Verkligt engagemang kräver också verkligt inflytande. Det kräver i sin tur att vi synliggör de politiska skillnaderna i . i en ny tid är ett steg i den riktningen. Vad man kan konstatera är att de tillfällen då det har förts breda diskussioner om EU-samarbetet har varit i anknytning till beslut där alla medborgare har fått delta. Jag tänker på folkomröstningen om EU-medlemskapet 1994 och folkomröstningen om euron 2003. I folkomröstningen om euron var det av de röstberättigade som tog ställning och gjorde ett aktivt val. Det är ett högre valdeltagande än i något av de tre senaste riksdagsvalen. Den här sortens engagemang går inte att uppnå i en statlig myndighet för debatt när partierna själva inte vill föra debatten. Tvärtom är risken stor att myndigheter av det här slaget blir ett slags demokratisk fernissa som politiska partier kan hänvisa till i stället för att släppa in medborgarna på riktigt i beslutsprocessen. Genom att föra in EU-frågorna i det ordinarie riksdagsarbetet tar vi ett steg mot större öppenhet. Sedan är det upp till vart och ett av partierna som ställer upp i valen att söka mandat för sin uppfattning om jordbrukspolitiken, om regionalpolitiken, om den fria rörligheten, om euron, om det konstitutionella fördraget och om annat som rör EU:s framtid. Det här borde vara en demokratisk självklarhet och är definitivt ingenting som vi kan ersätta med en statlig myndighet. 21 (): Det har varit spännande att följa de meningsutbyten som har varit här då man har diskuterat anslagen för rikets styrelse. Med tanke på begravningskrans vid förra veckans debatt om minkfarmar skulle man kunna använda ett citat av : En demokrati är en stat där fritt meningsutbyte inte slutar med en begravning. kan jag som ny riksdagsledamot fundera på vad vi egentligen lägger tyngdpunkten på i de timslånga debatterna här i kammaren. Demokrati är ingenting som ska tas för givet, och de anslag som vi diskuterar berör detta i allra högsta grad. Vi måste värna demokratiska värden och demokratiska processer. Därför är det anmärkningsvärt att Socialdemokraterna regeringsinnehav nu går till ett hårt angrepp mot den borgerliga regeringen angående presstödet när det nu ligger på kommissionens bord, något som före detta minister borde vara väl insatt i och veta hur den processen fortgår. Det är också anmärkningsvärt, tycker jag, att som före detta folkhälsominister nu diskuterar de glömda barnen och samhällets svek. Jag hoppas att har barnen, föräldrarna och även kommunerna med sig i sitt ställningstagande. Han har ju varit högst ansvarig för dessa , och vi har haft nästan ett helt sekel med en rödstämplad majoritet som har jobbat med just dessa frågor. Jag hoppas att den tidigare regeringen har sett till att det har varit en fullgod och exceptionellt bra tillsyn i kommunerna. Målsättningen med att ha ett politikområde benämnt demokrati är att inkludera flera och att exkludera färre. I min kamp för att öka den enskildes trygghet, frihet och integritet på bekostnad av en mindre stat vill jag vidhålla statens ansvar för att slå vakt om ett öppet samhälle. Utskottets betänkande angående utgiftsområde 1 och demokrati lägger tyngdpunkten på ett ökat och mer jämlikt deltagande, effektiva och tillförlitliga val, ökad andel utländskt födda i politiska församlingar och av dem som röstar samt att undanröja hinder för deltagande. Demokrati är ett begrepp med vida innehåll beroende på vem man frågar. I denna församling är vi förmodligen rörande överens om vilka hörnstenar vi ska bygga demokrati utifrån. Utskottets betänkande om rikets styrelse och därmed anslag rörande demokrati är väl genomarbetade, och jag yrkar därför bifall till förslag i betänkandet. Jag kommer att fortsätta där slutade, minoritet och presstöd. Förutom det jag tidigare varit inne på, nämligen