prot · GU0937 · 2006-12-11 00:00:00 — De gamla stora värnpliktsomgångarna från får allt mindre betydelse för bemanningen av de internationella insatserna. Om vi ska kunna locka människor att göra insatser internationellt tror jag att det krävs en nationell veteranpolitik. Det handlar om ett bättre omhändertagande under insatsen och efter insatsen av de människor som deltar. Det handlar om stöd till familjer. Det handlar om bättre uppföljning. Det handlar om att vi också inom Försvarsmakten och även inom Försvarsdepartementet behöver sammanhållna enheter för omhändertagandet av våra veteraner. För svenska män och kvinnor i internationella insatser är förstärkningen om till anslaget för internationella insatser goda nyheter. De själva vet vilken nytta deras insatser gör och vad gott deras insatser gör ute i världen. innebär en förstärkning med 600 miljoner en förpliktelse för oss på den politiska planhalvan. Vi måste se till att använda pengarna på ett bra och offensivt sätt. Jag kan konstatera att vi har lämnat . försvinner vi från . försvinner den militära personalen från Bosnien. Trots resursförstärkningen verkar numerären i utlandsstyrkan sjunka. Jag tror att det tillfälle till förstärkning som därmed ges i till exempel borde tillvaratas. Den tråkiga utvecklingen i beror inte på att vi har för mycket krishanteringsresurser där; den beror på att vi har för lite resurser. Om man jämför den personaltäthet som råder inom svenska PRT med den som gäller i PRT kan man konstatera att har hälften så mycket personal på motsvarande befolkning och motsvarande yta. Det leder till att återuppbyggnaden blir sämre. Det leder också till att våra möjligheter till samverkan med civilbefolkningen och med myndigheterna blir mindre. Det i sin tur gör oss mer sårbara. behöver förstärkas och förstärkas rejält. Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet i sin helhet. 28 (): Det är trevligt att ministern också deltar i debatten. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. Det svenska försvaret är en angelägenhet för hela , och för många andra länder också för den delen. Det är så man måste se försvarspolitiken. Med den ska vi trygga och dess befolkning. Med den ska vi också, så långt det är möjligt, bidra till säkerhet och utveckling i andra delar av världen. Det råder ingen motsättning i detta. Solidaritet med de utsatta stavas inte alltid bistånd, menar jag. Regering och riksdag har ett ansvar att ge Försvarsmakten och andra berörda myndigheter de bästa möjliga förutsättningar att utföra de uppgifter som vi beställer. Förutsättningarna har varit avsevärt sämre än de borde ha varit. hoppas vi på en bred samsyn när det gäller vårt framtida försvar. Det har ju kommit fram i debatten . Med det betänkande och dess föregående proposition som vi debatterar läggs grunden till en förändring. Det är en förändring för en ökad förmåga att bidra till och omvärldens säkerhet och en förändring för tydligare och stabilare förutsättningar för Försvarsmakten och andra berörda myndigheter. För mig som ledamot av ett regeringsparti är det naturligtvis mycket glädjande att se detta betänkande och de framsteg som gjorts sedan tillträdde. Vi i den borgerliga majoriteten har på tagit tag i åtskilliga av de mest grundläggande problemen inom svensk försvarspolitik som den tidigare regeringen haft på sig att hantera. Vi talar om en strategi för våra internationella insatser, en reformerad personalförsörjningsstruktur, utvecklade styr- och finansieringsformer för försvaret, ett ökat anslag för våra internationella insatser, för att nämna några exempel. En strategi för internationella insatser ökar möjligheterna till ännu bättre svenska bidrag och ger ett ökat svenskt inflytande över de insatser vi deltar i. En ny personalförsörjningsstruktur är en helt central grund för Försvarsmaktens förmåga att förverkliga de uppgifter som vi i riksdag och regering beställer. Det skapar också mycket bättre möjligheter för till exempel den nordiska