prot · GT0964 · 2006-01-31 00:00:00 — Möjligen är det så att jag också gärna kopplar detta till en större social fråga. vill att vi på något sätt ska försöka kampanja oss ur det här, att vi ska ha mer av kampanjer, och det kanske vi ska. Jag är i och för sig övertygad om att vår linje kommer upp i olika familjerådgivningssituationer, till exempel när barn föds och i de familjeutbildningar som finns. Jag vet att så är fallet. Dock tror jag att frågan också måste kopplas till och det måste man förstå att bakgrunden till att barn agas inte bara är att föräldrarna inte vet hur de ska göra. Det kan också vara så att den sociala stressen som sådan i familjesituationen är väldigt stor och tung. Alla erfarenheter säger att ju större den sociala stressen är, desto större är risken för att våldet ökar i familjen. Detta har alltid förstått tidigare. Det är därför ändå alltid har stått för något slags organiserade trygghetssystem när det gäller de sociala systemen. Men detta har ju lämnat . Jag skulle vilja ställa frågan till , när hon nu ändå funderar över detta, vilka effekter hon tror det har för barn i utsatta familjer om man skulle skära ned deras ekonomiska situation på det sätt som föreslår när det gäller nedskärningar i socialförsäkringssystemen. Vilka effekter tror hon att det skulle få när det gäller social stress och när det gäller våld i familjerna? 28 (): Jag kan inte säga att vi generellt sett vill skära ned på välfärden för barnfamiljer. Vi har ett familjestöds- och barnstödsprogram. Vi lyfter särskilt fram barnfamiljernas behov av att få stöd och goda ekonomiska villkor på olika sätt även om inte den modellen till fullo stämmer med den som Socialdemokraterna vill ha. Menar statsrådet att det har blivit så mycket sämre när det gäller utsatta barns villkor eller problemfamiljer än det var 1979? Jag får intrycket av att statsrådet menar att vi nu är på väg att få fler fall av barnmisshandel och barnaga därför att det nu är försämrade ekonomiska villkor för barnfamiljer. Men så är det inte. Enligt statsrådets tidigare uttalande har inte barnagan ökat. Statsrådet är lite motsägelsefull. Det är klart att vi har olika förslag från om hur utsatta barn ska få hjälp. Jag kan hålla med om att om familjen är pressad samma sak gäller våld mot kvinnor kan man ta till våld. Men min bedömning är ändå att familjer inte är mer pressade än när barnagaförbudet infördes. 29 Statsrådet (): Det är precis så. Vi har gjort tre saker. En sak är att vi har skärpt lagstiftningen, och vi sänder ut den signalen. Den andra saken är att vi har informerat om den skärpta lagstiftningen. Den tredje saken är att vi har generella välfärdssystem som ändå klarar av att fånga upp de flesta situationerna så att människor kan känna trygghet. Är man trygg motverkas också den sociala stressen, som vi vet har ett starkt samband med risk för våld. Det är precis det jag påpekade. Det är också därför jag ifrågasätter om påstående har fog för sig. I alla fall har jag inte sett hårdfakta på detta . Det är lösryckta uttalanden som hon bygger sina slutsatser på. Min poäng är att om trygghet minskar den sociala stressen och därmed är våldsförebyggande i familjerna, då ska vi inte minska tryggheten. Vi ska inte skära ned på a-kassan, sjukförsäkringen, förtidspensionen och allt annat som ni föreslår. Jag bad att fundera på detta. Betyder det något för familjernas sociala välbefinnande med sådana nedskärningar? Jag tror att det gör det. Jag tror att frågan därmed är mycket svårare än att bara prata lag- och opinionsbildning. Det måste finnas en tydlig ekonomisk och social faktor. Den bör vi vara medvetna om. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2005/06:198 om återinförande av den lika kommunala rösträtten 30 Statsrådet (): , , har i interpellationen ställt två frågor till statsrådet . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på denna interpellation. Den första frågan gäller vilka åtgärder statsrådet avser att vidta om kommuner beslutar sig för att anordna kommunala folkomröstningar som ytterst berör den statliga skattepolitiken. Den andra frågan gäller vilka åtgärder statsrådet avser att vidta för att förhindra att kommunala folkomröstningar i frågor som rör fler kommuner i praktiken inte innebär att den graderade rösträtten återinförs. Bakgrunden till interpellation är att frågan om trängselskatt ska prövas i en folkomröstning i och också kommer att bli en fråga i de nationella valen. Kommunala folkomröstningar är ett instrument för demokratiskt inflytande. Folkomröstningar gör det möjligt för fullmäktige att inhämta synpunkter från medlemmarna i kommunen eller som ett led i beredningen av ett ärende. Det är fullmäktige som har den exklusiva rätten att avgöra om en folkomröstning ska hållas eller inte. Lagen (1994:692) om kommunala folkomröstningar är begränsad till de grundläggande momenten i omröstningsförfarandet. I övrigt är det fullmäktige som fattar beslut om det som rör folkomröstningen. Frågor som hänger samman med en folkomröstning är alltså en angelägenhet för den kommun där initiativet om en folkomröstning väcks. En kommun kan inte påverka beslut om folkomröstningar i andra kommuner. Den första frågan rör den kommunala kompetensen. I 2 kap. 1 § kommunallagen (1991:900) anges att kommuner själva får ha hand om sådana angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens område eller deras medlemmar och som inte ska skötas enbart av bland annat staten eller annan kommun. Det står således en kommun fritt att hålla en folkomröstning i en fråga under förutsättning att frågan är formulerad på ett sådant sätt att den rör en angelägenhet. Hur en kommun väljer att formulera en fråga är dock inte något som regeringen har synpunkter på. Möjligheten att hålla kommunala folkomröstningar har funnits . har ett sjuttiotal folkomröstningar hållits. Nära hälften av dessa har rört indelningsärenden. , , anordnades folkomröstningar om trängselskatt i tolv kommuner i . Därutöver har det också anordnats ett antal folkomröstningar kring trafikärenden och brobyggen. Mot denna bakgrund ser jag ingen överhängande risk för att kommunerna ska börja anordna folkomröstningar som berör den statliga politiken. När det gäller den andra frågan vill jag betona att förtroendevalda i kommunfullmäktige är valda av medlemmarna i sin kommun och står till svars inför dem. En folkomröstning kan därmed endast fungera som medel för ansvarsutkrävande i den egna kommunen. För övrigt är det viktigt att understryka att en folkomröstning alltid endast är rådgivande. Kommunmedlemmarna i ges alltså inte en direkt beslutanderätt över frågan om trängselskatt ska införas. Även om regeringen uttalat att folkomröstningen kommer att få betydelse för den fortsatta hanteringen av trängselskatter är det som fattar de avgörande besluten. Mot bakgrund av detta avser jag inte att vidta några åtgärder med anledning av de ställda frågorna. 31 (): Jag börjar med att tacka statsrådet för svaret. Frågan har framför allt demokratiska bevekelsegrunder. Jag vill gärna beskriva bakgrunden till att jag har fått svaret från statsrådet. Det visar på problemet för vanliga riksdagsledamöter att ställa frågor av stor vikt under debatt. Jag ställde frågan , som framgår av interpellationen. Det var i många avseenden en bemärkelsedag . Jag vill gärna tacka kammarkansliet och för bistånd. Först fann man att interpellationen över huvud taget inte kunde ställas, men sedan blev det ändå möjligt i formell mening. Men det är ett svårt problem för oss att veta vem sådana interpellationer ska ställas till. Jag vill gärna få fört till protokollet att det hade varit naturligt att ställa frågan till demokratiministern. Det är till honom jag har ställt min interpellation. Jag har ett annat nyligt exempel på detta i ett frågesvar. Jag hade ställt en finansieringsfråga. Jag hade varit i kontakt med expeditions- och rättschefen inom statsrådets eget departement. Jag fick reda på att ett en finansieringsfråga