demokrati, kommer jag att ägna hovstaten och förslaget om jämställdhetsdepartement någon minuts strålglans. I utskottets betänkande slår vi vakt om fortsatt högt anslag på demokratiområdet där en del går till uppföljning av den demokratipolitik som har förts och som förs. Även om en framåtsyftande politik är målet är det viktigt att kika i backspegeln för att se om man har tryckt för hårt eller för lite på pedalen. Staten är en viktig aktör för att säkerställa demokratin, men pengar är som vanligt inte allt men oftast en förutsättning. Folkrörelser, övriga föreningslivet, människor är viktiga aktörer i att utveckla demokratin. Staten vill här utgöra grundplåten, men man ska definitivt inte rycka undan mattan för människor och grupper av människor som vill skapa ideellt och utveckla det demokratiska arbetet. Vi har också en skyldighet att garantera människors fria åsiktsutbyten, rättssäkerheten i den offentliga förvaltningen och vara en vakthund för den personliga integriteten. En central och viktig roll spelar här Datainspektionen och dess tillsyn över behandlingen av personuppgifter. Det är en verksamhet som är viktig att slå vakt om för att skydda den enskildes rätt gentemot ett mer kontrollerande och mer övervakande samhälle. Som centerpartist kan jag inte heller, likt Per , låta bli att beröra Socialdemokraternas reservation till förmån för egen hovstat för kronprinsessan. Jag tycker att det är gulligt och omtänksamt av republikanerna att visa hovstaten så pass mycket intresse att en motion och dessutom en reservation var aktuell i frågan. Som rojalist tycker jag att det är ytterst viktigt att de anslag som kommer hovstaten till del också fördelas på ett tillfredsställande sätt. Det är något som regeringen kommer att komma tillbaka till. Jag ser med tillförsikt fram emot, precis om Per , en votering i frågan om den svenska monarkin. vill jag beröra förslag om jämställdhetsdepartement. I reservationen skriver de att jämställdhetspolitiken är sektorsövergripande och sektorsgenomgripande. Den ska omfatta alla politikområden och samhällsfunktioner. Lyssna , för det är första gången jag säger det här: Jag håller med. Men, och här kommer det berömda menet, ett jämställdhetsdepartement skulle bara motverka sitt eget syfte, tror jag, genom att särskilja detta från den övriga verksamheten. Jämställdhet skapas inte genom statliga strukturer utan genom att den växer underifrån. Vi ska enligt ha ett departement som samordnar de övriga departementen. Jag tror att det skulle skapa ett telefon- och pekpinnedepartement där det värsta scenariot skulle vara att andra departement lutade sig tillbaka och inte brydde sig om denna viktiga fråga. Det skulle enbart försämra möjligheterna att föra en aktiv och offensiv jämställdhetspolitik. Låt oss i stället lägga de pengar ett nytt departement skulle kosta på att föra en aktiv jämställdhetspolitik ute i landet. Slutligen är det, precis som påpekade, inte en fråga för att bedöma hur regeringen ska forma sin struktur. 22 () replik: Det är klart att jag har gjort vad jag kunnat under de år som jag har varit minister för de här frågorna. Det var bland annat därför som jag satte i gång den utredning jag talade om för att få fram ett underlag till en handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården och också för att få fram ett underlag för hur man ska kunna stärka tillsynen av detta, vilka insatser som vi skulle göra. Jag var inte nöjd med tillsynen. Jag var inte nöjd med att det bara var av länsstyrelsernas totala budget som gick till social tillsyn. Jag ville se en större andel och ville också särskilt mot bakgrund av att jag fick fler och fler signaler från barn som själva hade erfarenheter av att saker och ting inte fungerade som de skulle se till att det var mer av