prot · GT09135 · 2006-06-05 00:00:00 — Vi bör göra detta till ett av de ämnesområden som vi ständigt återkommer till, tjatar om och prioriterar inom EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik även naturligtvis med hänsyn tagen till det som utrikesministern sade, att vi har två kärnvapenmakter inom den europeiska unionen, men icke desto mindre. När jag ställde den här interpellationen var naturligtvis bakgrunden att jag visste att skulle lägga fram sin rapport . Låt mig göra klart att i en alliansregering skulle inom utrikespolitiken göra just det jag har sagt, nämligen prioritera initiativ som syftar till att förverkliga rekommendationer för nedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen. Vi ställer oss bakom och inte minst, som jag nämnde, att vi ska använda vårt EU-medlemskap på ett mer systematiskt och genomtänkt sätt än vad har gjort för den typen av frågor och för att förverkliga den typen av rekommendationer som har fört fram. mål är bland annat förbud mot kärnvapenprov, att stater som har kärnvapen ska minska sitt innehav och sluta producera plutonium, höganrikat uran, för kärnvapen och därmed även minska risken för att terrorister skulle få möjlighet att använda kärnvapen eller tillgång till kärnvapen. Därmed ligger det här ganska väl i linje med det arbete som är mycket aktivt inom Europeiska unionen och där det finns ett stort intresse bland många länder att motverka terrorism. Där har de visat sin handlingskraft och förändringsvilja på ett helt annat sätt än på många andra politikområden . Jag ber att få återkomma till de specifika frågorna om och samt och i nästa omgång. 22 Utrikesminister (): Jag välkomnar möjligheten att här i få diskutera de här frågorna, som i hög grad är både centrala och, som framhåller, långsiktiga och där elementen hänger samman. Det finns olika forum där kan bedriva nedrustnings- och icke-spridningsfrågorna. De traditionellt använda är naturligtvis FN och där det för övrigt finns ett intressant förslag i , nämligen att man bör fastställa arbetsordningen med två tredjedels majoritet, inte med konsensus, vilket har förlamat dess arbete. Det förslaget, tycker jag, kan tas på djupt allvar. Jag kommer att titta på det med, om det tillåts, två hattar både som svensk utrikesminister och som president i . Sedan har vi andra forum. Vi har koalitionen för en ny agenda, som har visat sig väldigt användbar, inte minst i samband med förra icke-spridningsöversynen. Den debatt som kommer att växa fram kring och själva idén om kommissionen är ytterligare ett sätt att sätta fart på nedrustnings- och icke-spridningsdebatten. Det är utan tvekan en brist att vi misslyckades i icke-spridningsgranskningen och att vi i deklarationen vid toppmötet inte fick någon text i de här frågorna. Det är självfallet en brist, som både generalsekreteraren i FN och jag själv i min andra kapacitet har understrukit . Sedan har vi frågan om hur vi mycket vi kan göra i EU. Vi har varit drivande inom EU och vi vill att EU ska göra mer. tog initiativet 2002 till att utveckla vår politik om massförstörelsevapen. Men det är, som också håller med om, inte helt lätt när två medlemmar i också är kärnvapenstater och har ett annat perspektiv på dessa frågor. Det handlar nu ytterst om att värna icke-spridningsfördraget. Det här är ett tecken på hur svag situationen är . Vi har nedrustningssidan och en oklarhet om ifall man ska börja testa, och kanske gå upp i rymden med kärnvapen. Icke-spridningsproblemen kommer vi till senare, antar jag, i den fortsatta diskussionen. Det handlar också om fredlig användning av kärnenergi, som också är en del i spridningsavtalet. De här tre elementen måste bevaras på ett sätt som motsvarar dagens värld. Det är väl just den debatten vi måste föra. Den är kortsiktigt nästan dramatiskt men också långsiktigt oerhört viktig och kanske avgörande för internationell politik. Jag välkomnar i hög grad den diskussionen och hoppas att EU kan spela en viktig roll framöver och att vi kan få samsyn. Jag delar helt synen på att vi ska stärka EU:s gemensamma utrikespolitik. Jag var på ett utrikesministermöte och drev i hög grad mina intryck från och FN, där många länder utanför ser EU som en viktig kraft på både det politiska och det ekonomiska området. Vi ska värna den möjligheten att utveckla EU:s globala profil. 