prot · GT09125 · 2006-05-17 00:00:00 — Det är lite ovanligt. Det är normalt så att den som utser och ger mandat till en person också är den som tar det ifrån personen, om personens mandat visar sig olämpligt, men i det här fallet fungerar det inte riktigt på det sättet. har skrivit ett särskilt yttrande. I detta framkommer flera av våra synpunkter som jag också härifrån talarstolen har gett till känna. I vårt särskilda yttrande nämner vi också ersättningsfrågan. Jag tycker att det är bra att vi har höjt ersättningarna. Jag vet att det kostar ganska mycket. Jag vill fortsätta att arbeta för att nämndemännens ersättningar ska höjas, av flera skäl. Jag vill ge nämndemännen en högre status så att det blir konkurrens om och intresse för nämndemannaverksamheten. Dessutom ska man inte ha en massa ekonomiska trösklar att ta sig över för att kunna tjänstgöra som nämndeman. Jag vet dock att vi också har ett statsfinansansvar, och det betyder att vi får göra detta stegvis ävenså. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 18 §.) 10 § Utfärdande av provisoriska pass för barn för direkt resa till Föredrogs justitieutskottets betänkande 2005/06:JuU37 Utfärdande av provisoriska pass för barn för direkt resa till (prop. 2005/06:144). 20 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationen. Jag kommer att utveckla skälen till det i mitt anförande. Regeringens förslag om att barn från som befinner sig i vanmakt utomlands och dumpats av sina föräldrar ska få ett pass och kunna resa tillbaka till är bra. Men det finns ett stort men: Så här får det inte gå till. Det är allvarligt att ett lagstiftningsärende som rör barn försatta i allvarliga situationer utomlands har hanterats på detta sätt av regeringen. Jag vill gärna förklara hur det har fungerat. , , föreslår regeringen att barn som dumpats utomlands och som är svenska medborgare ska få pass. Regeringen har dock känt till att det förekommer att barn skickas utomlands till länder, ofta föräldrarnas hemländer, som bedöms vara så farliga att återvända till att människor får asyl i för att inte tvingas återvända till dem. Ett exempel är . Regeringen har känt till detta förhållande inte , eller . har man haft vetskap om detta hos statliga myndigheter och hos regeringen. Barn har blivit strandsatta i företrädesvis . De har blivit lämnade ensamma utan pengar, pass eller returbiljett, utan att kunna förstå språket eller kulturen. Ändå har man inte gjort sig någon brådska. Jag ställer mig frågan om det är att sätta barnen i centrum. För mig och är det att negligera barns grundläggande rättigheter och behov av samhällets hjälp och beskydd när vårdnadshavarna sviker. fick jag vetskap om en pojke som dumpats i av sina föräldrar. Föräldrarna lämnade snabbt och återvände till , medan pojken var kvar i . Han flydde sedermera på egen hand till och tog sig till den svenska beskickningen i . Han var livrädd och har berättat hur hela resan gick till i en bok. Jag har också träffat honom. Vilka chanser tror ni att en svart, svensk 15-åring har i den situationen, en pojke som senast gick i skolan och spelade fotboll? I levde han på gatan. Han besökte upprepade gånger den svenska beskickningen men kunde inte få någon hjälp. Han kunde inte få något ekonomiskt stöd, något konsulärt bistånd. Däremot samlade personalen ihop pengar, privata pengar, för att den här pojken skulle få lite mat och kläder. debatterade jag och dessa barns öde med dåvarande ministern . berättade för oss att han mycket väl visste om dessa bekymmer. Han berättade till och med att han själv hade varit på plats i , alltså , och sett problemet med svenska barn som levde på gatan utan stöd från svenska myndigheter. Flera myndigheter hade alltså varit informerade. UD hade fått rapporter hem från ambassadpersonal. Ändå hände ingenting. Sedermera tog tv:s , , , och upp frågan, men inget hände. Det var flera debatter i kammaren, och såg till att utfärdade ett meddelandeblad till socialnämnderna. Det finns uppgifter