prot · GU0923 · 2006-11-17 00:00:00 — Det är den nya regeringens ambition att vi ska ha det. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2006/07:48 om elevinflytande 31 Statsrådet (): har ställt frågor om elevinflytande, demokrati och elevers ansvarstagande i skolan. Elevernas inflytande i skolväsendet är viktigt, både ur ett demokratiperspektiv och för skolans utveckling. Skolans demokratiuppdrag innebär att skolan ska ge eleverna kunskaper om demokrati och mänskliga rättigheter, som skolan ska fungera demokratiskt. Det finns undersökningar som visar att elever med erfarenhet av inflytande bättre klarar att göra egna val, söka information och att samarbeta. Skollagen och läroplanerna för grund- och gymnasieskolan slår fast att eleverna ska ha inflytande över hur deras utbildning utformas. Inflytandet ska anpassas efter deras ålder och mognad. Det innebär att en elev i årskurs 3 i gymnasieskolan kan ta större ansvar för sin utbildning än en elev som precis har börjat i . regleras elevinflytandet främst genom skolformsförordningar och läroplaner. För att ge frågan om elevinflytande större tyngd avser regeringen att i den kommande skollagspropositionen återkomma med förslag som tydliggör regleringen av elevinflytandet i skolan. Av grundskoleförordningen framgår att eleverna i varje klass eller undervisningsgrupp ska ges tillfälle att tillsammans med läraren behandla frågor som är av gemensamt intresse för eleverna. Många skolor har elevråd som tränar eleverna i demokratiska arbetsformer. Jag anser att det är en bra form för inflytande som ger rektor och skolledningen en möjlighet att ta till sig elevernas synpunkter. måste jag här understryka att ytterst få elever strävar efter att styra sin skola administrativt. Regeringen har därför inte för avsikt att permanenta försöksverksamheten med lokala styrelser med elevmajoritet i gymnasieskolan. Jag anser att det är skolans lärare och rektorer som ska ha det avgörande inflytandet i skolan. Lärarna har dock en skyldighet att ge eleverna möjlighet att utöva inflytande på undervisningen och att ta ansvar för sina studieresultat. Det förutsätter att skolan klargör utbildningens mål, innehåll och arbetsformer, liksom vilka rättigheter och skyldigheter eleverna har. frågar mig också om elevskyddsombuden. En utredning om bättre arbetsmiljöregler lämnade sitt delbetänkande . Utredningens förslag bereds i . Sammanfattningsvis anser jag att det är självklart att eleverna ska ha inflytande i skolan. Jag anser dock inte att eleverna ska bestämma över sina lärare. 32 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Det är till stora delar ett bra svar det kanske är lite förvånande för att få höra mig säga det. Jag välkomnar att frågan om elevinflytande kommer att få större tyngd i den kommande skollagen. Det är något som också vi i driver. Men jag saknar de konkreta förslagen. Det enda konkreta som ministern har att komma med här är att man vill avskaffa de lokala styrelserna med elevmajoritet. Ministern menar att de bör avskaffas eftersom det enligt ministern är ytterst få elever som strävar efter att styra sin skola administrativt. Om vi skulle applicera samma resonemang på lågt valdeltagande skulle vi komma till slutsatsen att vi ska avskaffa de allmänna valen. Givetvis ska vi inte göra det! Tvärtom ska vi vidta åtgärder för att öka valdeltagandet. Detsamma bör göras för att utveckla elevinflytandet och demokratiarbetet i skolan. Vi ska inte överdriva det inflytande som de lokala styrelserna har. Det är ändå rätt begränsat. De får inte fatta beslut om enskilda personer och lärare. Rektorer och annan personal har fortfarande det professionella ansvaret. De frågor de kan fatta beslut om är sådana frågor som rör eleverna och förutsättningar för deras lärande. Det kan ju inte vara annat än positivt för utvecklingen på skolan med elever som engagerar sig. Vad är det som skolministern är rädd ska hända? I andra sammanhang har skolministern sagt att elever under 18 inte kan ta ansvar