23 (): Jag har inte så mycket att anföra emot det som utrikesministern sade beträffande Europeiska unionen som jag ska fokusera på här. Men det finns något som förvånar mig i sammanhanget. Det är riktigt, det som utrikesministern sade om initiativ. Men det finns ju ett annat spår också, nämligen de nya medlemsländerna, utvidgningen av EU och den oro som finns för terrorism och internationell kriminalitet över huvud taget. Som jag sade kan man beskylla den europeiska unionen för tröghet och ineffektivitet i många sammanhang, men i frågan om att skydda medborgarna mot internationell brottslighet och terrorism har man ändå visat en handlingskraft som är större än på de flesta andra områden och inte minst sedan Madridbomberna. Jag undrar om man inte skulle kunna försöka ta delar av problemen och rekommendationerna och passa in dem i det mönstret för att försöka driva det här inom den europeiska unionen. Jag säger inte att det är lätt; ingenting är lätt i det här sammanhanget. Men jag tror ändå att det skulle vara en möjlighet. Den andra frågan knäckfrågan är som utrikesministern sade utvecklingen i . Det finns ett antal glädjeämnen därvidlag, inte minst den ändrade amerikanska hållningen när det gäller att gå in i en genuin diskussion med om dessa frågor. Man får hoppas att är berett att göra sammalunda. Man kan notera bara genom en blick på kartan att både och är grannländer. Vi har också i regionen. Européerna är ju redan mycket starkt engagerade i fråga om att få en lösning på frågan . Vi är också mycket engagerade i . Vi har gamla förvisso delvis koloniala band med och , men vi är redan som världsdel, som den europeiska unionen som organisation och som de europeiska länderna engagerade i regionen. Jag vet inte, men det vore intressant att höra om utrikesministern kan utveckla huruvida man kan använda EU som en mer aktiv aktör även i frågan om och . Man bör inte lämna det till andra aktörer i resten av världen. 24 Utrikesminister (): Det är en intressant vinkling som pekar på här, framför allt att man kan aktivera debatten med utgångspunkt i faran för terrorism. Jag tror att det är den vinkling som gör att man kan få ytterligare fart på arbetet i EU och det gemensamma arbetet med nedrustning och icke-spridning. Här tror jag att det är viktigt att komma ihåg att vi ska värna den kapacitet som finns i , inte minst i , när det gäller B- och C-vapen biologiska och kemiska vapen. Det man har sysslat med i är oerhört uppskattat internationellt. Den kompetensen är det viktigt att vi bevarar. Jag tror att vi måste fortsätta att ha en hög kapacitet om vi ska bevara vår trovärdighet i diskussionen om massförstörelsevapen. Jag tror att just kopplingen mellan massförstörelsevapen och terrorism är en utgångspunkt för en kanske ny diskussion inom EU om vilken roll vi kan ha framöver. Där kanske de två kärnvapenstaterna i EU inte behöver ha skiljaktiga uppfattningar. Jag håller med om att Iranfrågan har varit en fråga där EU har visat en hög profil. Det är ingen slump att en person som besöker , tror jag, är . Han presenterar det förslag och det paket som kan få avgörande internationell politisk betydelse för iranierna. Det har förhandlats först mellan de tre och mellan , och och det har lett till ett gemensamt förslag där det senaste inslaget är ett välkommet amerikanskt deltagande i arbetet med beredskap att indirekt föra en dialog med . Jag tror att det är en viktig komponent om detta nu ska lyckas. Vi hade under utrikesministermötet i en mycket intressant diskussion. Jag antydde redan tidigare, i den tidigare debatten, att Iranfrågan var en mycket viktig diskussion. Medlemskretsen gav naturligtvis de tre och starkt stöd i det här arbetet, och hade en bra diskussion. Jag tyckte att den pekade i riktningen mot att EU kan vara en aktör i fullständigt centrala frågor för världspolitiken. får vi se vad som händer i form av den iranska reaktionen och om det här förslaget, som huvudsakligen handlar om morötter, också kommer att behöva övergå i diskussioner om piskan carrots and sticks. Jag hoppas att vi får en positiv utveckling. Alternativet militär konfrontation är ett skräckscenario som ingen vill möta. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2005/06:359 om bombningar i 25 Utrikesminister (): har frågat mig om den inställning till agerande i samt till FN:s roll i landet. Det är redan känt att den USA-ledda koalitionens militära invasion i saknade stöd i säkerhetsrådet och att ansåg att invasionen stred mot folkrättens våldsförbud. linje är väl känd. befinner vi oss i en ny situation. I resolution välkomnade avslutandet av ockupationen av och återupprättandet av den irakiska suveräniteten. Genom denna resolution fick också den multinationella styrkan ett mandat från att bidra till upprätthållandet av säkerhet och stabilitet i , på begäran av den irakiska övergångsregeringen. fortsätter ansträngningarna att bygga upp de inhemska säkerhetsstyrkorna. Som alla vet är säkerhetssituationen i mycket allvarlig. I stort sett dagliga attacker drabbar, som vi ser, både civila, säkerhetsstyrkor och anhängare av olika religiösa inriktningar. Olika militanta grupper ligger bakom detta våld, vilket utgör det främsta hotet mot den irakiska civilbefolkningens säkerhet och välstånd. Den irakiska övergångsregeringen har i stor utsträckning fått förlita sig på den multinationella styrkan för att försöka bekämpa de grupper som ligger bakom våldshandlingarna. Den förutsätter att alla väpnade aktioner som genomförs av den multinationella styrkan baseras på full respekt för de mänskliga rättigheterna och den humanitära rätten. Oproportionerlig våldsanvändning är inte bara förbjuden enligt folkrätten den riskerar dessutom att öka motsättningarna i . Det finns ett absolut förbud mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling i folkrätten. har krävt att de som befinns skyldiga till brott i samband med väpnade aktioner i ska ställas till ansvar. kommer även i fortsättningen att i samtal med företrädare för de länder som bidrar med trupp till den multinationella styrkan framhålla nödvändigheten av att respektera folkrätten. är en av de stående frågorna i vår dialog med , och förhållandena i landet diskuteras löpande med företrädare för den amerikanska administrationen. Den folkrättsliga dialogen mellan /EU och , som rör respekten för mänskliga rättigheter och den humanitära rätten, har intensifierats . Regeringen välkomnar detta och deltar aktivt i dialogen, både bilateralt och via EU. frågar också om FN:s roll i . Regeringen anser att FN har en viktig roll att spela. Organisationen har en särskild ställning och en unik möjlighet att agera med legitimitet och opartiskhet i landet. Behoven i är utan tvekan stora och mångfasetterade. Insatser behövs för att på kort sikt förbättra säkerhetssituationen men också för att bygga upp demokratiska institutioner som kan garantera en mer långvarig stabilitet. FN har fokuserat sin verksamhet på att stödja den politiska och konstitutionella processen i , inklusive stöd till att hålla allmänna val, främja nationell försoning, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. FN har också bidragit med humanitär hjälp och till återuppbyggnadsarbetet i landet. Den rådande säkerhetssituationen har begränsat FN:s möjligheter att agera. För att FN ska kunna verka på ett så aktivt sätt som möjligt i bidrar med medel till skydd av FN:s personal. stöder också FN:s arbete genom bidrag till FN:s och fond för samordning av det internationella stödet till återuppbyggnaden och utvecklingen i . Avgörande för den långsiktiga stabiliteten och säkerheten i , och därmed även för FN:s möjligheter att verka i landet, är att den demokratiska processen konsolideras på ett sätt som inbegriper alla politiska grupperingar i . Regeringsbildningen är nu avslutad med undantag för tre ministerposter som tills vidare innehas av premiärministern och hans två vice premiärministrar. Förhoppningen är att den nybildade samlingsregeringen nu kan motverka den politiska och etniska splittringen och stävja det sekteristiska våldet i . 