prot · GT09121 · 2006-05-11 00:00:00 — Visst har marknaden, finansföreningarna och finansföretagen, ansvar för att se till att man utnyttjar situationen i , men regeringen måste ju också leverera sin del av det hela. Jag är inte en del av finansmarknaden och jag talar inte för finansmarknaden, men jag talar för ett engagemang för att ska växa, få flera jobb, flera växande företag och ett starkt välstånd. Då måste man fundera på vad man kan göra, vilka strategiska skattesänkningar som kan göras för att etablera en finansmarknad i och se till att blir ett internationellt intressant centrum på detta område. Jag skulle vilja ställa frågan ytterligare en gång: Vilka signaler anser statsrådet måste komma för att man ska vara beredd att ompröva och faktiskt sänka vissa strategiska skatter för att göra det möjligt att etablera en Finansplats ? 89 Statsrådet (): Det finns en agenda för olika skatter som har lämnats in. Den jag har fått är väldigt lång, men jag har fått väldigt dåligt med förslag på vad marknaden själv kan åstadkomma på sitt område. Och jag upprepar igen att det är därför som jag vill att ett expertråd ska se över det hela. Jag mörkar inte vad regeringen kan göra på något sätt. Det framgår ganska klart vad kravet på regeringen är från den sidan, men det är en balans som jag eftersträvar. Vad regeringen har gjort och anledningen till att vi har en så stabil finansmarknadssektor i är att vi , , har sett till att vi har stabila statsfinanser. Det har skapat en låg inflation och en låg ränta. Det har gett förutsättningar som är unika i för en finansmarknad att verka på, där man känner trygghet och där det finns en stor och stark tilltro till systemet. Det tror jag är den bästa leverans som någon regering kan ge till en finansmarknad. Det sägs också i de slutna rummen att det är en av de viktigaste faktorerna. Men det står inte på den borgerliga pressens löpsedlar; det kan jag försäkra. 90 (): Jag har en fråga till näringsminister om . Det är en av de mest grundläggande investeringarna i den region som jag kommer ifrån, . har lämnat in en uppdaterad universitetsansökan. Jag undrar om näringsministern anser att uppfyller kraven för att få bli universitet och vilken tidsperiod det kan röra sig om. Det är otroligt viktigt för utveckling, forskning och nyföretagande i de södra länsdelarna. 91 Näringsminister (): känner jag en väldig stolthet för. Vi har satsat mycket på att bygga upp en högskola i de södra delarna av i kommuner som inte har den akademiska traditionen. Vi har lyckats väldigt väl. Vi har fått helt nya grupper att söka sig till högskolan. är en mångkulturell storstadshögskola med mycket hög kvalitet, bra forskning, bra lärare och väldigt ambitiösa studenter. Dessutom sprider den nyföretagande och framtidstro i de delar av där den verkar. Det finns en ansökan inne från , och också från andra högskolor, om att bli universitet. Utbildningsminister gör nu en översyn för att se hur man ska hantera utvecklingen av högskoleväsendet fortsättningsvis när det gäller antalet universitet. Det kommer han att återkomma till. Det är ingen tvekan om att tillhör pärlorna bland högskolorna i landet. 92 TREDJE VICE TALMANNEN: Detta avslutar dagens frågestund. Vi tackar närvarande statsråd och ledamöter. 11 § (forts. från 9 §) Ett ökat samiskt inflytande (forts. KU32) 93 (): Innan vi bröt för frågestunden var det mycket fotarbete i talarstolen. Det var steg som skulle tas framåt eller som inte hade tagits framåt. Det var bra på fötterna, och det var fötter som hade satts ned. Om man, som föreslår, har båda fötterna stadigt placerade på marken kommer man ingenstans. Det är innebörden i avslagsyrkande på förslaget i betänkandet. Regeringen har föreslagit ett antal förändringar som syftar till och som, påstår jag, leder till ett ökat samiskt inflytande. Det är ju också titeln på betänkandet. Att man vill gå längre i vissa fall och ta steg på andra områden är ganska naturligt, men jag tror inte att det skulle underlätta det