inte ligger under finansministern utan under ett annat departementet. Det är svårt att förstå. övergår jag till själva sakfrågan. Svaret på den fråga jag har ställt är nej. De medborgare som inte råkar bo i kommer inte att ha full rösträtt . De får inte delta i en omröstning om en skattefråga som påverkar dem i lika hög grad som dem i . Jag vill ställa en fråga till statsrådet på den här viktiga punkten. Statsrådets svar ger intryck av en sak, medan de nu ledande kommunalpolitikerna i ger ett annat svar på frågan om resultatet av folkomröstningen kommer att följas eller inte. Jag har i grund och botten full förståelse för statsrådets svävande svar. Men medborgarna i får ett annat besked av kommunens ledande politiker, att det är de som avgör frågan. Jag menar att det är helt orimligt att göra sådana utfästelser. är vi inte helt ovana vid orimliga utfästelser i de här frågorna, men det går ju tillbaka till att vi har fått en förfärlig rödgrön röra i den här frågan. Här har träffats ett politiskt beslut som bland annat innefattar en folkomröstning som rör en statlig skattefråga. Innan min talartid är utgången vill jag säga att det finns två kommuner utöver som kommer att ha folkomröstning i den här frågan och jag gör det av partipolitiska skäl och det är och . De här två kommunerna skiljer sig i den här frågan från alla andra kommuner utöver genom att och Socialdemokraterna gemensamt styr i de kommunerna. Där bygger man, enligt mitt sätt att se det, demokratin mer noggrant än i många andra kommuner. För mig som gammal liberal är det särdeles viktigt att demokratin alltid byggs med pedantisk noggrannhet. 32 Statsrådet (): Jag har svarat, som också här antyder, att jag inte avser att vidta några särskilda åtgärder med anledning av det här förhållandet. Därmed inte sagt att frågorna om kommunala folkomröstningar är okomplicerade på något sätt. Jag skulle vilja säga att de är ganska komplicerade. Det finns en rad olika fall där folkomröstningar har tagit upp frågor som i sin förlängning, om besluten verkställs i kommunen, fått följder för invånare i andra kommuner. Det tycker jag kan vara ett allmänt problem. Jag har själv ett exempel från mitt hemlän, som jag tror att känner till. folkomröstade i valet om att tillhöra ett annat län. En majoritet anslöt sig till den linjen. Man måste inte följa alla folkomröstningsresultat, utan de är endast rådgivande. Så var det i det här fallet också. Eftersom ett länsbyte i allra högsta grad också skulle påverka Sala kommun, som tillhör , höjde många där sin röst och sade: Borde inte också vi få göra oss hörda i en sådan här diskussion eftersom det får konsekvenser i en rad olika frågor som berör vår kommun? Man får en ny länsgräns, och det påverkar samarbetet med skattemyndighet och arbetsförmedling. Det påverkar också indelningen av sjukvårdsupptagningsområden och så vidare. Det här berörde en del. Här tog, som känner till, ställning tillsammans med övriga borgerliga partier och även med för att folkomröstningsresultatet skulle följas fullt ut. Folkviljan i den enskilda kommunen var viktigast. Vad de andra tyckte var inte relevant. Jag känner till den debatten ganska väl eftersom jag bor i länet. Man kan fråga sig vad som var rätt i det fallet. Så här har det varit även i andra folkomröstningar. Jag tycker att det i grund och botten finns en viktig demokratisk aspekt med folkomröstningar. Det är bra att kunna pröva vissa frågor i folkomröstningar. I det här fallet är det bra att man debatterar frågan men också synliggör de problem som finns. Man ska vara ytterst försiktig med kommunala folkomröstningar. Man måste veta hur man tar hand om resultatet på ett sådant sätt att kommuninvånarna som är med och röstar känner att det har varit betydelsefullt att rösta och att inte invånare i andra kommuner berörs på ett sådant sätt att det därmed uppstår en diskussion. När jag tittar tillbaks kan jag se att sådana saker har förekommit. Men i stort tycker jag att folkomröstningar