prot · GU0943 · 2006-12-19 00:00:00 — Det här är ungefär som att kalla till en debatt i om utrikespolitik, och så envisas med att bara prata om hur det ser ut i . För rätt debatt vid rätt tillfälle! Marstoppmötet vilket jag också berättade, ska ju handla om klimatfrågan och miljön inom Europeiska unionen. Då är det naturligt att föra diskussionen. Det här toppmötet syftade till att diskutera migrationsfrågor och också utvidgningen. Alla frågor hinns helt enkelt inte med. Jag är dock säker på att miljöministrarnas råd nu har lagt en grund för hur diskussionen ska se ut om vilka typer av åtaganden som Europeiska unionen ska ta på sig. Här får ju vi som är vänner till EU ett instrument som miljöpartister och andra saknar, nämligen en verkningsfull grund för att verkligen kunna göra någonting åt klimatfrågan. Det tror jag är väldigt viktigt. När det gäller slutsatserna kring migrationsområdet kan jag bara konstatera att man tydligen kan läsa detta på olika sätt. Jag tycker att det är en väldigt balanserad syn, som nämner grunderna både för att ta ansvar för förutsättningar att bekämpa fattigdom och för att möjliggöra en bättre tillvaro bland annat i . Det ger en bättre ordning för legal migration men också insatser mot illegal migration. Om vi aldrig erkänner att problemet existerar uppfattas det ju som att vi inte tar tag i den frågan. Det är ett problem med illegal migration, men det påverkas av hur man sköter de första två. Det är också viktigt att har man regler och säger att man inte har fri invandring, utan en form av reglerad invandring mig veterligen är alla sju partier för det måste man naturligtvis också se till att det upprätthålls och efterlevs. Givet hur den europeiska diskussionen brukar gå för det finns strömningar i av ett slag som vi ofta ogillar tycker jag ändå att dokumentet är bra och välbalanserat. 76 (): Tack så mycket för svaret, statsministern! Jag vill nog ändå poängtera att det hade varit bra om statsministern hade sagt någonting om klimatförändringarna och vilka mål som finns. Det finns faktiskt punkter i slutsatserna som handlar om just klimatförändringar och hur viktigt det är att EU ska göra någonting. Det hade varit bra om statsministern på toppmötet hade markerat den svenska positionen om vilket håll vi vill jobba åt, för att sedan vid nästa toppmöte kanske få ännu skarpare skrivningar. bekräftar du kanske att miljöministern tog upp detta vid miljörådet . Men jag hade önskat att statsministern kunde ha markerat detta. Möjligtvis gjorde statsministern det i korridorerna, men jag tror att det hade varit bra om statsministern hade lyft fram klimatfrågan i ett av de inlägg som gjordes under . 77 (): Visst är det bra att vi nu får principer för en fortsatt utvidgning och att vi hellre låter det ta lite tid än rusar på. Till följd av en utvidgning får EU fortsatt nya grannländer. tillbaka har EU en så kallad grannskapspolitik. Den smälter samman med den så kallade Barcelonaprocessen, som ger en särskild utblick söderut, mot . Processen har pågått , men tyvärr har den inte varit så framgångsrik som man hade kunnat hoppas vad gäller fred, stabilitet och en positiv utveckling. Det var bland annat därför som det här toppmötet också handlade om migrationsfrågorna, för det är ju ett svar på den situation som råder, att det ser för eländigt ut i flera länder söder om . Jag vill dock lyfta fram det faktum att de kommande utvidgningarna fortsätter att sätta fokus på andra delar av , de östra länderna. har ju en särskild situation, men det finns andra länder som jag och tycker att det är viktigt att man lyfter in i diskussionen. Väcktes det någon diskussion om förändrat fokus när det gäller EU:s grannskapspolitik för att förstärka fokus också på de östra länderna? Där finns det ju också situationer som är ganska allvarliga och som skulle kunna generera kraftiga flyktingströmmar, och framför allt medföra att många människor fortsätter att fara mycket illa. 78 Statsminister (): EU har fört en diskussion dels