för fattade beslut. Försöksverksamhet har visat att på skolor som har fungerande elevdemokrati, där eleverna har ett rejält inflytande, tar eleverna också ansvar. Det är också min personliga erfarenhet från arbete inom skolan. Har ministern något exempel på att försöksverksamheten har fått negativa konsekvenser? Skolministern avslutar sitt svar med att säga att han tycker att det är självklart att eleverna ska ha inflytande i skolan, men att eleverna inte ska bestämma över sina lärare. Inflytande handlar inte om att få bestämma över lärarna eller om att man ska få precis som man vill. Det innebär att man ska få göra sin röst hörd och därigenom ha möjlighet att påverka. Vi kan inte strunta i vad eleverna tycker. De tillbringar större delen av sin barndoms- och ungdomstid i skolan. Då är det viktigt att de på samma sätt som vi vuxna kräver att ha i arbetslivet har inflytande över hur deras skola ser ut, vilken mat som serveras, planeringen av undervisningen, vilka regler som ska gälla och hur schemat ska läggas upp. Vi måste bryta tendensen att elevernas upplevande av inflytande minskar ju äldre de blir. Det är synd att ministern lämnar frågan om elevskyddsombuden helt därhän. Det skulle ändå vara intressant att få höra något om hur han ser på elevskyddsombuden. Anser han att de ska ha samma rättigheter som andra skyddsombud på andra arbetsplatser? Ska deras ställning stärkas eller försvagas? 33 Statsrådet (): Jag tror att den stora skillnaden mellan min uppfattning och den uppfattning som och hennes parti företräder i den här frågan gäller om eleverna ska ha inflytande i skolan eller om de ska bestämma i skolan. Jag menar att eleverna ska ha inflytande, precis som jag utvecklade i mitt svar, men eleverna ska inte vara de som ytterst bestämmer i skolan. Lagen om styrelser med elevmajoritet för gymnasieskolor innebär att man går över den gränsen. Man säger där att det ska vara en styrelse som delvis tar över rektors beslutsbefogenheter enligt skollagen, och i den styrelsen ska eleverna ha majoritet. Plötsligt befinner man sig i en situation där eleverna kan rösta ned rektorn och de professionellt utbildade lärarna i frågor om hur en skola ska styras. Där har vi en stor skillnad i synsätt mellan oss. Jag tycker att det finns flera skäl till att den lagen ska avskaffas. Det kommer att ske. Det första skälet är att en gymnasieskola har en budget på kanske . Men elever som ännu inte är myndiga, som inte har fyllt , har själva inte rätt att gå till banken och teckna lån. Men här ska plötsligt sex sju elever i en styrelse få ansvar för att bestämma över en budget på 60 miljoner. Det är helt orimligt. Att lägga det ansvaret på eleverna är inte sjyst mot eleverna. Det andra skälet är att en viktig princip är att ansvar och makt måste hänga samman. Om man ger en grupp en massa makt måste den gruppen också kunna ta ansvar. Det går inte att utkräva ansvar av sex sju elever i en styrelse på det sätt som vi anser att en rektor kan avkrävas ansvar. Detta är en fundamental princip i all myndighetsutövning eller i all verksamhet med ansvar och makt. Det är lätt att säga att eleverna ska bestämma. Men hur tar de efteråt ansvar för de beslut som fattas? Tänk om beslut fattas som innebär att vissa elever far illa genom att de inte får tillräcklig stödundervisning? Vilka elever i en elevstyrelse kan ta ansvar för det efteråt? Rektor har ett ansvar enligt skollagen. Sköter han sig inte kan han bli avsatt. Men vad gör man med elever som fattar beslut som inte ligger i linje med lagar och förordningar? Vad ska man då göra? Det går aldrig att avkräva ansvar efteråt. Det är det andra argumentet. Det tredje skälet är att det är ett sådant otroligt förakt för professionell kunskap som uppvisar i den här debatten. Lärare har gått fyra på olika högskolor och universitet. Rektorer har ofta ännu mer utbildning och har utsetts därför att de har en förmåga och en professionell kompetens. De ska bli nedröstade av elever som inte ännu har gått färdigt skolan! Ingen tänker tanken att de medicinska besluten på ett sjukhus ska fattas genom omröstning bland patienterna. Man litar på att de som har professionell utbildning och kunskap lyssnar på patienterna men sedan fattar beslut utifrån sin kompetens. När det gäller lärare och rektorer är deras kompetens ingenting värd i värld. Alla kan sköta skolan bättre än dem. Det är den tredje avgörande invändningen. Jag är för inflytande för elever i skolan men inte för att eleverna ska bestämma över sina rektorer och lärare. 