ändå har följt den grundtanke som finns, och det finns inget skäl att ändra på det här. Det finns heller inte, som jag har upptäckt, någon majoritet i riksdag som har varit speciellt intresserad av att se över och förtydliga rätten till kommunala folkomröstningar. Om det skulle finnas har jag som kommunminister inga invändningar mot att man mycket väl skulle kunna titta på de faktiska konsekvenserna i det här fallet. När det gäller själva Stockholmsfrågan kan jag bara hålla mig till det juridiska rättsbegreppet. En folkomröstning beträffande trängselskatt, oavsett i vilken kommun den genomförs, i den kommun som nämnde men också i , är endast rådgivande. Frågan kommer ytterst att avgöras av riksdag och den sammansättning som finns här hur det i fortsättningen kommer att bli. Något annat kan jag inte säga om jag ska hålla mig till det som gäller, och det tycker jag är viktigt att göra. 33 (): Jag uppskattar mycket att statsrådet tar upp det andra exemplet med just . Där handlade det i första hand om en länsindelningsfråga. Men den hade, som statsrådet helt riktigt påpekar, också aspekter vad gällde sjukvårdsupptagningsområden, skatteunderlag, trafikpolitik och många andra frågor. Där fanns det en minoritet som önskade en förbättring som gick ut över andra i ett speciellt avseende, nämligen när det gällde närheten till sjukvård. På motsvarande sätt kan jag se att det är orimligt att icke fler som berörs har möjlighet att påverka utgången i den här frågan. säger statsrådet att svaret som jag har fått är utformat på strikt juridiska grunder. Jag kan också se att så är fallet. Det framgår nämligen inte alls vad regeringen tycker i sakfrågan. Just den fråga som jag har ställt avstår statsrådet med största noggrannhet, jag säger inte med pedantisk noggrannhet, att ta ställning till, nämligen om det är rimligt att vissa som berörs i den här regionen har en röst, nämligen de som råkar bo i , och att andra som råkar bo i kommuner som och , som ligger nästan inom , har noll röster. Min utgångspunkt är att vi som tillhör partier, och det gör alla i den här vill jag påstå, har att långt bortom de partipolitiska frågorna värna människors rätt till inflytande. I det avseendet är den folkomröstning som ska företas ett skräckexempel på den demokratiska utvecklingen. Här förnekas väldigt många människor som känner sig berörda, och som också får betala priset för den politiska uppgörelsen, rätten till folkomröstning. De känner sig svikna, och det kan jag mycket väl förstå. Jag kommer ju själv att tillhöra dem som har noll röster, medan statsrådet , som jag ursprungligen råkade ställa den här interpellationen till fast det uppenbarligen var fel i förvaltningslagsmening, har en röst. Det blir ju väldigt påtagligt att vi i en fråga som berör oss båda i lika hög grad har så olika rösträtter. När jag skrev den här interpellationen ursprungligen, , var det just för att våra två partier med sådan styrka hade gått i bräschen för att se till att alla människor som berördes av någon fråga skulle behandlas lika. Detta är en annan fråga än den som debatteras just nu i Stockholmstidningar, om detta är en bra reform eller inte. Jag uppskattar att statsrådet inte har gått in på den frågan, för man kan ha olika meningar om ifall detta är en succé eller inte. Här gäller frågan hur vi över partigränserna ser till att människor känner att de har inflytande över frågor som de berörs av. På den frågan tycker jag inte att jag har fått ett tillfredsställande svar. Jag tycker inte att statsrådet bör vara nöjd med den utformning som denna folkomröstning har fått i . 