inspektioner, mer av oanmälda besök, mer av samtal med socialsekreterarna kring vilken typ av verksamhet som man erbjöd och vilka placeringar som man gjorde. Det var därför vi gjorde den här satsningen. Den är faktiskt slugare än vad kanske har tänkt från början. Det var inte bara det att vi förstärkte tillsynen, utan vi förberedde också med denna insats till ett generationsskifte i länsstyrelserna. Vi har haft och kommer framöver att få ganska stora pensionsavgångar i statsförvaltningen. Vi sade: Låt oss nu passa på att underlätta generationsskiftet genom att nyanställa flera människor, unga människor som kan börja med denna tillsyn. Vi skapar hundra nya tjänster som vi kombinerar med den unika satsningen att gå igenom samtliga kommuner för att se hur den sociala barn- och ungdomsvården ser ut. Jag var inte nöjd med tillsynen, men ni måste ju vara det eftersom ni skär ned på den satsning som vi inledde. Det kanske är som Per sade i sitt inlägg. Han sade: Vi tar bort saker ur statsförvaltningen som vi inte vill prioritera. Det kanske är så. Ni vill inte prioritera social barn- och ungdomsvård. Det är ett viktigt besked från alliansen inte minst till . 23 () replik: Nöjd men inte stolt är ett klassiskt socialdemokratiskt uttryck. Det gäller tydligen även inom detta område. Du gjorde ditt bästa, , men du nådde inte ända fram. Och tittar man bakåt i tiden inser man att även du hade föregångare på som skulle ha kunnat värna just det som du pratar om. Du nämnde hur Per vill se över den statliga förvaltningen, men det viktigaste är väl ändå att påpeka att den sociala barn- och ungdomsvården, som jag läser om här, under tillsyn av länsstyrelserna tillförs ytterligare och . De tillsynspengar som vi diskuterar är av budgeten. Det är någonting som jag tror att man kan omprioritera, för jag är övertygad om att tillsyn är oerhört viktigt. Jag är också övertygad om att man kan se över vissa andra delar av länsstyrelsernas ekonomi och budget och lägga de pengarna på just tillsynsverksamhet. 24 () replik: Beskedet från alliansen till länsstyrelserna är: skär vi bort 65 miljoner från er. skrotar vi den satsning på tillsyn som den gamla regeringen inledde. I stället ska ni prioritera om. Vad blir det härnäst? Det är alltså av länsstyrelsernas samlade pengar som går till social tillsyn. Vad blir det när ni är färdiga? Blir det eller ? Vilken annan form av tillsyn är det som ska stryka på foten? Vad är det för något annat i länsstyrelsernas verksamhet som ska stryka på foten? Smit inte undan ditt ansvar, ! Vi från den gamla regeringssidan kanske inte är så vana vid att vara i opposition, men det är alldeles uppenbart att ni från den nya regeringssidan inte är särskilt vana att regera. Ni är i varje fall inte särskilt vana att försvara den politik som ni ska stå bakom. Ni gör en kraftig nedskärning på den sociala tillsynen och avviker på ett mycket tydligt sätt från den satsning som vi gjorde. Ni missar chansen att underlätta generationsskiftet i länsstyrelserna. Varför gör ni det? Jo, det faller tillbaka på den prioritering som Per så tydligt uttryckte i sitt inlägg, nämligen att ni tar bort saker ur statsförvaltningen som ni inte vill prioritera. Ni vill inte prioritera den sociala barn- och ungdomsvården och därför tar ni bort den satsning som vi har gjort. Stå för det, ! Försök inte smita undan och lägga skulden på den tidigare regeringen. 