snabbinsatsstyrkans möjligheter att snabbt finnas på plats i olika konfliktzoner. Utvecklade styr- och finansieringsformer ger dels bättre politisk insyn i försvarets verksamhet, dels stabilare förutsättningar för Försvarsmakten att utföra sina arbetsuppgifter. Det säger sig självt att det ökade anslaget till internationella insatser också stärker förmåga att verka för säkerhet och utveckling i världen och inte minst här hemma. När det gäller vårt nationella försvar önskar jag även beröra hemvärns- och frivilligorganisationerna, som är under stor förändring. De utgör en viktig resurs. skriver i sin motion, vars uppfattning delar, att med utgångspunkt i de positiva erfarenheterna från verksamheten inom de frivilliga försvarsorganisationerna bör nu alla organisationer som med uthållighet och kvalitet bidrar till samhällets krishanteringsförmåga kunna komma ifråga för ekonomiskt stöd. Detta är för övrigt ett citat ur strategi för säkerhet. Jag utgår från att frivilligverksamheten följs upp i positiv anda av regeringen och att de frivilligas rätt till tjänstledighet för att kunna hjälpa till vid kriser kommer till stånd. Vi får genom detta betänkande en försvarspolitik som fokuserar på förmåga och kapacitet i stället för på inbördes kohandel. är det slut på vetorätt för försvarsfientliga riksdagspartier. är det slut med kohandel inom en motsträvig vänsterkartell. Försvarspolitiken är inte längre en spelbricka eller en budgetregulator vilken som helst inom vänsterkartellens inbördes maktkamp. Försvarspolitiken är nu ett av de viktigaste instrumenten för att bidra till och världens säkerhet och utveckling. I detta anförande instämde (). 29 Försvarsminister (): Låt mig börja med att säga att jag med stort intresse lyssnat på försvarsutskottets debatt kring budgetbetänkandet. Jag ska väl inte hemlighålla att jag fann inledningen av debatten särskilt underhållande. från sågade jäms med fotknölarna och klagade över socialdemokratins obegripliga passivitet som största oppositionsparti för att därefter själv bli kraftfullt sågad av . Vi kunde se någon sorts vänsterkartell i upplösning. Jag får erkänna att även jag är lite förundrad över att se en socialdemokrati som helt saknar partimotioner på viktiga politikområden. Slutintrycket blir att det är två besked som har lämnats. Det ena är att vi nu börjar se en begynnande marginalisering av och inom svensk försvars- och säkerhetspolitik. Det andra är att det trots allt finns en ganska bred enighet mellan fem av partier om att den omställning som försvaret är inne i ska fortsätta. Det gäller omställningen från traditionellt invasionsförsvar till ett insatsförsvar, från ett försvar i förråd till ett försvar i användning. Jag tycker att denna normalisering av de politiska relationerna i försvars- och säkerhetspolitiken i grunden är bra. Den omställning som försvaret är mitt inne i är, som flera talare varit inne på, oerhört omfattande. Det är viktigt att fastslå att den inte drivs av budgethänsyn eller av besparingsskäl, utan omställningen är driven av en förändrad omvärldssituation. Många har svårt att ta till sig detta. Inte minst har generationer av män som gjort värnplikten i det gamla invasionsförsvaret svårt att förhålla sig till den nya situation som vi nu befinner oss i. Vi upplever emellertid en totalt förändrad omvärldssituation. Decenniers omedelbara invasionshot är borta. Forna sovjetiska satellitstater är nu fria nationer med medlemskap i både Europeiska unionen och Nato. Det är naturligtvis ingen garanti för att inte kan ställas inför militära hot. Grunden för Försvarsmaktens verksamhet kommer därför alltid att vara förmågan till väpnad strid, och uppgiften kommer naturligtvis alltid att vara vilket också var inne på att försvara territoriella integritet. Med den situation vi upplever ligger dock tyngdpunkten på att bidra till fred och säkerhet i omvärlden. Därmed kan vi också bidra till vår egen fred och säkerhet, och inte minst ökar vi genom de internationella