fortsatta arbetet med de här frågorna att nu avstå från att ta de steg som regeringen föreslår. I mitt förra anförande som gällde betänkandet om minoritetspolitiken förde jag ett kort resonemang kring begrepp som nation, folk, stat och så vidare. De frågeställningarna belyses än mer i det här betänkandet. Jag noterade att använde ordet parlament om . Jag tror att man ska vara lite försiktig med just det begreppet eftersom det brukar reserveras för valda folkförsamlingar som stiftar lag. Det är det ju inte fråga om här. Det belyser den komplikation som finns i det arrangemang som vi har med ett folkvalt sameting som i någon mening både är en politisk företrädare för det samiska folket och en förvaltningsmyndighet under regeringen. Det handlar inte om någon politisk autonomi för det samiska folket utan snarare om att tillvarata samernas kulturella rättigheter. Man kan tänka sig en fortsättning på den utvecklingen. Det finns de som förespråkar det, nämligen att man skulle göra till ett slags icke-territoriell kommun med egna befogenheter. Då reser sig frågan om man som same ska fråntas sin rösträtt i de vanliga kommunerna. Det är knappast rimligt. Å andra sidan: Ska vissa medborgare på etnisk grund ha dubbel rösträtt? Det är inte heller rimligt. Detta pekar på de komplikationer som uppstår om man drar det här i riktning mot en politisk autonomi. Det är det nu inte fråga om. Det är fråga om att tillvarata och garantera de rättigheter som samerna har som urbefolkning. I betänkandet och propositionen föreslås att vi nu flyttar ytterligare myndighetsuppgifter vad gäller samiska förhållanden till i dess egenskap av myndighet. Regeringen vill inte gå så långt att man flyttar alla ärenden som rör samiska förhållanden utan bara dem som man menar rör interna samiska förhållanden. Det har kritiserats att man inte tar steget fullt ut på det området. Jag tycker att man mycket väl skulle kunna ta steget fullt ut. Men det är också uppenbart att det inte är helt okomplicerat. Det handlar om att överföra myndighetsuppgifter till ett organ till vilket en del av befolkningen har rösträtt men som ska ha myndighetsutövande uppgift riktad mot medborgare som inte har rösträtt till detta organ. Det skapar naturligtvis komplikationer såvida man inte i detta avseende ser som en statlig myndighet. Det är så man måste se det. Är det till förmån för utveckling att förstärka karaktären av statlig myndighet? Jag är inte säker på det. Jag tror att det är riktigt som här föreslås att man tar några steg för att särskilja de två rollerna. Jag tror också att man måste gå vidare med det. Jag tror inte att det i längden är möjligt att ha ett organ som både är folkvald församling och statlig myndighet. Jag tror att det vore olyckligt att förstärka rollen som statlig myndighet på det sätt som i så fall skulle bli fallet. Liknande komplikationer gäller ju ordförande i . Det är just därför att är en statlig myndighet under regeringen som det inte är möjligt att låta självt utse ordförande. Även här tror jag att lösningen måste ligga i ett särskiljande av de olika funktionerna. Flera tidigare talare, i synnerhet , har varit inne på att det här inte är en stadgefråga för . Det handlar om relationer mellan folkgrupper och människor som, för att uttrycka det försiktigt, är mycket komplicerade. Motsättningarna är ibland mycket starka. En del av motsättningarna grundas i ett gammalt kolonialt storsvenskt förtryck av den samiska urbefolkningen. En del av dessa motsättningar bör beskrivas som diskriminering och till och med som rasism. Det är inte bara det utan också normala legitima intressekonflikter mellan olika människor som lever tillsammans i ett område. Var och en för sig har legitima intressen, men dessa intressen kolliderar . Det måste vi hitta lösningar på. Vi måste hitta ett sätt att kanske inte friktionsfritt men fredligt och utan alltför mycket bitterhet lösa konflikterna. Där finns det fortfarande en hel del att göra. Jag tror att har helt rätt i att vi när vi försöker lösa de här problemen ska göra det på ett sådant sätt att den typen av konflikter inte förvärras utan att vi underlättar lösandet. Därför tror jag att det åtminstone i detta fall är klokt att inte nu ta alla steg utan några. Jag yrkar alltså bifall till utskottets förslag i dess helhet. 