om att det rör sig om betydligt fler barn än vad som sägs i betänkandet och propositionen, att det rör sig om ett hundratal barn som är uppväxta i . Några har svenskt medborgarskap; många har permanent uppehållstillstånd. Helt klart är dock att det bara är de starkaste barnen som kan ta sig till en svensk ambassad i och söka hjälp. Flera av länderna är också så pass farliga att vi inte ens har ambassader eller beskickningar där. I stället får de fly till ett grannland. Detta är också skälet till att det nämns att det är pojkar mellan som har dykt upp på svenska ambassader. Flickorna har inte klarat av resan. Det finns även flickor som är dumpade utomlands. När de utifrån föräldrarnas uppfattning har blivit för försvenskade ska de tillbaka till hemlandet för att lära sig hemlandets kultur och annat. När regeringen inte gjorde någonting i frågan var det flera riksdagsledamöter som motionerade och begärde åtgärder. Det är bra att det nu kommer ett förslag från regeringen om att man ska kunna ge tillfälliga pass även om vårdnadshavarna säger nej. I dessa motioner från enskilda riksdagsledamöter finns en hel del olika förslag som faktiskt inte har med justitieutskottets hantering att göra. Vi har inte hand om socialtjänstlagen, lagen om vård av unga eller skollagen. Det finns förslag i motionerna om att man måste se över dessa lite grundligare, men av för mig okänd anledning har de förslagen bakats in i just det här ärendet. Frågan är mycket mer omfattande än så och skulle ha beretts på ett betydligt bättre sätt i socialutskottet. Värre så kallad motionsslakt än denna har sällan skådats. Vi moderater frågar oss varför. Varför behandlas inte seriösa förslag på ett seriöst sätt? Är inte alla barn lika mycket värda, även de som har ett annat ursprung? Vi moderater tycker att det är att strandsatta svenska medborgare får hjälp, särskilt när de är barn. Även de som har uppehållstillstånd i ska få hjälp. Men det kan inte behöva ta ! Man undrar hur många barn som har skadats . Det som krävs, enligt våra förslag i motionerna, är att det genomförs ett omfattande förebyggande arbete när det gäller dessa barn. Det krävs också att man tittar på vad som kan göras när det gäller skollagen. När barn inte dyker upp till höstterminen i skolan är det många kommuner som inte får vetskap om det. Vart tog barnen vägen? Är de kvar i sitt gamla hemland? Vem gör någonting åt det? Och föräldrarna uppbär fortfarande barnbidrag och låtsas som om ingenting har hänt. Det finns förslag om att man kanske kunde använda lagen om vård av unga på utländska beskickningar. Det finns förslag när det gäller socialtjänstlagen om vilka krav man ska ställa på kommunerna. Man måste också kunna följa upp de barn som har hamnat i vanmakt och kommit tillbaka till . Det är väldigt många förslag som hastas över i propositionen och som blir avslagna. Jag tror att vi alla är överens om att barn ska ha det stöd de har rätt till, och därför är det olyckligt med den här hanteringen. Vi menar att barn som är utomlands också måste kunna få tillgång till konsulärt ekonomiskt bistånd, alltså få pengar på plats. Detta har ambassaden i rapporterat är ett bekymmer. En bra sak som nämns i propositionen är att regeringen nu ska ändra förordningar så att även barn som är utländska medborgare men har uppehållstillstånd i ska kunna få ett främlingspass och kunna resa tillbaka till . En del av de barn som dumpats utomlands av sina vårdnadshavare har kommit tillbaka till , men många mår fortfarande väldigt dåligt. I en del fall har de fått reda på att de personer som de trodde var mamma och pappa i själva verket är avlägsna släktingar som inte har brytt sig om dem. De har fått reda på att de egentligen är betydligt äldre än vad de trott, och detta har de problem med att reda ut hos svenska myndigheter. Pojken jag berättade om, som jag lärde känna brevledes 2002, har jag träffat igen. Det gick ganska bra för honom. Han blev av sin så kallade mamma lurad ut på landsbygden i , varifrån han flydde. Han fick slutligen hjälp genom att han träffade en väldigt engagerad ambassadtjänsteman. Han hade tur som bodde i en kommun med en bra socialnämnd. Han hade tur som var stark och modig. Han hade tur därför att tv gjorde ett reportage om honom och en journalist tog sig an hans fall. Men alla barn har inte den här turen. Det är för de barnen som samhällets skyddsnät måste vara starkt. Det är för de barnen som vi måste agera. Därför är det olyckligt och oacceptabelt att det ska ta att få fram ett sådant här lagförslag. Vi menar att man måste ta till vara de goda motionsförslag som kommit från de här enskilda motionärerna. Det är personer, bland annat jag själv, som har träffat dessa barn när de kommit tillbaka till och som har förstått att 290 kommuner måste få mer kunskaper. Framför allt måste man förebygga så att inte fler barn dumpas utomlands av sina så kallade föräldrar i vissa fall föräldrar. 21 (): Barns rättigheter har varit uppe till diskussion överallt i tv, tidningar och så vidare. Barns rättigheter är ett sådant diskussionsämne, det vill säga barn som har blivit dumpade utomlands. Jag tillhör egentligen socialutskottet, men jag har hoppat in för . Men det här känns bra för mig eftersom vi har haft det här ärendet också i socialutskottet. Äntligen har vi kommit till skott med att stifta en lag om att utfärda pass för dessa barn så att de kan komma hem. Precis som alldeles sade har det tagit . Det rör sig om få barn. Vi vet egentligen inte hur många barn det är, och det finns ett stort mörkertal. Man säger att det har varit 19 barn och att siffran har minskat . Vad jag har förstått finns det ett stort mörkertal när det gäller barn som har skickats i väg till andra länder. Barnen går igenom traumatiska upplevelser. Vi har inte kartlagt ordentligt vad som händer före och efter. Jag yrkar bifall till reservationen. Vi har diskuterat frågan i socialutskottet, och vi tittade bara på hanteringen av själva frågan. Vi tyckte att den var bra. Men det känns helt naturligt för att stödja det lite vidare perspektivet som framkommer i motionerna. Det gäller bland annat det förebyggande arbetet. Vad kan göras så att barnen inte skickas i väg? Vad händer på plats? Hur fungerar det hela? Vilka åtgärder ska ambassaden hjälpa till med praktisk hjälp, ekonomisk hjälp och så vidare? Det är inte heller kartlagt. Är det till exempel möjligt att tvångsomhänderta ett barn enligt LVU i ett annat land? Över huvud taget handlar det om roll i det hela. ska snabbt utreda vad som ligger bakom för att kunna utfärda ett pass när inte vårdnadshavaren vill underteckna, godkänna eller ge sitt medgivande. Man måste ha större faktakunskaper. Det här gäller barn. kan jag känna att barn inte tas riktigt på allvar. Det är bara ett barn. Barn är jätteviktiga! Jag har tjatat om barn i denna kammare så att jag ibland blir trött på mig själv. Jag vet att barn ibland ses lite grann som inte fullvärdiga fullvuxna. De ska ha starka rättigheter. Jag kan hålla med om att ärendet inte har hanterats bra. Ärendet har skickats i väg till socialutskottet, och vi i socialutskottet har endast yttrat oss. Ärendet borde kanske ha delats upp i två delar med förslag från socialutskottet och från justitieutskottet. På det sättet hade det klarlagts mer vad som borde göras. Här finns mycket som det finns frågetecken kring och som inte har klarlagts. Det gäller också den förebyggande verksamheten. Hur kan man förebygga att barn skickas utomlands? Vi har inte fått klart för oss det. Det gäller också över huvud taget roll. Jag yrkar bifall till reservationen, men jag tycker att det är bra att förslaget äntligen har kommit för barnens skull. 