insatserna vår förmåga att försvara oss själva och vårt land själva och tillsammans med andra. Regeringen föreslår nu en ökad ambition när det gäller den internationella verksamheten och svenskt deltagande i internationella operationer. Det handlar om en i det närmaste fördubbling av våra möjligheter till insatser. Det uttrycks i budgetpropositionen så att vi ska kunna sätta in ungefär 2 000 soldater i stället för 1 000. Det är dock inte, vilket hävdade i sitt inledningsanförande, en fastlåsning. Men om vi uttrycker det i traditionella arméförband handlar det om detta. Det hindrar inte att vi också kan tänka oss att sätta in andra typer av förband i internationella operationer, vilket vi ju gjort när vi ställt upp med en korvett, , i FN:s mission i . För egen del utesluter jag heller inte att även flygstridskrafter skulle kunna komma i fråga i fredsbevarande eller fredsframtvingande operationer. Denna ambitionshöjning från den nya regeringens sida har mottagits utomordentligt väl internationellt i EU-systemet, , . Från alla håll uttrycks stor tillfredsställelse över beredvillighet att ta ett ökat internationellt ansvar. Det är också viktigt eftersom vi genom ett sådant agerande påverkar andra mindre nationer i deras agerande. Jag har haft tillfälle att besöka två av missionerna, KS 14 i Priština i Kosovo och ML 01 utanför . Det är lätt att bli imponerad av de insatser som våra förband och soldater gör. Som påpekade arbetar vi nu med att ta fram en nationell strategi för hur våra internationella insatser ska utformas. Det handlar bland annat om att göra en avvägning mellan kvantitet och kvalitet, som också indikerade. Hur mycket ska vi sprida våra insatser och hur mycket ska vi koncentrera dem? En viktig del i det ökade internationella åtagandet är förstås nu fokuserat på den nordiska stridsgrupp som kommer att leda . Det utgör ett led i EU:s ökade beredskapsmöjligheter. Vi har även anmält intresse för att ta ett sådant ledningsansvar för motsvarande stridsgrupp . Jag beklagar att Socialdemokraterna inte tydligare slutit upp bakom den ökade ambitionen från svensk sida för att vara närvarande och göra nytta i fredsbevarande och fredsframtvingande operationer. Jag tycker också att det finns skäl att korrigera historieskrivning något. Det var inte så att alliansen bröt ett långt samförstånd på det försvars- och säkerhetspolitiska området inför försvarsbeslutet . Sanningen är att det var Socialdemokraterna som aktivt valde att inte söka samförstånd med den borgerliga oppositionen. I stället valde de att göra upp om säkerhetspolitiken med kommunisterna i den svenska . Det var den stora förändringen och den stora förskjutningen. En av huvudsakerna i det försvarsbeslutet var en nedskärning med 3 miljarder inom det militära försvaret. 3 miljarder kan ju tyckas vara ett begränsat belopp i förhållande till totalomslutningen på 40 miljarder, men när många av kostnaderna är låsta är 3 miljarder på marginalen väldigt mycket pengar. Det där kallades av , och också av i inledningsanförandet, för en överföring av resurser från det militära försvaret till det civila försvaret och till polisen. Det var ju så att säga en liturgisk finess. I själva verket handlade det om en godtycklig besparing, lanserad av dåvarande statsministern under en partiledardebatt här i kammaren. Vi för nu till ökade medel för att svara mot de höjda ambitioner som vi har om deltagande i internationella insatser. Sanningen är att vi återför en del av de besparingar som den tidigare regeringen drev igenom i sin uppgörelse med och . En av effekterna är att vi nu i spåren av det beslutet och av kommer att skära ned med inom olika stödmyndigheter. Särskilt hårt drabbas den forskning som i sitt inledningsanförande sade sig värna speciellt om. Vi har en ny budgetordning . Höstens val markerade det första tillfälle då vi har fått ett regimskifte efter att den nya budgetordningen trädde i kraft. Den nya regeringen hade i realiteten på sig att granska det