94 (): Jag yrkar också bifall till förslaget i utskottets betänkande Ett ökat samiskt inflytande. I allt väsentligt består detta betänkande av innehållet i en utredning från . Förslagen i propositionen innehåller de minst kontroversiella delarna i denna utredning. Alla partier var mer eller mindre överens om just dessa delar. Men beträffande allt övrigt var det en djupt splittrad utredning. Och just dessa förslag finns inte med i propositionen och i detta betänkande. Exempelvis de öppna samebyarna, rennäringens förhållande till markägandet, koncessionsrenskötseln och samebyns juridiska form lämnades utanför. Det har alltså tagit för regeringen att komma till med ett förslag som enligt min mening borde ha behandlats enkla förslag som de flesta var överens om. Då kan man undra varför det har varit en sådan senfärdighet från majoritetens sida. Det fanns, som jag sade, en fullständig uppslutning, och som också syftade till ett ökat samiskt inflytande. Utöver detta föreligger det andra utredningar. Det finns drivor med utredningar hos regeringen som berör förhållandet mellan samer, främst renskötande, och övrig befolkning. Men detta lilla betänkande är alltså den samlade kraften från regeringspartiet samt från Vänstern och . Handen på hjärtat, , och och allt vad ni nu heter: Det är ju ingen dådkraft, om man säger så, från er sida vad gäller samepolitiken. Det är alldeles riktigt att det är snårigt och svårt. Man kan exempelvis ta förslagen om de öppna samebyarna eller det ökade samrådet när det gäller skogsbruket, eller jakten för den delen. Det är knepigt. Men det är väldigt lätt att lova saker i sammanhang där inte alla är representerade markägare, renskötande samer och icke renskötande samer. Det är gruvnäringen som påverkas, det är skogsbruk som påverkas och det är vattenkraften. Så är det. Allt det som jag räknar upp påverkas om skulle ratificera 169. Men här gäller det enligt min mening, precis som i alla andra politiska sammanhang, att man aldrig ska lova mer än vad man kan infria och att stå upp för det som man har lovat. Men av den här kaxigheten som jag i alla fall möter i utredningar och i debatter på detta tema återstår egentligen ingenting när det gäller att komma till konkret handling. Mot bakgrund av alla de utredningsförslag som föreligger måste man tala om en handlingsförlamning från vänsterkanten. Det är mycket snack och lite verkstad. Det talas vitt och brett om att ratificera och stärka rättigheterna. Men då bör man också, som jag ser det, när regeringen har haft så på sig, kräva handling i form av förslag på bord. Jag tycker att ni från majoritetens sida ska berätta för samer och för svenskar varför så lite, nästan ingenting, har hänt under era vid makten. Är ni ense om hur ni ska gå fram i dessa frågor, eller är just detta förslag en rimlig avvägning när det gäller vad man kan begära av en regering inom detta politikområde? Jag skulle vilja säga att det bara är att agera. Förslagen ligger där. vill jag säga några ord om rennäringsadministrationen. Den avvägning som finns i betänkandet om ökat samiskt inflytande och överflyttning av myndighetsuppgifter är rätt rimlig, enligt min mening. För det första anser jag att lokal kännedom är väldigt viktig för en myndighet som ska göra rätt avvägning mellan rennäring och allmänna intressen, exempelvis miljöfrågorna. Miljöaspekten är synnerligen viktig då det gäller betestryck, alltså risk för överbetning och kopplingen till antalet renar. Miljöfrågan är ett allmänt intresse. För det andra kan det vara frågor som berör markägare och renskötsel. Och där är det också viktigt att myndigheten inte kan misstänkas ha ett partsintresse eller tolkas på ett sådant sätt. För det tredje handlar det om jaktfrågan. Mot bakgrund av rådande situation med den så kallade dubbelregistreringen eller den dubbla jakträtten skulle det vara direkt olämpligt om den hanteringen inte skulle skötas och handläggas av länsstyrelserna. 