22 (): I det här ärendet kan vi läsa att , , har fått kännedom om 19 fall 2004 och 15 fall 2005 där barn har skickats till ett annat land mot sin vilja. Hur många det egentligen handlar om har varken vi eller UD någon egentlig uppfattning om. Men att det är betydligt fler än de 19 fallen 2004 och de 15 fallen 2005 kan vi vara alldeles säkra på. Det är något märkligt att man både i propositionen och i betänkandet lägger så stor vikt vid barnets egen vilja. Det skrivs i strid mot barnens vilja på flera ställen. Det är tveksamt att lägga stor vikt vid vad egentligen ett barn vill när föräldrarna säger att det ska, måste, åka utomlands. Är det då så intressant att det är mot barnets vilja? I säger vi att alla barn ska gå i skolan. De ska gå i skolor som följer den svenska läroplanen. Men borde vi då acceptera att barn även i enlighet med sin egen vilja skickas till länder och går i skolor där som vi aldrig någonsin skulle acceptera i ? Det är högst tveksamt. Det är kanske en annan diskussion än den vi har här om provisoriska pass, men den är väl värd att tänka på. Från sida har vi ingenting emot förslagen i propositionen. De är nödvändiga och bra, och kanske borde de ha kommit lite tidigare. Men trots det är det här bara att skrapa på ytan. gjorde en bra genomgång av vad som egentligen skulle behövas. Vi vet alldeles för lite om frågan. Hur många barn är det egentligen? Vart skickas de? Vad vet socialtjänsterna? Skolor runtom i landet måste få veta att eleverna försvinner. De måste märka att rätt som det är kommer eleven inte tillbaka. Hur följer man upp var barnet är? Hur är samarbetet mellan och skolan i de fallen? Det finns många frågor kvar, och det är därför vi har en reservation. Jag yrkar bifall till reservationen. Reservationen handlar om att vi måste få veta betydligt mer om barnen. Det kan låta lite med 19 barn ena året och 15 barn , men även ett barn är ett barn för mycket. Målet måste vara att barn över huvud taget inte ska skickas i väg utomlands för att gå på skolor som vi inte skulle acceptera i . Det är inte bättre att barnen får den undervisningen i ett annat land. Det finns fler frågor som man också måste ställa sig. När det provisoriska passet har utfärdats och barnet har kommit tillbaka till , hur får barnet det sedan? Ska barnet tillbaka till sina tidigare föräldrar? Vad är det som säger att inte föräldrarna ytterligare en gång åker i väg med barnet? Det är bra med utfärdandet av provisoriska pass. Det är nödvändigt. Men fortfarande vet vi alldeles för lite i frågorna. Ärendet borde ha fått en mer seriös behandling än vad det har fått i justitieutskottet. Precis som tidigare talare har sagt borde kanske socialutskottet ha behandlat de viktiga frågorna och inte vi i justitieutskottet som tyvärr inte normalt har dessa frågor. Jag yrkar bifall till reservationen, och jag hoppas att oavsett vilken regering det än blir efter valet det borde såklart bli en borgerlig regering ska vi åter ta upp frågan och titta betydligt närmare på den. Det ska inte vara 19 barn eller 15 barn utan 0 barn som skickas utomlands eller längre fram. 23 (): Det betänkande som vi debatterar här i kammaren berör barns liv och omsorg på ett sätt som kan vara svårt att ta till sig. Under de senaste två tre åren har ungefär 50 barn sökt upp svenska utlandsmyndigheter och berättat om sitt öde. De befann sig utomlands mot sin vilja och önskade inget hellre än att få återvända hem till . Många av de här barnen var pojkar med ett ursprung i . Barnen var inte gamla medelåldern var inte ens . Barnen övergavs av sina föräldrar eller vårdnadshavare utomlands, ofta utan möjlighet att ta sig hem till igen. Ungefär två av tre av dessa familjer var kända av de sociala myndigheterna hemma i . När barnen har sökt hjälp hos våra utlandsmyndigheter har de i flera fall behövt hjälp med både mat och bostad. Utan pass, pengar och omsorg har de försatts i en oerhört sårbar och utsatt situation. Många av fallen har lösts efter att UD har haft kontakt med släktingar eller i den berörda kommunen. Men i samband med att svenska myndigheter har försökt hjälpa dessa barn har det uppstått problem och oklarheter kring utfärdandet av deras pass när deras vårdnadshavare inte har velat att barnen skulle få pass för att kunna resa hem. Det har också förekommit