underliggande budgetarbetet. I praktiken innebar det att den nya regeringen vid sitt framläggande av budgetpropositionen ännu inte hade hunnit göra några självständiga analyser. Det är icke desto mindre, herr talman, lätt att peka ut några problem som förtjänar särskild uppmärksamhet. Ett sådant var inne på. Det handlar om Försvarsmaktens personalförsörjning, både när det gäller den fast anställda personalen och soldaterna. Jag avser att återkomma till det längre fram och jag kommer inte att besvara fråga om och när det ska tillsättas en pliktutredning. Det andra området som också förtjänar uppmärksamhet är materielförsörjningsfrågorna. Jag håller med om en hel del av det som talade om att vi inte kommer att kunna upprätthålla möjligheter att utveckla vapensystem över hela bredden utan att vi måste bli mycket mer fokuserade, nischade och genomtänkta när det gäller vilka projekt vi ska satsa på. Det tredje området som förtjänar uppmärksamhet är också försvarsutskottets älsklingsområde, nämligen styrningsfrågorna. De frågorna har att göra med ekonomistyrning och anslagsfördelning, insyn, uppföljning och kontroll. Det här är ju någonting som försvarsutskottet har tagit upp under en följd av år, och en del arbete pågår. Vi har en försvarsstyrningsutredning och vi har utredning som också har bäring på styrningen av statliga myndigheter. I budgetpropositionen tas det några få och ganska små steg för att efterkomma önskemål som försvarsutskottet har framfört. Jag hoppas att vi , i samband med den budgetproposition som kommer då, ska kunna ta nya steg för att möta försvarsutskottets krav och önskemål om ökad spårbarhet och insyn, och ökade möjligheter till uppföljning av vad skattebetalarnas pengar används till. Jag kommer att ägna styrningsfrågorna ökad uppmärksamhet, men vill jag säga att jag i grunden tycker att vi måste vänja oss vid att se på Försvarsmakten på samma sätt som vi ser på andra statliga myndigheter. Vi har under en följd av år reformerat Försvarsmakten. Vi har fått en myndighet i stället för ett stort antal myndigheter. Vi har fått en ökad myndighetsprofessionalisering när det gäller personalfrågor och ekonomistyrningsfrågor. Man arbetar nu med att ta fram nya ekonomistyrningssystem. Vi bör enligt min mening i möjligaste mån försöka använda inom den statliga sektorn normalt förekommande budgeterings- och styrningsrutiner även för Försvarsmakten. Detta hindrar inte att det ibland kan behövas avsteg, motiverade exempelvis av de långa ledtider som gäller i materielprojekt eller när man ominriktar verksamheten. Men utgångspunkten ska inte vara att Försvarsmaktens verksamhet är så speciell till sin karaktär att det behövs en alldeles särskild form av styrning. Jag tror också att det vore bra om försvarsutskottet, , Försvarsdepartementet och myndigheten hade samma fördelning av beslut som man har i andra statliga sektorer. Därför är det bra att försvarsutskottet nu i ett tillkännagivande till regeringen tar ett steg tillbaka när det gäller att lägga sig i den organisatoriska indelningen av Försvarsmakten. Om vi börjar fatta riksdagsbeslut om lokalisering av del av förband har vi kommit långt i detaljeringsnivå i beslutsfattandet. Det är en detaljeringsnivå som är långt vid sidan av vad som gäller för alla andra statliga myndigheter, och det är inte särskilt lyckligt. Även när det gäller beslutsfördelningen mellan riksdag, regering och myndighet bör strävan vara att i görligaste mån tillämpa den ordning som gäller generellt inom statens verksamhet. Med detta ber jag att få tacka försvarsutskottets ledamöter för denna möjlighet att följa den första försvarspolitiska budgetdebatten i mitt nya ämbete. 