26 (): Tack, utrikesministern, för svaret. Jag vill med hjälp av denna interpellationsdebatt belysa det som händer i . Alltsedan ockupationen av påbörjades har det pågått en terror mot landets civilbefolkning. Människor tvingas bort från sina hem och lever som flyktingar i sina egna städer. El och vatten fungerar väldigt dåligt eller inte alls. Städer i är ett slagfält med amerikanska trupper, miliser, motståndsmän, maffia och poliser. , Tal Afar, Hadithah och är namnen på några städer där amerikanska trupper bombat och lämnat efter sig stor förödelse och många skadade och döda civila. och drabbade barnen i på olika sätt. Perioden av FN-sanktioner förvärrade situationen. Upp till 200 barn dog . bjöd jag två irakiska medborgare till , doktor , chefen för den farmaceutiska avdelningen vid i , och , chefen för studiecentret för mänskliga rättigheter och demokrati i staden . De vittnade om vad som verkligen händer i och i de irakiska städerna. Det var hemska vittnesmål vi fick ta del av och vidriga bilder vi fick se. Det var bilder på skadade barn. En del var skadade för livet. berättade om den stora bristen på elementär utrustning för sjukvård, som smärtstillande medel, sterila operationsmiljöer och mediciner. Hon berättade om hur sjukhusen tvingas att använda åsnekärror som ambulanser. Hon berättade om hur epidemier härjar, kolera, polio och tbc. Hon berättade om sönderfallna avloppssystem som förstör dricksvattnet. Hon berättade om gravida kvinnor som är undernärda och hur de inte vågar åka till sjukhusen för att förlösas eftersom säkerhetsläget är alldeles för farligt. , fru talman, sköts två kvinnor ihjäl av amerikanska soldater, en mor och hennes gravida dotter. De var på väg till förlossningskliniken i Samarra. , som arbetar med människorättsfrågor i , vittnade om förödelsen i sin egen stad. Han berättade om hur fallujaborna , för att rädda civila liv och egendom, beslöt att samarbeta med amerikanerna och gick med på att bära som utfärdades av marindivision 101. Fallujaborna trodde att dealen med amerikanerna skulle göra livet lättare för dem, men sedan infördes det utegångsförbud . Enligt de amerikanska trupperna var det nödvändigt för att förhindra terroristverksamhet. Då sökte fallujaborna sig till den amerikanska befälhavaren för att beklaga sig. De tyckte att tiden för utegångsförbudet drabbade dem väldigt hårt. Men det amerikanska befälet mötte människorna med attityden: All are terrorists! Den stora förödelse som sedan skedde i staden när amerikanska trupper jagade efter misstänkta terrorister tog jag upp i en tidigare interpellationsdebatt. Jag ska inte upprepa det . Men berättade också om hur bombattentatet mot moskén i har ökat spänningarna mellan de shiitiska och sunnitiska grupperna och sade att frågan om vem som genomförde sprängningen ännu är obesvarad. Min fråga är: Kommer vi någonsin att få veta vad som händer i ? 