att kommunen i fråga inte har velat ta sitt ansvar för barnet. finns fortfarande några barn som befinner sig i detta ingenmansland och för vilka grundläggande behov av omsorg, trygghet och en god uppväxtmiljö förnekas. Betänkandet Utfärdande av provisoriska pass för barn för direkt resa till behandlar ett oerhört angeläget lagförslag, som kommer att undanröja den otydlighet som har funnits. föreslås ett förtydligande i passlagen som innebär att pass kan utfärdas för barn för direkt resa till även om barnets vårdnadshavare är emot utfärdandet. Förutsättningen är att barnet befinner sig i en situation där det finns risk för att barnets hälsa eller utveckling skadas eller om det annars finns särskilda skäl. Detta förtydligande är välkommet. Det får inte finnas hinder för ett gott samhälleligt omhändertagande av de barn som övergetts och svikits av sin närmaste omgivning. Vidare föreslås att på begäran av en passmyndighet ska den berörda nämnden, vilket oftast är socialnämnden, skyndsamt yttra sig i de fall då vårdnadshavaren har motsatt sig ett utfärdande av pass. har yttrat sig över ärendet. Man skriver att de föreslagna ändringarna innebär att barnets bästa sätts framför vårdnadshavarens i dessa fall. Utskottet menar att det verkar finnas ett behov av detta. Man noterar också att det yttrande som socialnämnden ska avge innebär att socialnämnden kommer att ha kännedom om barnet. Det ger förutsättningar för att kunna följa och stödja barnet. anser att justitieutskottet bör tillstyrka förslagen, vilket justitieutskottet har gjort i det nu aktuella betänkandet. Propositionen har i sig inte föranlett några motioner. Däremot finns det sex motioner som har avgivits under den allmänna motionstiden och 2005 och som berör de här frågeställningarna. Till betänkandet har de borgerliga partierna fogat en reservation. Man begär bland annat en översyn av befogenheter och uppföljningsansvar. De frågeställningarna ligger utanför justitieutskottets berednings- och ansvarsområde, som flera av de tidigare talarna redan har varit inne på här . Jag vill dock för tydlighetens skull bara nämna att regeringen innevarande år, 2006, har givit länsstyrelserna i uppdrag att förstärka insatserna för strandsatta barn. Dessutom pågår just nu en översyn av den statliga tillsynen inom område. Den översynen ska vara klar , om jag inte minns fel. De här frågorna får lämpligen fortsatt behandlas inom socialutskottet. För den del av problematiken som justitieutskottet har ansvar för kan vi dock konstatera att dagens beslut innebär bättre förutsättningar att hjälpa strandsatta barn. Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 18 §.) 11 § Vissa frågor om förhandsavgörande från Föredrogs justitieutskottets betänkande 2005/06:JuU39 Vissa frågor om förhandsavgörande från (prop. 2005/06:157). Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 18 §.) 12 § Lagstiftning om franchising Föredrogs lagutskottets betänkande 2005/06:LU26 Lagstiftning om franchising (prop. 2005/06:98). 24 (): Det betänkande som vi ska behandla handlar om ett stärkt skydd för franchisetagare. De som är franchisegivare har en informationsskyldighet. Man måste informera . Det finns väldigt många franchisetagare. Man har ganska stora problem i vissa fall. Dem vill vi komma åt med den här lagstiftningen. Om man inte uppfyller de krav som lagstiftningen ställer ska man kunna åläggas vite om att förbättra informationen. I detta betänkande finns det tre reservationer. Vi ska nu behandla detta här i kammaren. 