34 Statsrådet (): Jag har stor respekt för . Jag vet att han är en god demokrat av högsta rang och att han värnar om de demokratiska intressena. Det är bra. Jag tycker att det är oerhört viktigt att sådant här fungerar på det sätt som det är tänkt. Problemet, som jag också tycker att kan ta till sig något här, är att det nog inte finns någon optimal lösning när det gäller folkomröstningar beträffande beslut, hur de verkställs och hur de även kan beröra andra som finns utanför den kommun som folkomröstningen omfattar. Vill man göra det ännu mer komplicerat kan man ju säga att kommunala beslut i enskild kommun också kan påverka personer i andra kommuner på ett sätt som dessa inte har kunnat påverka. Ett exempel som har förts fram i någon debatt är att en kommun kan besluta om parkeringsavgifternas storlek, något som i alla högsta grad påverkar dem som pendlar in och kanske måste parkera sin bil för att kunna göra sitt jobb. Man har bara att betala den avgift som finns. Då kan man säga: Jag har som enskild person här inte haft någon möjlighet att kunna påverka. De politiker som har fattat det här beslutet, om det har fattats i fullmäktige, är inte ansvariga inför mig, för jag bor inte i den kommunen. Vad jag vill säga med det är hur komplicerad den här frågan egentligen är när man utkräver demokratisk insyn och demokratisk påverkan fullt ut i de här systemen. Då tror jag inte att man på något sätt kan ha en genial lösning om man inte från sida också är beredd att diskutera den kommunala folkomröstningsfunktionen i botten, se hur den används och analysera den ordentligt. Det är som jag sade tidigare: Själv kan jag ha en skepsis till användandet av den om det görs på ett felaktigt sätt. Men det får vi väl återkomma till . Sedan kan jag inte låta bli att också känna att det är klart att det här påverkas av vad politiska partier i grund och botten tycker. är, tillsammans med sitt parti, upprörd över situationen i och trängselskatterna där. Det är ju ingen hemlighet vad har tyckt i den här frågan redan från början. Man har ju satsat ett ganska stort förtroendekapital på att det här inte skulle fungera. Det finns väl partier som kanske varit tydligare på den punkten än och hans . Däremot var det inte så när det gäller Hebyfrågan. Jag tycker att man kan dra en parallell även om färre personer berörs. Om man tycker att det är en mindre fråga av den anledningen kan alltid diskuteras. Man var inte alls uppjagad över den frågan. Där var det viktigast att folkviljan i den enskilda kommunen fick komma igenom. Det ger för mig vid handen, även om vi försöker vara oavhängiga demokrater, vilket jag inte betvivlar att är, att det ändå har en betydelse i botten hur man ser på frågan, vad man har tyckt i grundfrågan. Det tycker jag också lyser igenom i behandlingen av den här frågan. Sedan är det så, det vill jag förtydliga igen, att det är riksdag som kommer att bestämma hur det blir med trängselskatten i , en eventuell förlängning eller ett upphörande. Det är ju som ska avgöra detta. Det är ledamöterna som sitter i riksdag som ska fatta det beslutet, som är ansvariga för det. Folkomröstningarna, oavsett vilka kommuner det handlar om, är rådgivande enligt den lag som finns och med det sätt som det hanteras på. Något annat svar kan man inte ge här. Så ser jag på det ur den strikta aspekten. Då kan man också säga att det demokratiska beslutet beror på vad har för sammansättning när man ska fatta beslutet. 35 (): Jag instämmer i väldigt mycket av vad statsrådet säger. Så är det i den här frågan. I en mycket avgörande fråga vill jag dock säga att det är väldigt viktigt att statsrådet tydliggör inte för oss borgerliga utan för sina vänner Socialdemokraterna i att det är någon annanstans än genom folkomröstningen eller i som frågan faktiskt avgörs, nämligen i riksdag. På just den punkten har ju statsrådets partivänner i för att få igenom det här förslaget förespeglat väljarna något annat, nämligen att det är de som i folkomröstningen avgör om trängselavgifterna ska vara kvar eller inte. Sedan finns det en annan lång historia om vad man är för eller inte för. Jag har i denna talarstol, fru talman, sagt att hade vi fullföljt Dennispaketet 1993, som stod bakom och som till exempel innehöll avgifter för bestämda vägar, hade mycket av det elände som vi nu har undvikits. Det gäller inte bara trängselskatten utan också själva