om medlemsländer, dels om kandidatländer. När det gäller det område som ligger utanför detta talar man om grannskapspolitik. På detta toppmöte skedde en viktig förskjutning i synen på vad som är kandidatområde och vad som är grannskapspolitik i en mer utvidgningsvänlig riktning, vilket vi uppskattar. Hela avsnittet om västra och ryms nu inom det som står i utvidgningsstrategin. Det är en förflyttning. Det är viktigt att påpeka det. Denna höst har ägnats åt ansträngningar för att just förbättra grannskapspolitiken. Man har försökt få till stånd ett nytt avtal med , men det har inte varit möjligt. Det förs också diskussioner om ett särskilt toppmöte med Afrikanska unionen i början av det portugisiska ordförandeskapet, . Frågan fanns alltså uppe, och det fördes en diskussion. Många är bekymrade över läget i flera nordafrikanska stater och hoppas att med dialog och utbyte kunna påverka migration och förhållandena där. Men det är nog riktigt att fokus framöver framför allt kommer att riktas österut. Det handlar om hur grannskapspolitiken gentemot ska se ut och om vilken typ av perspektiv vi ska ge till de många stater ur det förra sovjetväldet som står på egna ben och i varierande grad söker sig till något slags europeisk framtid. Detta kommer fortsatt att vara svåra och viktiga frågor för EU. 79 (): Låt mig tacka statsministern för informationen. Jag vill också uttala stor uppskattning för den hållning som har när det gäller utvidgningsfrågorna. Jag hoppas verkligen att fortsättningsvis kan lyfta fram de frågorna i offentligheten och också förankra dem bättre hos svenska folket än vi i alla partier har lyckats med. Jag hade tänkt ta upp en frågeställning som har varit aktualiserad här. Statsministern nämnde att statsminister tog upp vad som ska hända med konstitutionsförslaget. Att kommer att aktualisera det är uppenbart. Jag läste att kommissionens president var övertygad om att någonting skulle komma att ske under det tyska ordförandeskapet. Det finns också uppgifter om att och har kallat till en samling . Jag utgår från att regeringen inte tänker sitta och vänta och fundera över hur man ska förhålla sig utan har en plan för hur ska hantera detta, inte i vänteläge utan aktivt, för att någonting ska ske. Precis som statsministern sade finns det en majoritet här i kammaren för att vi inte ska hamna vid sidan om de konstitutionella resonemangen. 80 Statsminister (): Det har ibland framställts som att detta är en reflexionsperiod där ingenting sker och ingenting sägs. Det är en felaktig bild. Det har pratats, hållits tal och förts fram positioner särskilt intensivt denna höst om hur man ska gå vidare med fördragsprocessen. Som mycket riktigt påpekar har det tagits olika initiativ, bland annat detta som ska äga rum i . Det kanske finns anledning att vara med där. försöker vi ha respekt för att det är det tillträdande tyska ordförandeskapet som ska föra processen vidare. Man har bett samtliga medlemsländer alltså alla 26 länder, som det ju kommer att vara att utse en särskild förhandlingsperson med vilken man kan föra en dialog om hur arbetet ska utvecklas vidare, mest för att man ska kunna göra en avrapportering av läget i respektive land. Detta kommer rimligen också att leda till att vi får en svensk diskussion om vad vi vill: Om det inte är det här fördraget vi vill ha men inte något helt annat, vad är det då som vi tycker är viktigast, och vad kan vi möjligen avstå ifrån? Så diskuterar man i , och så bör också debatten i partier och i se ut. Det fanns en föreställning om att detta skulle komma att lösas när tar över som ordförande. Så beskriver inte det. Hon säger att hon syftar till att göra en rapportering av läget och en möjlig öppning, men hon förutser att frågan sedan kan komma att behöva hanteras vidare under ytterligare ett eller två ordförandeskap innan den är färdig. Vi kommer under överskådlig framtid att behöva fortsätta hantera denna författningsprocess. Det är alldeles tydligt. 