34 (): Inflytande och bestämmande är det som skiljer vår politik åt, säger ministern. Jag upprepar igen att vi inte säger att eleverna ska bestämma allt i skolan, men eleverna måste ha möjlighet till inflytande i skolan. Den tendens vi ser är att små barn anser sig ha större inflytande än vad en gymnasieelev känner. Inflytandet minskar ju högre upp i åldrarna de kommer. Det är väl ingen bra tendens, ? Jag vill veta om ministern har något exempel på där de lokala styrelserna har fått några negativa konsekvenser. Det är det som ministern grundar sin rädsla på. Jag har inte fått några sådana exempel. Sedan heter det att det inte går att avkräva ansvar av 1617-åringar. Vi ser exempel i skolarbetet där elevdemokratiarbetet fungerar bra och där de får vara med och bestämma om vilka regler som ska gälla. Det finns rapporter där det framgår att eleverna faktiskt tar ansvar för det de gemensamt har varit med och beslutat om och har haft inflytande över. Elever som har inflytande tar också ett större ansvar. Jag vill inte säga att man ska sätta sig över lärarnas profession. Men min erfarenhet är den, ministern, att lärare som är trygga i sin profession inte heller fruktar elevdemokrati. Det är tvärtom. Om det finns ett bra samarbete i skolan mellan lärare, elever och rektorer går det också att bygga upp en bra skola en skola som alla tar ansvar för. 35 Statsrådet (): Jag har också läst dessa undersökningar. De är inte nya utan de kommer med jämna mellanrum. Där framgår att 19-åringar är mer kritiska till skolan än vad 7-åringar är. Betyder det att skolan för 19-åringarna är sämre? Det vet jag inte. Men varför är det så att en 18-åring i regel vet hur alla världsproblem ska lösas medan en 60-åring är mer osäker? Beror det på att man blir mindre klok ? Efterhand i livet blir man mer rutinerad och erfaren, grunnar och inser att allt inte är så enkelt. Att 19-åringen anser att han har mindre inflytande än vad 7-åringen anser kan bero på att 7-åringen har lägre förväntningar på inflytande. Det behöver inte innebära att inflytandet minskar, som försöker ge sken av. 7-åringen kanske inte förväntar sig elevstyrda skolor på det sättet. Om inte är ute efter att eleverna ska bestämma över rektorer och lärare, varför ägnar du så mycket tid åt att argumentera för att eleverna ska ha majoritet i styrelsen? Varför ska de ha majoritet? Det är en intressant fråga. Varför anser att eleverna ska ha majoriteten i styrelsen om man inte är ute efter just att de ibland ska kunna bestämma saker? Det är något som inte går ihop i resonemanget. Det måste vara kärnan i tanken att de ska ha majoriteten och att de ytterst kan begära omröstning i en sådan styrelse. Jag tror säkert att vid det fåtal försöksskolor som har prövat detta något enstaka år har det aldrig blivit någon stor konflikt, men att ni driver principen om att eleverna ska ha majoritet måste vara för att de ytterst ska kunna framtvinga en omröstning och vinna en sådan omröstning. Annars behöver inte majoritetsförhållandena regleras. Då är man inne på att eleverna kör över rektorn. Jag upprepar att rektor och lärare ska lyssna på sina elever. jämför en skola med de allmänna val vi hade i . Då har varje svensk medborgare en röst. Rösterna räknas lika. Men en skola är inte en demokratisk institution på det sättet att principen en manen röst gäller. Då är naturligtvis eleverna alltid fler. Men en skola är inte en institution som ska styras på det sättet enligt min uppfattning. Elever och lärare är i