95 () replik: Jag vill bara ställa en enkel fråga. Vad är det som vill gå vidare med? Vilka frågor är det som ni anser att vi skulle kunna besluta om här ? Ni har inte framfört några förslag i betänkandet, och ni har inte väckt några motioner. 96 () replik: Vi har en klar uppfattning i dessa frågor, från markanvändningen till öppna samebyar. Dessa uppfattningar har vi redovisat tidigare. Vi saknar alltså inte uppfattning i frågorna. Det som vi efterlyser hos regeringspartiet är handlingskraft. I det saftiga betänkandet från finns det mängder av förslag som är kontroversiella. Men då måste man ta tag i det och hantera det. Antingen förkastar man förslaget och går vidare med någonting annat, eller också låter man det vara som det är. Men att i detta skede bara så att säga rulla situationen framåt med hjälp av nya utredningar och hänvisningar till att det komma skall är inget sätt att leda landet. Att tycka någonting och sedan lägga förslag på bord, det är att leda landet. Det må vara bra eller dåligt, men man måste ha en tydlig uppfattning, annars tycker jag inte att man är regeringsduglig. 97 () replik: Anser att det kan vara förnuftigt att ändå gå lite försiktigt fram i dessa frågor? Anser att det finns risker för att man underbygger den samiska konflikten med de frågor som ändå är ganska svåra att debattera och svåra att lösa? Jag vill återgå till den första frågan. Hade det inte varit läge att ändå på något sätt i detta betänkande markera att det fanns andra frågor där ni var av annan uppfattning? 98 () replik: Man kan direkt gå på propositionen som den såg ut. Vi reagerade på de förslag som kom från regeringen. Och när det gällde den här propositionen hade vi ingen annan uppfattning. Det sade jag också inledningsvis. Så var också diskussionerna i utredningen. Dessa förslag var inte kontroversiella, och det fanns en total uppslutning bakom förslagen. Så det var inget märkligt i det. Det som jag efterlyste var lite handling, lite action. Och det saknas ju inte förslag. Förslagen finns ju. Då gäller det att värdera dem med de för- och nackdelar som finns. Jag tycker att det är alldeles riktigt att man går långsamt fram så att man får rätt underlag eftersom frågorna är komplicerade. Men utredningarna finns ju där. överlämnade sitt betänkande 2001. Och vad är rimligt när det gäller att gå långsamt fram? Är femårsgränsen ett rimligt tidsperspektiv från Socialdemokraternas sida, eller är det inte det? Jag tycker att det har gått . Man ska agera snabbare när det finns färdigt underlag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 12 § Översyn av personuppgiftslagen Föredrogs betänkande 2005/06:KU37 Översyn av personuppgiftslagen (prop. 2005/06:173). 99 (): Möjligheten att publicera information och också känsliga personuppgifter på Internet orsakar kollisioner mellan personuppgiftslagen, PUL, och den yttrandefrihet som svenskar vant sig vid att ta för given. Särskilt vid lagens införande, och även före de förändringar som genomförts , uppstod stor förvirring kring avvägningen mellan PUL och yttrandefriheten. Den förvirringen råder fortfarande, men kanske delvis till följd av att ändringarna som i och för sig är bra har bidragit till att göra innebörden i PUL oklar för många. Bilden av ett närmast totalt förbud, som bland annat understrukits av några uppmärksammade fall till exempel ett fall där en man som publicerat namnen på bankanställda som han ansåg fattade skadliga beslut utan att ta ansvar för följderna tvingades ta bort uppgifterna kommer väldigt många ihåg. har lagen alltså redan ändrats i ett par omgångar. Också inom EU har arbetet med att förankra offentlighetsprincipen kommit längre, bland annat genom begreppet transparency, genomskinlighet, som har lyfts