81 (): Låt mig börja med att tacka statsministern för en föredömlig rapport från toppmötet. Låt mig också understryka det som , och har varit inne på, nämligen den breda enighet när det gäller utvidgningen som finns i riksdag. Vi gläder oss speciellt åt att statsministern så tydligt markerade att Europeiska unionen inte är något geografiskt avgränsat område utan en union som består av gemensamma värderingar. De länder i vårt närområde som vill dela de värderingarna är ytterligt välkomna. Dock är det ett problem, och det är vad pekade på. Ska vi fortsätta med en utvidgning utöver de 27 måste vi ha en ny konstitution, ett nytt konstitutionellt fördrag. Statsministern har vid många tillfällen här i kammaren kritiserat för att intar något slags kommenterande roll om hur världsskeendet ser ut. De två svar statsministern har haft om det konstitutionella fördraget har nog faktiskt haft just den karaktären. Han säger: kommer nog att, och så vidare. Det har kastats fram förslag och idéer . Ja, just det, och planerar något möte här som vi kanske ska vara med på. En regering som anser sig tillhöra kärnan i den europeiska unionen har väl ändå en uppfattning. Vad tycker regeringen att vi ska göra med det konstitutionella fördraget? 82 Statsminister (): Det är inte en fråga som allena regeringen eller ett enskilt parti äger. Jag är väldigt intresserad av och Socialdemokraternas synpunkt på den frågan. Jag ska gärna försöka framföra både regeringens och synpunkt. Vi kan väl börja med utgångspunkten. Vi var alla beredda att anta detta fördrag. Vi tycker att det löser de huvudsakliga problem vi ser framför oss med EU, inte minst för att möjliggöra utvidgningen. Det är nej i andra länder som har givit en öppning för att vi tvingas konstatera att exakt så här kan fördraget inte gå igenom. Jag har från svensk utgångspunkt framfört att vår uppfattning är att det inte ska bli något helt annat. Det ska inte föras upp en diskussion om att återigen se över den institutionella balansen eller ånyo förflytta makten inom EU-systemet. Den typen av förslag finns. Jag tror att den uppenbara risken är att man då öppnar på ett sätt som ånyo ger större inflytande till stora länder. Det gör att små och medelstora länder kanske får se en del av sitt inflytande gå förlorat. Det finns en diskussion som också vi har bejakat. Man säger att det möjligen var ett misstag att kalla detta ett konstitutionellt fördrag. Det ger åtminstone en verbal ansats att signalera detta som någon sorts statsbildning, vilket det är många som är emot. Vi erkänner att detta är ett mycket speciellt samarbete. Det är mellanstatligt, men det är också överstatligt. Det finns djup i detta samarbete, och det är också många som vill vara med. Man kan kanske inte rymma det inom ramen för ett fördrag som säger sig vara konstitutionellt. Många har därför sagt att det bör gå bort. På det sättet diskuterar man. Vissa delar ska alltså föras ifrån. Jag har framfört synpunkter av detta slag. Men jag säger också att det inte är i närtid som detta bör dömas av. Det är många som bör få ha ett ord med i laget och ett ord med på vägen, och naturligtvis också Socialdemokraterna. 83 (): Vi tackar naturligtvis för inbjudan att får vara med i diskussionen. Dock är det så att vi förlorade valet . Den borgerliga regeringen hävdade att man med emfas skulle driva en mer aktiv EU-politik och tillhöra kärnan i Europeiska unionen. Det är klart att vi gärna bidrar med våra synpunkter och åsikter om hur regeringen ska kunna driva just arbetet med det konstitutionella fördraget. Vi tackar för att vi är välkomna att bidra till att får en starkare röst i Europeiska unionen. Det kanske behövs. Jag delar många av de synpunkter som statsministern tar upp om det konstitutionella fördraget. Vi ska inte ändra den institutionella balansen. Det finns många idéer som har kastats fram som nog egentligen inte är speciellt lyckade. Jag tror nog att vi i riksdag ska vara klara över att det fördrag som finns nog faktiskt är det bästa som vi kan tänka oss. De alternativ som kommer att dyka upp är nog alla egentligen något sämre än det förslag som finns. Jag tackar för inbjudan. Men det är ändock statsminister som är ansvarig för den regering som anser sig tillhöra kärnan i Europeiska unionen. Vi ser fram emot hur hanteringen ska fortgå. 