skolan på olika villkor. Eleverna är i skolan på grund av att det råder skolplikt och för att de ska lära sig saker. Lärare jobbar i skolan för att lära eleverna saker. Lärarna kan mer än eleverna. Det är därför vi har en skola. Om eleverna från början kunde lika mycket som lärarna hade skolan varit överflödig. Lärarna och eleverna är inte i skolan på samma villkor och för att de ska sitta och rösta i klassrummet. Då är det klart att eleverna vinner om man räknar en manen röst. Men så ser inte jag det. Man ska lyssna på eleverna, men läraren och rektorn har en professionell kunskap, en utbildning och en kompetens. De kan innehållet i de kurser och ämnen som eleverna ännu inte har studerat. Därför är läraren bäst skickad att avgöra hur undervisningen ska läggas upp. Eleverna har ännu inte gått igenom den undervisning anser att de ska bestämma uppläggningen över. Därför är de mindre skickade att göra detta. Man ska lyssna på eleverna, men de ska inte bestämma över lärarna. 36 (): Skolministern hänger upp sig på lokala styrelser. För mig är elevdemokrati och elevinflytande någonting som sträcker sig från det att man börjar förskolan och upp till gymnasiet. I takt med att man blir äldre ska också inflytandet öka. Lokala styrelser finns enbart på gymnasiet. Jag kan konstatera att skolministern inte kan komma med ett enda exempel där de lokala styrelserna inte har fungerat, där det har blivit helt huvudlöst när eleverna har varit i majoritet. Det är ändå kommunernas ansvar att inrätta lokala styrelser. Där tänker skolministern köra över kommunerna och säga att de inte får inrätta dessa lokala styrelser. Detta gör han trots att han inte kan ge några negativa exempel. Det är intressant. Skillnaden mellan oss är att för mig handlar inte demokrati om att köra över någon utan om att faktiskt lyssna på och i så stor utsträckning som möjligt söka samförstånd. Det är min erfarenhet av hur elevdemokratiarbetet har fungerat när det fungerar som bäst och även när det gäller lokala styrelser. Man söker samförstånd. Eleverna är inte där för att jävlas med lärare och rektorer. ska vi sätta åt dem, och ska vi skapa kaos i skolan. Tvärtom visar erfarenheten att eleverna faktiskt lyssnar mycket på vad lärare och rektorer har att säga. Man vill också göra sin röst hörd, få ett reellt inflytande och känna att man blir lyssnad på, precis som eleverna lyssnar på sina lärare och rektorer. Det är beklagligt med den syn som har på eleverna, men också oroande med hans demokratisyn. 37 Statsrådet (): Man frågade gymnasieelever i rätt många olika undersökningar inför valet: Vad är det viktigaste ni vill ändra på i gymnasieskolan? Bland annat hade Ungt val , med hundratusentals ungdomar. Det var nästan ingen som svarade att vi vill bestämma i skolan. Däremot svarade nästan alla att de vill ha tidigare betyg och flera betygssteg. Om det är så viktigt att lyssna på eleverna, , varför gör du inte det? Ni vill avskaffa betygen, men eleverna vill ha betyg. Eleverna vill ha flera betygssteg i gymnasiet, men det är ni emot. När de själva får avgöra vilka frågor som är de viktiga säger de saker som du inte vill lyssna på. Om det är så viktigt att låta eleverna få ett inflytande och lyssna på dem, varför gör du inte det om det är så viktigt? De elever jag ofta möter när vi är ute och pratar om till exempel ordningsproblemen i skolan kräver att läraren ska få befogenhet att upprätthålla ordning i skolan. Undersökningar visar också att eleverna tyckte att det näst viktigaste i skolan var att det måste bli bättre arbetsro. av gymnasieelever vill ha ordningsbetyg, men det går ni emot. Ni står i kammaren och snackar om att eleverna ska få bestämma, men ni är inte beredda att göra det de vill. De vill ju ha den skolpolitik som vi nu genomför. Däremot kräver de inte att få sitta i styrelser och rösta bort rektorerna när man frågar dem. Det är det inga elever som gör, utan det är politiker som tycker att sådant är viktigt. Eleverna ska ha inflytande i skolan, och jag är beredd att lyssna mycket på gymnasieelever om vilka reformer de vill ha i skolan, med mer betyg, mer yrkesutbildningar och annat de saker som eleverna tar upp. Formerna runt inflytande kan man alltid diskutera, men det viktiga är att lyssna på hur eleverna vill ha det. Det är där sviker eleverna. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2006/07:24 om tidsbegränsade anställningar 38 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att fullfölja regeringens löfte att riva upp de ändringar av reglerna om tidsbegränsade anställningar i lagen om anställningsskydd som enligt tidigare beslut skulle träda i kraft . menar att det skulle öka otryggheten för hundratusentals löntagare. Det stämmer att regeringen har aviserat vissa ändringar av reglerna om tidsbegränsade anställningar jämfört med dem som beslutades av . Inriktningen kommer att vara att en och samma arbetstagare ska kunna ha fri visstidsanställning hos samma arbetsgivare i sammanlagt högst 24 månader . Säsongsanställning ska som vara en möjlig anställningsform, och företrädesrätt till återanställning ska fortsatt inträda efter sammanlagt mer än 12 månaders anställningstid. Målsättningen är att regler av denna innebörd ska kunna föreslås för under . Utan att gå in på kommande lagförslag i detalj vill jag gärna använda tillfället för att klargöra att min avsikt inte är att riva upp hela det tidigare förslaget. Vissa delar är bra. Den nya strukturen där ett antal olika tidsbegränsade anställningsformer förs samman till en gemensam fri visstidsanställning är bra och kommer att behållas. Det är en viktig förenkling som gör regelverket mer överblickbart och förutsägbart för både arbetsgivare och arbetstagare. Regeringen delar uppfattningen att anställningsformerna vikariat och provanställning bör behållas samt att det ska vara möjligt att anställa arbetstagare som fyllt för begränsad tid. Regeringen avser också att behålla möjligheten för arbetsmarknadens parter att genom kollektivavtal komma överens om särlösningar till exempel för olika branscher och därmed förbättra flexibiliteten på arbetsmarknaden. När det gäller farhågor om ökad otrygghet vill jag poängtera att det inte är detta som är syftet med de kommande förändringarna. Syftet är att skapa förutsättningar för flera jobb. I regeringsförklaringen nämns ett antal olika reformer som kommer att genomföras för att göra det enklare och mindre kostsamt att anställa. Vidgade möjligheter till visstidsanställningar är en av dem. Majoriteten av dem som arbetar på den svenska arbetsmarknaden har tillsvidareanställningar. Det ska även fortsättningsvis vara grunden på arbetsmarknaden. spelar tidsbegränsade anställningar också en mycket viktig roll både för att täcka arbetsgivares tillfälliga behov av arbetskraft och som en viktig bro in i arbetslivet för människor som av olika skäl ännu inte etablerat sig i arbetslivet. Dagens trösklar är för höga. Som jag ser det gör anställningar det möjligt för grupper som står långt från arbetsmarknaden att etablera sig och få arbetslivserfarenhet. är det viktigt att arbetsgivaren ges möjlighet till ett mer långsiktigt åtagande. När det gäller säsongsanställningar är det enkelt att konstatera att det finns näringar som präglas av stora säsongsvariationer och som inte kan fungera effektivt eller nå lönsamhet utan möjlighet att anställa personal under enbart en viss del av året. Att försvåra för dessa verksamheter att säsongsanställa är att göra såväl glesbygd som många småföretagare en stor otjänst för att inte tala om de människor, ofta unga, som gärna vill ha ett säsongsarbete som komplement eller som extra arbete. Jag ser fram emot att återkomma till med förslag i dessa frågor. 