30 () replik: Jag har en konkret fråga till försvarsministern. Ministern tyckte att den tidigare regeringen gjorde en godtycklig besparing när vi förde pengar från försvaret till det civila samhället. Det var ingen godtycklig besparing. Det var en politisk prioritering. Min fråga har bäring just på denna prioritering. I den budgetproposition som ni har lämnat skriver ni att det finns behov av en samlad och samordnad operativ och taktisk ledning, av militära och polisiära insatser samt räddningsinsatser. Jag instämmer i det. Precis som försvarsministern sade finns det också ett antal utredningar som jobbar med den frågan. har regeringen också gett ett tilläggsdirektiv till utredningen för den krisledande myndigheten. Man skriver att utredningen även bör ha möjlighet att ge förslag utanför befintliga konstitutionella ramar. Jag utgår från att regeringen hade vissa saker i åtanke när man antog detta tilläggsdirektiv. Min konkreta fråga till försvarsministern är därför: Vad skulle detta, utanför de konstitutionella ramarna, kunna vara? 31 Försvarsminister () replik: Det var en fullständigt godtycklig tremiljardersbesparing som lades ut på det militära försvaret. sköt från höften i en partiledardebatt här i kammaren. I den politiska liturgin uttrycktes det som en överföring av resurser från det militära försvaret till det civila försvaret i vid mening. I själva verket tillfördes det inte resurser till det civila försvaret bland annat polisen i den omfattning som man gjorde nedskärningar inom Försvarsmakten. Det gjordes en kraftfull besparing på försvaret, och den gjordes för att man skulle kunna träffa en uppgörelse med och om försvars- och säkerhetspolitiken. Det ansåg ni vara viktigare än att upprätthålla en bred enighet över blockgränsen. Det var ert val. Ni träffade det medvetet. Vi kritiserade det. Jag beklagar det än . tycks det ske någon sorts normalisering och återgång till det som ändå har varit det normala. Det tycker jag är bra. Vad gäller frågan om en krisledande myndighet äger det sin riktighet att det pågår beredning av tilläggsdirektiv till utredning. Jag hoppas att kunna presentera dem. 32 () replik: Det skulle vara önskvärt om regeringen kunde förklara vad den menar med utanförkonstitutionella ramar. Jag tror att det är flera än jag i denna kammare som är intresserad av det. Det civila samhället är inte bara polisen. Den är en viktig del i ett rättssamhälle. Men det civila samhället är också till exempel den satsning som den gamla regeringen gjorde på hemlöshetsprojekt, den satsning vi gjorde på missbrukarvården eller den satsning vi gjorde på psykiatrin. För mig och för oss var det också viktiga politiska prioriteringar, och vi står bakom dem. Försvarsministern skulle nu kunna hålla sig kvar vid det jag frågade om, nämligen behovet av samordning. Jag delar också beskrivningen. Jag hoppas att vi kan fortsatt vara överens om det. Regeringen har själv sagt att det finns en möjlighet att ge förslag utanför konstitutionella ramar. Jag är nyfiken på vad det skulle kunna vara. Jag är också nyfiken vad som sker när väl denna samordning är på plats, och jag hoppas verkligen att den kommer att vara det. Vi vet alla att vid ett antal tillfällen har förespråkat att försvaret ska ha ökade befogenheter. Min nästa konkreta fråga, som jag verkligen vill ha svar på, är: Vem ska leda vem i den samordningen? 33 Försvarsminister () replik: får ge sig till tåls tills beredningen är färdig och tilläggsdirektiven till utredning presenteras. Den text som finns i budgetpropositionen har ingen annan bäring än att ta bort de restriktioner som fanns för hans förslagsställande i de ursprungliga direktiven. Frågan om försvarets ställning i sammanhanget har över huvud taget inte med saken att göra. Försvarsmaktens möjligheter att biträda vid olika typer av civila kriser av typen terroristangrepp har reglerats genom ett riksdagsbeslut . Det riksdagsbeslutet gäller. Det finns inga planer på att ändra det riksdagsbeslutet eller att komma med några nya förslag i det hänseendet. Det ankommer i sådana fall på polisen att begära stöd från Försvarsmakten. Då har Försvarsmakten inom de ramar som riksdagsbeslutet anger möjlighet att bistå. På den punkten planeras inga förändringar. 