84 Statsminister (): Först vill jag kommentera formuleringen i regeringsförklaringen om att söka sig till kärnan av samarbetet. Först får man direkt göra reservationen att vi har haft en folkavstämning som har sagt nej till euron. I den delen kommer inte att vara en del av kärnan, åtminstone inte inom överskådlig tid. Vår utgångspunkt har varit att vi vill markera ett högt deltagande inom Europeiska unionens institutioner. Vi har bland annat utnämnt en särskild EU-minister, , till stöd för den strategin. Vi vill ha ett aktivt ansvarstagande för de många utvecklingsfrågor och viktiga framtidsfrågor som finns inom Europeiska unionen. Utvidgningen har nämnts och också migrationsfrågor. Jag tycker också att detta med fördraget hör hemma där. Vi som regering och alla vi som tror på Europeiska unionen som ett samarbetsorgan som kan skapa resultat i människors vardag har ett ansvar att också förankra det hos svenska folket. När jag har sagt allt detta tycker jag ändå att det är viktigt att en förändring av innehållet i samarbetet görs med bredast möjliga uppslutning i riksdag. Det var tydligt före valet, och det tycker jag också var tydligt . 85 (): Också jag skulle vilja ställa en fråga angående utvidgningen. Jag vill också tacka statsministern för en fin genomgång av de erfarenheter man har gjort på toppmötet. Jag vet att statsministern och utrikesministern arbetar väldigt hårt för att fortsätta . Men jag vet också att det finns en hel del bromsar för det. Det var med viss förfäran jag läste i medierna . Det stod att man på mötena i hade diskuterat olika bromsar för utvidgningen. Jag refererar också till de slutsatser som finns från mötet. Där säger man: För att upprätthålla EU:s integrationskapacitet måste de anslutande länderna vara beredda och ha förmåga att fullt ut uppfylla de skyldigheter som följer av medlemskap i unionen, och unionen måste kunna fungera effektivt och utvecklas. Min fråga är: Upplever statsministern att det finns en inbyggd broms i EU eller bland medlemsländerna? Om så är fallet: Hur stark är den? Kan vi på något sätt tro att den kommer att lösas upp ? 86 Statsminister (): Det finns en utvidgningströtthet i delar av , och den har folkopinionsstöd i vissa länder. Det är mycket tydligt för den som följer europeisk debatt att man på många håll inte tror på idén att till exempel ska komma in som medlem av Europeiska unionen. Det finns också andra länder som säger: Ingen mer utvidgning förrän vi har fördjupat samarbetet rejält. Den typen av positioner fördes också fram under . Det är ändå viktigt att konstatera att i denna breda medlemskrets med nu 25 länder är majoritetens uppfattning trots allt en annan. Europeiska unionen förblir fast i sina förpliktelser och åtaganden när det gäller de medlemskapsförhandlingar som har öppnats med och . Den har också ett utvidgningsvänligt förhållningssätt även till länder som inte har kommit så långt i den fasen . Det är också viktigt att säga att det inte har förts till någonting nytt. Vägen till medlemskap går via de så kallade Köpenhamnskriterierna. Men det är också så att alla har kunnat konstatera att sätter en hämsko på hur utvidgad unionen kan bli och ändå fatta beslut. Det har också lagt grund för det fördrag som vi precis har diskuterat formerna för hur vi ska kunna ratificera också här i . Svaren finns, men det är fortsatt en hantering för att se hur det ska komma på plats. Det är en krävande union. Den kräver väldigt mycket av sina medlemmar. Man måste kunna ha en fungerande marknadsekonomi. Man måste kunna respektera rättsstat och demokratiska levnadsregler. Man måste faktiskt kunna klara rent myndighetsmässigt den fria rörlighet i gränsöverskridande perspektiv som ligger till grund för detta samarbete. Det är klart att vi inte kan ge efter för den typen av krav. Men vi har inte tillfört några nya krav som är av det slaget att vi, när vi kommer till , har tre extrakriterier. Det tyckte jag var väldigt viktigt att det ändå blev majoritetens slutsats och att det också syns i det som har skrivits. 