trafiken. Vi hade haft en mycket mer utbyggd kollektivtrafik. Jag vill gärna säga att om man inte underlåtit att vidta korrekta åtgärder och jag vill gärna säga att det aldrig är fel att vidta riktiga åtgärder hade vi sluppit många av dessa problem. Statsrådet berör parkeringsfrågan. Jag råkar bo i kommun. Där inför man nu en reform som jag absolut ogillar, nämligen att det i stort sett bara är Danderydsbor som ska stå på infartsparkeringar som en följd av trängselavgifterna. Detta är ju i grund och botten som jag ser det en helt grotesk ordning. Vi måste ha en sådan ordning i att man ska kunna få parkera var man vill i vårt land. Inför man sådana här avgifter i en annan kommun förstår jag att medborgarna blir förtvivlade och vidtar åtgärder som jag, och säkert också statsrådet, det tackar jag för, egentligen inte kan försvara. 36 Statsrådet (): Beträffande parkeringen i tror jag att och jag är helt överens. Jag har noterat det också. Det är naturligtvis något som man verkligen kan höja på ögonbrynen åt. Där tycker jag inte att man lever upp till de demokratiska aspekterna och människans lika värde. Det var kanske inte det vi skulle prata om här, men det är en del av det. Jag har inte så mycket mer att tillägga i den här diskussionen. Jag tycker att vi har gjort en bra probleminventering. Jag bara konstaterar att vi också är överens om att det är riksdag som slutligen kommer att avgöra frågan. Det finns problem med kommunala folkomröstningar, hur olika aspekter kan påverka. Det finns fler exempel men jag ska inte ta upp dem i sista repliken, när inte kan svara. Det går dock att belysa detta. Jag skulle inte ha något emot att man tog och funderade lite djupare just kring det här redskapet och vilka följder det kan ha. Å andra sidan kan jag säga att när vi gör en inventering av de 70 folkomröstningar som har gjorts har det ändå, om man jämför, i stort fungerat på det sätt som lagstiftaren funderade över. Men det finns risker. Jag ser att det dyker upp nya folkomröstningar i en rad olika frågor som man över huvud taget inte har kompetens att besluta om. Man gör det för att försöka påverka en annan instans, som ska fatta beslutet. Det kan man också fundera på, om det ska användas på det sättet. Det kan man göra om man är inriktad på att det är på det sättet så att man inte sedan, när man har röstat, tror att man bestämmer med den folkomröstning som har gjorts och det uppstår en besvikelse. Då kan det bli ett demokratisk underskott på det sättet också som kan vara negativt för hela systemet. I grund och botten handlar det alltså väldigt mycket om vilken respekt man har för kommunala folkomröstningar, om när man använder dem och om hur man använder dem, om man ska behålla respekten för dem och digniteten på dem . Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2005/06:202 om kontroll av statsförvaltningen 37 Statsrådet (): har frågat statsminister dels vilka åtgärder, mot bakgrund av de olika anklagelserna och fällande domarna om mutbrott, statsministern avser att vidta för att de statliga bolagen ska förhindra mutor och korruption, dels när statsministern avser att återkomma med en plan för att förhindra mutor och korruption inom statsförvaltningen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Inledningsvis vill jag understryka att korruption alltid med kraft måste bekämpas. En elementär förutsättning för en väl fungerande samhällsförvaltning är naturligtvis att den inte är korrupt. Olika mätningar som gjorts när det gäller graden av korruption visar att tillhör de länder i världen med den lägsta graden av korruption. Bra verksamheter kan givetvis alltid bli ännu bättre. En låg frekvens av korruption kan alltid bli ännu lägre. Vi får därför inte slå oss till ro. Vi måste alla som verkar inom offentlig förvaltning hjälpas åt med att ta itu med eventuella tendenser till korrupt beteende. För statsförvaltningens vidkommande regleras myndigheternas åtaganden rörande intern kontroll av verksförordningen.