fram. Genom att detta kommer till uttryck i alltfler rättsakter ökar möjligheterna att försvara den svenska offentlighetsprincipen om den skulle råka komma i konflikt med något enstaka EG-direktiv. Att regeringen nu alltså har kommit så långt att man gör avsteg från den tidigare ordningen, som var byggd på hanteringsmodellen, tycker vi i är väldigt bra. Men det får inte innebära att arbetet med att påverka kommissionen att anta ett moderniserat direktiv får avbrytas och trappas ned när man nu har kommit så här långt. Vi är inte nöjda med det. I propositionen lämnas en redogörelse för hur arbetet har fortskridit, men det lämnas inga garantier för att regeringen kommer att fortsätta det arbetet . Det är det vill jag understryka väldigt väsentligt att det här arbetet fortsätter. Innehållet i regeringens proposition är alltså i huvudsak bra. Att införa missbruksmodellen som norm för hantering av personuppgifter i icke strukturerade sammanhang är utmärkt. Därigenom omfattas de allra flesta former av löpande publicerat material av journalistisk eller kulturell karaktär. Men det finns fortfarande en del databaser vilkas innehåll är indexerat med en tydlig personuppgiftsanknuten struktur som vi i menar inte bör omfattas av den här hanteringsmodellen. De skulle kunna beskrivas som databaser med ett allmännyttigt ändamål, till exempel att tillhandahålla uppgifter om offentliga personer eller andra personer som röner intresse. Ett exempel som kan nämnas är databaser över författare som innehåller biografiska eller bibliografiska uppgifter. Risken för att enstaka uppgifter som är osanna eller sårande publiceras i sådana sammanhang finns naturligtvis också med den här så kallade hanteringsmodellen eftersom det handlar om uppgifter om personer som är av allmänt intresse. Ändå bör sådana databaser också omfattas av missbruksregeln. Detta framgår av reservation 3 som jag yrkar bifall till. Jag vill också säga några ord om yttrandefriheten. har i många sammanhang påtalat att villkoren för publicering på Internet har kringskurits mer än vad som enligt vår mening är rimligt både genom PUL och genom åtskillnaden mellan tryckfriheten och yttrandefriheten i olika grundlagar med olika rättsverkan. Yttrandefriheten är väldigt viktig för oss liberaler. Vi är starkt emot talet om att jämka tryckfrihetens något starkare skydd med den allmänna yttrandefrihetsgrundlagens något svagare skydd. Enligt mening är det tvärtom önskvärt att yttrandefrihetsgrundlagens bestämmelser mer ska efterlikna tryckfrihetens där de här lagarna skiljer sig åt. har också i ett flertal tidigare motioner framfört att regeringen bör initiera en samlad översyn av medierelaterad lagstiftning. Den bör åstadkomma mer enhetlighet i reglerna och ha tryckfrihetens nivå som utgångspunkt. En överväldigande mängd av det material som i publiceras på Internet följer inte yttrandefrihetsgrundlagens bestämmelser om till exempel ansvarig utgivare. Ett så modernt fenomen som bloggar, som många nu ägnar sig åt, saknar uppgifter om vem som är ansvarig utgivare. Trots det är det material som har journalistiska och kulturella ambitioner. Det är enligt mening inte en lämplig ordning att kräva att webbpublikationer ska registrera ansvarig utgivare om webbpublikationen inte är identisk med en papperspublikation som har utgivningsbevis. Det är ju ganska vanligt att sådant förekommer, men det finns också många webbpublikationer utan papperspublikation. Den modell som gäller här, med ansökan och registrering kopplade till en bestämd adress och omständliga former för byte av ansvarig utgivare och andra former som hör till det tryckta ordets verksamhet, är väsensskild från möjligheten att snabbt och enkelt publicera sina tankar och åsikter på Internet, till exempel genom bloggar särskilt som de allra flesta bloggare vanligen är personer som inte har någon som helst redaktionell granskning eller utgivningsplan. De här personerna publicerar sina åsikter och reflexioner. Ofta vet de väl inte ens om att de kanske borde ha en sådan här utgivningsplan och en redaktionell granskning. Yttrandefrihetsgrundlagen och de andra lagar som rör dessa medieformer är, fru talman, ohjälpligt . Därför bör PUL:s genomslag i yttrandefriheten preciseras vid en lagstiftningsöversyn. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 3. 100 (): Frågan om en revidering av vår lagstiftning rörande yttrande- och tryckfrihetsgrundlagarna är naturligtvis en intressant fråga att diskutera så som gjorde. Dock är detta ett betänkande som inte rör dessa vida perspektiv utan som i allt väsentligt handlar om en justering av personuppgiftslagen. Vi i har länge hävdat att vi måste se över och komma till rätta med de problem som den svenska formeringen av personuppgiftslagen skapat. Vi har efterfrågat en missbruksmodell och är naturligtvis positiva till att det kommer ett inslag av missbruksmodell i den hanteringsmodell som annars omgärdar detta område. Vi välkomnar således det förslaget men beklagar ändå att det inte har kunnat bli klarhet i avgränsningarna, i hur man hanterar detta. Genom att hanteringsmodellen är någon form av bas för grundkonstruktionen och man sedan i begränsad omfattning gör en missbruksmodell i personuppgiftslagen blir det naturligen en del komplikationer. Detta pekar, fru talman, också Lagrådet på i sin bedömning av det här förslaget. Det har vi tagit fasta på. Det här återfinns i den reservation i sammanhanget som är fogad till betänkandet eftersom inte heller de frågorna har kunnat lösas ut vid behandling av detta. Det är naturligtvis viktigt för den som jobbar med personuppgifter att veta vad som ska gälla, om det är den gamla ordningen som har ställt till med så mycket problem eller om det är missbruksmodellen som ska gälla. Det som handlar om det ostrukturerade materialet att strukturen på materialet avgör i vilken mån det ska vara den ena eller den andra ordningen är nämligen ämnat att skapa en del problem i laghanteringen framöver. Det tycker vi att man från regeringens sida borde ha klarat ut. I den delen söker vi efter ett nytt och mer rättssäkert förslag. Det gör vi tydligt i vår reservation 1 under punkt 2 som jag med detta yrkar bifall till. 101 (): Även om det finns tre reservationer i utskottets betänkande framförs det i såväl motionstext som reservationstext att regeringens proposition i huvudsak är bra och efterlängtad. Det hörde vi också här från de föregående två talarna. har genom sitt tillkännagivande uttalat att regeringens arbete för att undanröja vissa problem med PUL måste verka med kraft både här hemma i och i det europeiska samarbetet. har verkligen gjort det, fru talman, alltså verkat med kraft. Nationellt har man föreslagit flera åtgärder i syfte att förenkla regelverket, man har utvärderat och tillsatt , man har återkommit till oss i regelbundet och man har också tillkallat en parlamentarisk referensgrupp. Vi är flera ledamöter som har kunnat följa departementets arbete fortlöpande. I EU-samarbetet har man engagerat och sökt stöd för en revidering av EG-direktivet. Man har tillsammans med , och presenterat ett förslag till en missbruksinriktad modell. Från svenskt håll, det ska väl erkännas, hade vi inledningsvis i varje fall förväntningar på den utvärdering som presenterade. I stället för ett omarbetat EG-direktiv står det klart att vi får leva med den nu gällande inom någorlunda överskådlig tid, som man har formulerat det. Men detta till trots, fru talman, har tiden och vunna erfarenheter i någon mening verkat för oss. Regeringen tar nu fasta på direktivets inbyggda möjligheter till modifieringar och till undantag. Man tar också fasta på de öppningar som kommissionen har uttalat i samband med att den gjorde den här utvärderingen. KU stöder regeringens bedömning, precis som remissinstanserna gjorde när det gällde förslag. Vi är alltså överens om att regleringen kan lättas upp för sådana vardagliga behandlingar som inte innebär några större risker för kränkning av de registrerades personlighet.