39 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Det är ett märkligt svar. Å ena sidan ska inte den nya regeringen riva upp hela den förändring som vi socialdemokrater tillsammans med och genomförde för att öka tryggheten på arbetsmarknaden och rensa bland de otrygga anställningsformerna. Å andra sidan ska de fria visstidsanställningarna hos samma arbetsgivare förlängas och återställas , och företrädesrätten till återanställning ska fortsatt inträda efter sammanlagt mer än 12 månaders anställningstid, och inte 6 månader, som vi ville. Dessa två delar är väsentliga delar i den reform vi genomförde. Bakgrunden är given: Antalet tidsbegränsade anställningar har ökat markant . Gruppen omfattar omkring en halv miljon arbetstagare. Varannan anställd under har tillfälligt jobb. Bland LO:s kvinnor i åldrarna har andelen med tidsbegränsade anställningar närapå fördubblats , från 15 till . Av LO:s medlemmar är det av alla svenskfödda kvinnor och av svenskfödda män som har tidsbegränsade anställningar. Av kvinnor födda utanför är det ungefär en tredjedel som har tillfälligt jobb. Statistiken visar alltså att unga kvinnor och utländska medborgare är överrepresenterade i tillfälliga jobb liksom LO-kollektivet och människor utan yrkesutbildning. De nya daglönarna rättslösa unga jobbare!, kallades detta fenomen i SVT:s program Faktum . Där fick vi möta , , som tvingas bo i husvagn och som varit anställd på . Hon har haft fast , och resten ringer de in henne, ibland . har i hela varit timanställd på Pågens bageri. får sms av Hennes & den dag när hon får jobba. Ring och spring det är den nya melodin. Ett tillfälligt jobb ger för de flesta ingen ökad frihet. Tvärtom kan man till exempel aldrig planera någon semester. Det är svårare att få vidareutbildning, hälsokontroller och subventionerad friskvård. Man får också svårigheter att hyra en lägenhet eller teckna telefonabonnemang. Kort sagt: Hela tillvaron blir otrygg. För många som kommer ut på arbetsmarknaden väntar alltså en rättslös tillvaro och ständig oro för morgondagen. Det var denna verklighet vi ville komma åt med vår reform. Littorin bedyrar i sitt svar att syftet med de kommande förändringarna inte är att öka otryggheten. Han menar att syftet är att skapa förutsättningar för flera jobb. Har vi hört den visan förr? Jag vill därför fråga: Vilka underlag och vilken vetenskap baserar sig Littorin på när han konstaterar att ett ökat antal otrygga visstidsanställningar skulle leda till högre sysselsättning och lägre arbetslöshet? Och hur många fler jobb kommer det att ge när ni öppnar upp för ett ökat antal otrygga anställningar? 40 Statsrådet (): I den interpellationsdebatt som och jag hade försökte jag vara väldigt tydlig med ingångsvärdena för hur vi ser på arbetsrätten. Vi slår vakt om den svenska modellen. Vi slår vakt om ett kollektivavtalsbaserat förhållande på arbetsmarknaden. Vi slår också, som jag sade i mitt svar, vakt om att det är heltidsanställning som är den naturliga grunden för anställningsförhållanden. Men kan man ju inte bortse från, , det förhållandet att ni lämnade efter er tolv förlorade år med bitmärken i bordsskivan av utanförskap. Var femte svensk i arbetsför ålder står utanför eller jobbar mindre än han eller hon skulle vilja. Då måste vi göra någonting. Jag kan bara konstatera att det, i den remissomgång som föregick propositionen , bara var 6 av 30 remissinstanser som tillstyrkte förslaget om lagstadgad rätt till heltid. Bland dem som avstyrkte fanns bland annat , TCO och Ams. Problemet är att en lagstiftad rätt till heltid varken innebär heltid eller deltid utan leder till nolltid. Det är det som de som avstyrker förslaget just riktar in sig på. Att lagstifta om heltid innebär att de jobb som annars blir till inte kommer fram. Därför är vi helt på det klara med att det är fel väg att gå. Vi vill i stället göra en lång rad olika åtgärder för att stimulera fram flera företag. Jag har sagt det . Du säger att det är samma visa nu som . Ja, det är en god modell i politiken att först säga det man ska göra och sedan göra det man har sagt. Så jag säger det gärna en gång till. Grunderna är tre saker. Vi ska för det första se till att det ska löna sig bättre att arbeta. Det gör vi genom jobbavdraget. För det andra ska vi göra det billigare och enklare att anställa.