25 () replik: Jag smiter inte alls undan mitt ansvar, utan jag försöker föra en konstruktiv debatt med . Jag vill använda min repliktid till att gå tillbaka till det som vi inledde debatten med för någon timme sedan, nämligen att alliansen har ett tydligt budgetförslag på vad vi vill göra inom rikets styrelse på det området. Det har även och . Däremot ser vi i utskottets betänkande att Socialdemokraterna enbart har streck, streck och åter streck. Ni redovisar inte vad ni vill satsa på eller vad ni vill lägga lite mindre pengar på. Det är anmärkningsvärt. Alliansen vill skapa ett tryggt samhälle. Vi vill också använda Socialdemokraternas klassiska ord solidariskt samhälle, just för att vi inte vill att någon ska falla mellan stolarna. Vi har en övergripande och bra ekonomisk politik som kommer att garantera detta. 26 i (s): Jag och Socialdemokraterna anser att de ändrade presstödsreglerna som tidigare beslutat om ska gälla från . Som sagts yrkar vi bifall till reservation 1. Det finns inget skäl till att de inte ska träda i kraft. Efter de diskussioner som har varit mellan departement och utskott, debatter i denna kammare och den information som har kommit, eller kanske rättare sagt inte har kommit, från anser vi att det beslut som har fattat om ändringar i presstödsreglerna ska gälla. Regeringen skriver i budgetpropositionen att ändringarna förutsätter ett godkännande från kommissionen. Regeringen skriver också: Kommissionen meddelade att en fördjupad granskning kommer att inledas av om det svenska presstödet är förenligt med bestämmelserna om statsstöd i EG-fördraget. Detta kan starkt ifrågasättas. Inget officiellt meddelande har kommit från kommissionen. Frågan ligger, säger , på kommissionens bord. Nej, processen är i händer. Frågan är till och med en icke-fråga för kommissionen, eftersom notifieringen på ett helt oacceptabelt sätt är tillbakadragen och kommissionen inte har ett svenskt presstödsärende att över huvud taget ta ställning till. Enligt vår mening finns det ingen anledning att inte låta de ändrade reglerna träda i kraft. Genom regeringens agerande ger vi indirekt kommissionen rätt i att det är en EU-fråga. Det beslutade stödet har mycket stor betydelse för mångfalden i medierna. Det är också viktigt att beslutet träder i kraft . Det är många av våra tidningar som är berörda av förändringarna. Pengar finns avsatta i budgeten. Samhandelskriteriet är både enligt ett pm från departementet och enligt svaret från kulturministern under en interpellationsdebatt här i kammaren inte uppfyllt. Då är det en nationell fråga och inget som vi ska låta kommissionen och EU styra över. Presstödet är också en viktig del i den svenska demokratiska processen och ingår i vår tryckfrihet och yttrandefrihet. EU har ingen kompetens att avgöra dessa frågor. Ska vi ge EU makt att lägga ned över 70 tidningar i ? Det är också en nonchalans mot . Skriftväxling har varit mellan den förra regeringen och kommissionen, frågor har ställts och svar har givits. Sedan upphör skriftväxlingen. Hur tolkar man det? Är det därför att kommissionen inte har mer att fråga om, att kommissionen vet att stödet existerar och hur det nu är utformat? Man kan inte agera på det sätt som statsrådet i den nya regeringen gjorde med utgångspunkt från ett telefonsamtal, att totalt förbise beslut och ge efter för en tjänstemans syn på saken som inte ens har befogenhet att teckna ett dokument för kommissionens räkning. Men detta är en fråga som vi får återkomma till under vårens granskning. De förändringar och justeringar av presstödet som beslutade om anser vi ska träda i kraft. Blir det på något sätt ifrågasatt av kommissionen får ta strid om att detta faktiskt är en nationell angelägenhet. Per sade i sitt inledningsanförande: Vi har tagit bort saker som vi inte vill prioritera. I budgeten meddelas också att det särskilda distributionsstödet för utdelning av dagstidningar i gles- och landsbygdsområden inte kommer att förlängas eller permanentas. Skälet uppges vara att endast ett litet antal abonnenter har återfått sin lördagstidning sedan stödet infördes. Det är bra att Per klargör vilka saker man inte vill prioritera. Detta blir ett bekymmer för gles- och landsbygden.