34 () replik: Jag har två frågor till försvarsministern. Den ena frågan gäller att regeringen lägger fram ett förslag om en extra ubåt i insatsorganisationen jämfört med förra årets budgetproposition. Problemet är att jag inte kan läsa vilka de operativa skälen är till detta. Jag skulle gärna vilja ha ett svar på frågan varför man satsar just på en ubåt till. Den andra frågan är den jag ställde till och som jag inte fick svar på. Det gäller vapenexporten. Jag påstår att regeringen öppnar för att öka vapenexporten genom följande: Regeringen vill tidigt väga in exportmöjligheterna som en faktor i materialförsörjningen. Exportmöjligheterna bör också beaktas och lyftas fram vid deltagande i internationella forum som exempelvis . Ska jag tolka det på det viset att det öppnar för att vi kommer att sälja mer vapen i och med den här texten? 35 Försvarsminister () replik: Jag måste öppet erkänna att de närmare operativa skälen för en ubåt till inte tillhör de frågor som jag närmare hann analysera under de som vi ägnade oss åt budgetarbetet. Vad gäller vapenexporten är det ett faktum att möjligheterna till export är en viktig faktor i vår materielförsörjning. Vapenexport möjliggör förlängning av serierna och därmed lägre styckkostnader och en bättre försvarsekonomi. I den delen är den text som finns i budgetpropositionen inte särskilt revolutionerande utan närmast ett konstaterande av fakta. Jag hör till dem som vill värna svensk försvarsmaterielindustri. Jag tror att den har haft oerhört stor betydelse genom sina spin-off-effekter på civil industri för att är en så ledande nation som den är på viktiga teknikområden som fordonsindustri, flygindustri och telekomindustri. 36 () replik: Det finns mycket att säga om detta. Vi har en moralisk fråga. Vi får inte föra ut vapen till krigförande länder, vilket gör . Jag nämnde två länder, och , som gör det till nuvarande . Det har pågått . Jag tycker att försvarsministern tar väldigt lätt på frågan genom att, om jag får säga så, raljera lite grann. Han säger att det är ganska bra att vi kan sälja lite mer vapen, och så vidare. Jag har en helt annan syn i den frågan. Det är tråkigt att försvarsministern inte har ett bättre svar när det gäller ubåten. Det ligger nu ett förslag om att vi ska ha en extra ubåt. Men det finns inte en enda rad om de operativa skälen till varför vi ska ha det. Jag tycker att det är ett krav att borde få veta varför vi ska satsa ett antal miljoner eller miljarder till på ubåten och vad den ska användas till. 37 Försvarsminister () replik: Det är korrekt att vi har helt olika syn på svensk vapenexport och svensk vapenindustri. Jag är givetvis väldigt noga med att det regelverk vi har kring svensk vapenexport följs. Men är det möjligt för svenska företag att exportera sina produkter inom ramarna för det regelverk som finns är jag den första att lyckönska de industrier som klarar den internationella konkurrensen. Även utifrån ett mer idémässigt perspektiv har jag svårt att förstå kritiken mot svensk vapenexport. Det enkla skälet är att vi ser det som självklart att vi ska ha rätten att försvara vårt land, våra idéer, vårt samhällsskick, vår demokrati och vår frihet. Om vi genom att sälja försvarsmateriel kan hjälpa andra stater att göra samma sak har jag väldigt svårt att se det som moraliskt förkastligt. Det kanske till och med utifrån moraliska eller etiska utgångspunkter kan anses vara en fördel att andra små länder i världen har möjligheter att köpa försvarsmateriel från ett litet och alliansfritt land som i stället för att knyta upp sig till stormakter. 38 () replik: Jag vill först säga att jag verkligen uppskattar att försvarsministern deltar i debatten och att vi får tillfälle att få några frågor besvarade. Eftersom jag själv befinner mig i samma situation har jag full respekt för att man kan vara ny som jag i utskottet och inte har satt sig in i alla delar. Minskade militärutgifter frigör pengar som skulle kunna användas för att skydda oss mot reella hot och komma till rätta med flera av världens stora problem.