87 (): Jag har ytterligare två frågor till statsministern med anknytning till diskussionen om konstitutionen. Vi i välkomnar att regeringen inte avsade riksdag makt över rättsliga och inrikes frågor vid toppmötet. Men i ett aktuellt svar från justitieminister till min partikamrat säger ministern att regeringen delar en allmän uppfattning bland EU:s medlemsstater att det finns ett behov av att reformera beslutsfattandet vad avser det rättsliga och inrikes samarbetet inom det mellanstatliga tredjepelarområdet. Justitieministern säger vidare att det nuvarande kravet på full enighet i beslutsfattandet leder till utdragna förhandlingar som ofta resulterar i urvattnade kompromisser. Jag menar att detta måste tolkas som att regeringen är beredd att avsäga sig makt på det rättsliga och inrikespolitiska området inom ramen för eller fördrag. Därför är min första fråga till statsministern: regeringen avsäga riksdag makt på justitieområdet och föra över den till EU? En annan aktuell fråga med anledning av konstitutionsdebatten är bristen på folklig förankring i EU. I går kom ett pressmeddelande från Europeiska kommissionens representation i som redovisar en opinionsundersökning som överraskande nog enligt kontoret visar att andelen svenskar som anser sig vara mycket delaktiga i europeiska frågor har rasat från till . Hur tolkar statsministern denna enligt EU:s representationskontor låga siffra? 88 Statsminister (): Det finns gränsöverskridande brottslighet och terrorism av ett slag som de flesta av oss nu har lärt sig att nationalstaten inte räcker för att stå emot. Vi måste hitta former för att samordna oss gränsöverskridande, för att kunna agera med rättsskipning på ett sätt så att vi i realiteten inte bara blir handlingsförlamade och maktlösa inför grov internationellt förankrad brottslighet och terrorism. I den delen har det pågått ansträngningar att på mellanstatlig grund försöka bygga ut det rättsliga och inrikes området inom EU-kretsen. Som mycket riktigt har konstaterat har detta varit utomordentligt svårt. Det har lett till att länder, inte alltid med hänvisning till just den frågan, av olika skäl har bromsat, stoppat eller inlagt veto. Därför har fem av partier sett att ett sätt att verkligen få välfungerande brottsbekämpning och en väg att möta terrorismens hot på europeisk grund i det europeiska samarbetet har varit att även här öppna för omröstningar med kvalificerad majoritet. Det är att föredra via fördragsprocessen snarare än att man använder den så kallade passerellen detta fantastiska ord som finns inskrivet i och som var den fråga som var uppe på . Skulle man för att möta situationen gå fram snabbare vid användandet av den så kallade passerellen, det vill säga att fattar beslut om att delvis gå över till beslut med annan grund, eller skulle man avvakta fördragsprocessen? Mitt besked, liksom många andras, var: Avvakta fördragsprocessen använd inte passerellen! Det här med opinionsundersökningar är knepigt. Vi älskar dem, men vi förstår dem oftast inte. Vi pratar ofta om dem. Jag noterade att en stor andel av svenska folket fortsätter att vara för det svenska EU-medlemskapet. Jag kan inte göra någon rimlig uttolkning av känslan av delaktighet annat än att konstatera att 90-talets stora diskussion om EU ofta väldigt närvarande har förbytts mot stor frånvaro av en EU-debatt. Vi såg det i det här valet och vi har sett det i andra valrörelser. Möjligen har det en påverkan. De som företräder väljarna pratar inte om EU på ett sätt som känns relevant. Då kanske svenska folket inte heller tror att det här med EU har så stor påverkan som det egentligen har. 89 (): Borde då inte statsministern mot bakgrund av de två frågeställningarna om förslaget till en ny konstitution eller ett nytt fördrag underställa det svenska folket detta i en folkomröstning? 