27 (): Jag vill börja med att säga att jag var i för . Jag reste runt där och träffade kurder, sunnimuslimer och shiamuslimer. Jag skulle vilja berätta lite grann om den bild jag fick. Den är delvis väldigt annorlunda mot den som vi ser i svenska, europeiska och amerikanska medier. Där var man väldigt positiv. Man insåg att det handlade om att skapa ett enat . Alla kämpade för att få en riktig regering. Och som utrikesministern sade är det bara ett fåtal poster som återstår nu för att man ska få det. Jag ställde framför allt frågan: Hur ser ni på ockupationen av ? Den generella bilden av kurderna var att de över huvud taget inte ville kalla det för ockupation, utan de sade att man hade befriat . Shiamuslimerna tyckte snarare att man hade befriat från . Sunnimuslimerna i sin tur förstod nu vad det här handlade om, hur förfärlig faktiskt hade varit mot shiamuslimer och kurder. Det är någonting som vi inte får höra annars . Jag tycker att det var viktigt att säga detta. Jag blev själv väldigt förvånad. Jag tycker också att det vore rättvist av att ge hela bilden och också tala om vad som hände i Halabja och vilka fruktansvärda saker har gjort innan detta. Detta säger jag utan att på något sätt försvara det som gör. Man är också väldigt öppen med att tala om vad det är man faktiskt behöver från omvärlden, nämligen att det irakiska folket hungrar efter att lära sig mer om demokrati. Alla jag träffade där, både kvinnor och män, sade verkligen: Kom hit och hjälp oss! Vi vet inte hur man gör för att få demokrati. Det är vår riktigt svaga punkt. Det sade alla tre grupperna, just därför att alla tre grupperna nu också verkligen vill ha en enad regering i . Man ser dessutom hur kurderna faktiskt har gått ihop för att kunna vara tillsammans i . Jag tycker att vi i , där det finns väldigt många exilirakier, borde ha ett extra stort ansvar att faktiskt bidra till att skapa mer demokrati i och att lära ut demokrati, för det är vi bra på. Jag vet att vi har gett 400 miljoner i svenskt bistånd till just för att stärka demokrati, rättsväsende och så vidare, men att det tyvärr går väldigt trögt. Anledningen är att vi, naturligtvis sagt med all respekt, talar om säkerhetsläget. Det är omöjligt att arbeta i . Och jag håller med om det fullständigt: I är det omöjligt att arbeta därför att säkerhetsläget ser ut som det gör. Det är också därför vi inte har en egen ambassad där. Säkerhetsläget gör att det skulle kosta fruktansvärda summor . Jag har hört nämnas summor runt 150 000 bara för säkerheten. Det jag undrar är: Varför är vi då inte mer flexibla där och arbetar i andra delar av , till exempel i södra och norra ? Man kan ju också få människor som är i att ta sig till andra delar, just för att kunna tänka mer demokrati. Varför ser vi inte de andra delarna av som bra demokratiska exempel ändå och försöker uppmuntra dem tydligare? Det vill jag fråga utrikesministern. 28 (): Jag tänker inte gå in i en diskussion om det som har hänt i tidigare, utan jag tänker fokusera på den situation som man ser och ställa en del frågor kring vad vi kan göra för att skapa en människovärdig situation i dagens . Jag säger inte det här för att vara kritisk, men vi måste ställa oss frågan: Var har man från omvärlden och FN misslyckats när det gäller att bygga trygghet, säkerhet och fungerande ekonomi i ? Vad är det som gör detta? Säkerhetsläget kan man diskutera ur många perspektiv. Jag vet att i många olika delar av är en av anledningarna till att människor inte går till jobbet helt enkelt bristen på el. Fungerar inte elen så kan man inte gå till sitt jobb. Elförsörjningen i , ett mycket stort land, är väldigt storskaligt uppbyggd. Tänk om man kunde göra insatser från omvärlden liksom man gör i annat internationellt arbete, till exempel i , genom att bygga självförsörjning av el i byar och i städer, så att man inte är så beroende när de stora avbrotten kommer och så att man inte är lika sårbar för olika militanta gruppers attacker. Då skapar man trygghet. En sak som som land faktiskt passar väldigt bra för är solceller solceller som elförsörjning. Men i tänker alla olja. Man tror på olja. Men solceller skulle kunna vara någonting som kan bidra till att bygga självtillit och stabilitet i byar och städer. Jag tror att man måste tänka på det här planet ur många olika perspektiv. Jag tror också att omvärlden måste ta ett lite större ansvar än man har gjort. Man har tagit ansvar, men man kanske måste ta ett större ansvar. Man måste kanske tänka på det man gjorde efter i . Man hade en Marshallplan. Man satsade