25 (): Inledningsvis vill jag yrka bifall till reservation 1 under punkt 1. Frågan om särskilda regler för franchisingavtal har diskuterats vid ett flertal tillfällen under den senaste mandatperioden. Vi moderater har alltid varit mycket tveksamma till en särlagstiftning för just franchising. Grundprincipen i svensk civilrätt är avtalsfrihet. Det innebär att två självständiga näringsidkare har rätt att träffa avtal med i stort sett vilket innehåll som helst. Vid en tvist kan däremot någon av parterna med stöd av reglerna i avtalslagen hävda att avtalet i sin helhet eller delar därav ska vara ogiltigt. Det kan vara svek, ocker eller annan omständighet som skulle göra det oskäligt att åberopa avtalet. Grundprincipen är dock pacta sunt servanda, avtal ska hållas. Det är en mycket viktig princip i svensk civilrätt. Det har hävdats att det föreligger stora problem när det gäller franchisingavtal. Vet vi verkligen att så är fallet ? Jag är inte säker på det. Franchising är en relativt ny företeelse i . Det blev vanligt först . Det är naturligt att det tar tid innan nya avtalsformer finner stadga. Jag vill påstå att många av de avarter som fanns har försvunnit. Det är i alla fall min erfarenhet. Som så ofta förr kommer lagstiftningen . när problemen fanns fanns inte lagstiftningen. har branschen genom självsanering löst de flesta problemen. Vi tror att självsanering är att föredra framför tvingande lagstiftning. När man väl har lagreglerat ett område är det svårt för lagstiftaren att backa. Vi ser med vilka svårigheter regeringen försöker genomföra regelförenklingar för småföretagare. I och med att ett område har blivit lagreglerat upphör ofta den nyttiga självsaneringen. Den fria rättsutvecklingen upphör. Ofta ser man brister i verksamheten som kräver ytterligare lagstiftning. Lagar läggs på lagar och vi får en massa onödiga regler som fördyrar och krånglar till det för företagsamheten. Regeringen vill i sin proposition lagreglera den information som franchisegivaren ska lämna till franchisetagaren. Vi anser att detta är en onödig lagstiftning som inte i grunden löser de verkliga problemen när det gäller möjligheterna till jämkning av avtalsvillkor i allmänhet. har uttalat för regeringen att det bör tillsättas en utredning som får till uppgift att lägga fram förslag så att möjligheterna att jämka oskäliga avtalsvillkor ökar. Regeringen har som i så många andra fall inte hörsammat begäran. Det finns en lång rad rättsliga frågor för regeringen att ta itu med som på ett genomgripande sätt skulle förändra balansen mellan aktörerna på marknaden. Det föreliggande förslaget är som vi ser det ett kraftfullt slag i luften. Jag slutar där eftersom mina alliansvänner kommer att utveckla saken vidare. 26 (): Franchising kom till . Från början är det naturligtvis en amerikansk företeelse, vilket man kan förstå av ordet. För många av oss i är och 7-Eleven de kända exemplen på franchising. Det är väl därifrån tanken kommer att man måste lagreglera detta. Vi tänker inte på att vi har en lång rad andra företag i som har franchiseavtal. Det är till exempel , , Vero Moda, och Pressbyrån. Jag skulle kunna räkna upp ganska många. Som konsumenter ser vi inte att det är franchiseavtal som ligger bakom. Det typiska för ett franchiseavtal och det som lagstiftaren vill försöka åtgärda är att det finns en finansiellt stark part, franchisegivaren, med goda juridiska rådgivare, och en småföretagare som är franchisetagaren. Vi kan titta på samhället i övrigt och en del andra förhållanden. Jag tänker på byggmarknaden. , , och JM till exempel har avtal med en mängd småföretagare. Det är enmansföretagare som målar; det är elektriker och rörläggare. Det är precis samma relation mellan den starka parten som köper tjänsterna och den något svagare enmans- eller småföretagaren. Det finns andra verksamheter i vårt samhälle som vi inte heller tänker så mycket på men som jag tycker att man ska ta fram i det här sammanhanget. Jag tänker på transportbranschen. Av egen erfarenhet vet jag att de flesta av de fordon som det står Lantmännen på och som åker omkring i landet och levererar foder till lantbruken ägs av privata åkare. äger man en bil, ibland några stycken. Jag vet att det är likadant på bryggerisidan. Det står Carlsberg på bilen, men den ägs av en åkare som ofta är den som kör och har ett uppdrag för företaget. Till och med inom Länstrafiken målar man bussen i en färg, men det finns en småföretagare bakom.