90 Statsminister (): Vår uppfattning om det har varit att detta inte är förändringar av det slag att det skulle öppna för en folkomröstning. Skälet är att vi har sett många fördragsförändringar inom Europeiska unionen som inte på något grundläggande sätt förskjuter makten. Här har det snarare kommit stora delar som handlar om att ge en tydligare roll för nationella parlament och verkligen se till att förankringen blir bättre. Det tyckte vi när det gäller det fördrag som uppenbarligen inte fullt ut blir av, och därför borde det rimligen vara ännu enklare att hantera ett något bantat det är många som använder det ordet fördrag i förhållande till det ursprungliga. 91 (): Först vill jag som nyvald ledamot säga att jag tycker att det här är en bra debattform, där vi har chans att ställa frågor direkt till statsministern. Jag tackar även statsministern för en mycket bra rapport. Detta känns mycket informativt och bra, och det är viktigt att vi kan följa upp det. Som värmlänning bor man vid en yttre gräns och funderar mycket på den problematik som finns där. Men jag vill ta upp en fråga om klimat, utsläpp och luftföroreningar. För där är det inga gränser som sätter stopp, tyvärr. Det är bra om klimatfrågan återkommer och följs upp av regeringscheferna även fortsättningsvis. är pådrivande i miljöfrågorna. Miljöminister är väldigt engagerad; det kan vi lugnt säga. Vi har sett det i kammaren här, och vi tycker att det är bra. Statsministern och miljöministern skrev en artikel i en stor dagstidning att ställer sig bakom tuffa mål att utsläppen av växthusgaser ska minska inom EU . Handeln med utsläppsrätter bör omfatta även transportsektorn, enligt målet. har arbetat länge med frågan, och vi tycker att det är glädjande att det finns en enighet från regeringshåll här. Förhoppningsvis finns det flera länder som är progressiva och följer med. Den fråga jag har till statsministern är: Vilka länder upplever du, efter den ganska korta tiden som statsminister, är våra bundsförvanter i denna viktiga överlevnadsfråga? 92 Statsminister (): Först och främst är jag helt övertygad om att det världen försöker göra att samla sig till svar för att möta klimatutmaningen har sina bästa förutsättningar inom Europeiska unionen. Det är där diskussionen är allra mest levande och det är där det verkligen kan spela roll att i ett internationellt forum med många länder, också stora länder, kunna samlas kring ett förhållningssätt och en politik som faktiskt gör skillnad. Det är utomordentligt viktigt, tror jag att alla inser, om säger att de tänker göra ansträngningar för att ta ned sina utsläpp . Det betyder faktiskt ännu mer än om skulle nå fram. Det betyder oändligt mycket mer om också på det sättet tillsammans med kan få med sig övriga Europeiska unionen. Mitt intryck är att de här frågorna är mycket levande inom Europeiska unionen. Jag ska inte ägna mig åt att sortera länderna i topp 5 eller botten 5 eller något sådant. En viktig poäng är att världen förbereder sig för att ge svaret på frågan om vad som ska komma efter Kyoto. Vad ska den här gången vara svaret som en hel värld kan enas kring? Det räcker inte att ett 40-tal länder, huvudsakligen koncentrerade till , gör stora ansträngningar för att ta ned sin del av växthusgasutsläppen, som andra delar av världen , , har växande utsläpp och inte erkänner att det behövs ett internationellt åtagande och att man måste ta på sig ansvaret för att ta ned sina emissioner. Då finns risken att det vi gör här bara blir en marginalrättning på problem som växer i andra delar av världen. Det är Europeiska unionen som är basen för att vi ska kunna verka för detta och det är därför det är så viktigt att vi är med och tar de här tidiga initiativen. Den här frågan kommer att vara med oss under hela mandatperioden. Den kommer att vara tydlig under det svenska ordförandeskapet .