stort på återuppbyggnad och på solidaritetsfonder. Man hade stora fonder, som fortfarande finns kvar i , där tyska företagare kunde söka pengar för att bygga upp landet. Man skulle kunna göra så i större utsträckning. Sedan vet jag att det största problemet i inte är tillgången till pengar. Det är mer så regionalt inte i hela . Vi bör alltså tänka lite mer på hur vi kan bygga starka sociala strukturer på fler och fler ställen. Det är bara underifrån som vi bygger stabilitet och trygghet. Sedan har vi problemet med det mångkulturella . Hur ska man bygga demokrati i ett land där man inte har haft demokrati? Man har haft klantänkande. Klantänkande har också en del av demokrati och dialog det ska man inte glömma bort. Man har en dialog även i ett klansamhälle inte som vi känner till den, men den, det positiva, ska man bygga på. Vi har ett mångkulturellt samhälle, och vi har en grogrund för konflikter. Det här är någonting som kan vara svårt att hantera. Det blir inte lättare när vi har en ockupationsmakt. Jag har sett ockupationsmakt på nära håll. Ockupationsmaktens militär har ofta väldigt svårt att skapa stabilitet, speciellt om det är unga män som är inblandade. Det är så att när man är en ockupationsmaktsmilitär så blir man rädd för omgivningen, och man kan ha tendenser till att se ned på de människor man ska skydda. Det är det vi ser resultatet av i och på de ockuperade palestinska områdena. Jag har sett det på många olika sätt. Hur ska man jobba mot sådant? Det är svårt att vara en god ockupationsmakt. När det gäller hur man ska jobba mot sådant har jag ibland sagt så här: Ska man ha en ockupationsmakt så ska man hellre ha äldre, erfarna poliser, människor med lite mer livserfarenhet än unga soldater, som är räddare och som kanske inte har den livserfarenhet som krävs för att möta de situationer som man möter. 29 Utrikesminister (): Jag är tacksam för att vi får in verkligheten i salar genom att vi får ögonvittnesrapporter, direkta och indirekta, från . Jag har själv tillbringat oerhört mycket tid i . besökte jag regelbundet när vi ägnade oss åt medling i , , jag och den FN-delegation som följde med. Jag är den förste att säga hur otroligt medkännande jag tycker att vi ska känna oss gentemot det irakiska folket, som har fått betala ett så oerhört högt pris: en fruktansvärd diktatur, ett våldsamt och grymt krig, sedan fortsatt förtryck under , en Kuwaitinvasion som satte landet under sanktioner, misär och sedan en befrielse, naturligtvis, då försvann från scenen, men en situation efter detta mer akuta krigsläge som blivit allt sämre och i vissa delar av landet lett till kaotiska förhållanden och naturligtvis oerhört stora säkerhetsproblem. I landet har också samlats personer från olika terrorgrupper som sett en möjlighet att bekämpa inte minst på plats. Detta har skapat en oerhört svår situation, och vi ser med sorg på dessa bilder som kommer från av de trupper som vill införa demokrati och ge folk en chans att få en framtid i värdighet. Vi ser hur den rädsla som finns hos amerikanska soldater kanske lett till övergrepp. Jag vill inte föregripa utredningarna som pågår både på amerikanskt håll och på irakiskt håll om vad som kan ha förevarit, men bilderna är tillräckligt ruskiga för att inge stor oro. Jag vet att det förekommer en mycket aktiv debatt, inte minst i , om detta, och jag hoppas att den här utredningen har genomförts på ett grundligt sätt och att de som kan finnas ansvariga kommer att ställas till svars, på samma sätt som vi fick se och hoppas få se ytterligare i . Detta visar de krafter som utlöses, den brutalisering som krig innebär och vad som händer när nervösa unga soldater befinner sig i en miljö som de inte är vana vid. Här finns ett stort behov av att också föra samman folk och minska kulturklyftor som finns. Låt oss komma ihåg att det inte råder en ockupationssituation . Resolution innebär en inbjudan från irakiska regeringen och att trupperna finns där av säkerhetsskäl.