prot · GT0982 · 2006-03-08 00:00:00 — Tredje vice talmannen meddelade att () ansökt om fortsatt sjukledighet den 14 mars30 april. Kammaren biföll denna ansökan. Tredje vice talmannen anmälde att () skulle fortsätta att tjänstgöra som ersättare för . 2 § Anmälan om kompletteringsval till utskott Tredje vice talmannen meddelade att de grönas riksdagsgrupp under sjukledighet anmält som suppleant i skatteutskottet, näringsutskottet och arbetsmarknadsutskottet. Tredje vice talmannen förklarade vald den 14 mars30 april till suppleant i skatteutskottet () suppleant i näringsutskottet () suppleant i arbetsmarknadsutskottet () 3 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2005/06:FPM58 Förordning om samordning av trygghetsförmåner KOM(2005)676 till socialförsäkringsutskottet 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2005/06:123 till justitieutskottet Motioner 2005/06:Kr15Kr17 till kulturutskottet /06:Ub8Ub10 till utbildningsutskottet /06:N17 och N18 till näringsutskottet 5 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2005/06:NU11 betänkanden /06:KrU7, KrU8 och KrU17 Miljö- och jordbruksutskottets betänkanden /06:MJU7 och MJU10 betänkande 2005/06:AU2 6 § Delat barnbidrag vid växelvis boende, m.m. Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2005/06:SfU7 Delat barnbidrag vid växelvis boende, m.m. (prop. 2005/06:20). 1 Förste vice talman (): Proposition 20 om delat barnbidrag vid växelvis boende behandlas i socialförsäkringsutskottets betänkande 7. Det kan låta bra med delat barnbidrag när man först konfronteras med förslaget. Men jag tror att man vid närmare eftertanke och analys kan säga att det löser inga problem utan skapar nya problem för nya grupper. Tendensen vid delat barnbidrag är dessutom att det tar från de svagare i samhället till förmån för dem som är något starkare om man försöker generalisera det hela. Därmed inte sagt att nuvarande förhållande är bra, för det är det verkligen inte. Det finns dock inget förslag från regeringen i denna proposition som löser de grundläggande problemen eller ens innebär att steg tas i riktning mot en lösning av de grundläggande problemen. Det är nämligen ganska självklart att det egentligen inte finns några stora problem om föräldrar är överens vid växelvis boende. Man kommer överens och löser de ekonomiska förehavandena mellan varandra på ett bra sätt både för sig själva och för sina barn. Det är inte heller något stort problem om barnen bor hos den ena eller den andra föräldern. Då regleras också detta på ett ganska enkelt sätt. Det är i de fall med växelvis boende där föräldrarna är starkt oense det är, tyvärr, inte helt ovanligt efter en skilsmässa som problem uppstår kring ekonomin och det stöd som samhället ger och framför allt kring de utgifter som finns för att på ett bra sätt kunna både ha umgänge med och ta hand om sina barn på ett sådant sätt att bägge föräldrarna kan göra det på anständiga villkor. Att dagens problem innehåller väldigt många exempel på fall där människor far illa vet vi. Jag ska inte säga att brevskörden är stor, för det är delvis att säga fel. Det är e-mejlskörden som är stor i dagens samhälle. Det kommer fram väldigt många fall där föräldrar och enstaka personer med väldigt olika förhållanden far mycket illa och där stödet från samhället hamnar i fel fickor. Därmed försätts den ena föräldern i ett mycket utsatt läge. För sedan blev jag uppringd av en partikamrats son boende här i där det var växelvis boende. Exhustrun var stark missbrukare, och han stod för samtliga utgifter. Barnbidraget gick till helt fel saker. Det är ganska uppenbart att något behöver göras. Delat barnbidrag löser ingen stor del av detta problem, utan det här är faktiskt ett större problem som måste lösas i ett större sammanhang. Det handlar mycket riktigt precis som finns med i delar av propositionen om vårdbidrag, men det handlar också om bostäder och om försörjningsstöd även mellan makar. Det är en rad olika samhällsstöd som kommer in vid dessa ganska komplexa förhållanden, i synnerhet vid tvister mellan äkta makar. Det går inte att bara bryta ut barnbidraget som en liten del, i synnerhet med tanke på den effekt det får, och tro att man har löst problemet. I allmänhet är det vid en skilsmässa i dagens så att det är kvinnan som är den svagare parten. Att ta halva barnbidraget utan att ta tag i övriga problem ger ingen bra lösning utan tenderar möjligen att ge en form jämställdhet vad avser barnbidraget. Men skapas större ekonomiska problem och större ojämlikheter mellan de före detta makarna. Man måste ta tag i problemet i dess helhet. Det görs inte i propositionen. Det går inte att rycka ut saker ur sitt sammanhang som man på detta sätt gör. Det råder ingen som helst tvekan om att det efter en skilsmässa, beroende på inkomstfördelningen mellan man och kvinna men även arbetsfördelningen under äktenskapet, kan bli väldigt olika ekonomiska förhållanden för de frånskilda. Det kan även handla om att den ena parten träffar en ny partner med radikalt andra ekonomiska förhållanden. Det kan lätt leda till att den ena parten ekonomiskt blir mycket utsatt och till att förhållandena i umgänget med barnen blir mycket starkt lidande. Till vissa delar är det omöjligt, och kanske inte heller önskvärt, att göra fullständiga förändringar här. Men det är alldeles uppenbart att nuvarande förhållanden inte är acceptabla. Vi anser därför att dagens system är oacceptabelt och förtjänar hård kritik och en mycket bättre och mer omfattande proposition där man tar tag i problematiken som helhet. Från moderat sida ställer vi, om man begränsar sig till barnbidraget, krav på att det ska vara könsneutralt. Det borde vara självklart i ett modernt svenskt samhälle med den fulla jämställdhet som vi eftersträvar. Det borde också vara självklart att barnbidraget är ett försörjningsstöd till barn, inte till vuxna. De andra delarna får lösas i annan ordning. Vi hade gärna sett att vi tills vidare hade ändrat så att barnbidraget gått till den förälder hos vilken barnen är mantalsskrivna och där huvuddelen av räkningarna, framför allt dagisräkningarna, i allmänhet hamnar. Men vi inser mycket väl att man måste gå vidare och koppla ett större grepp om det hela i och med att det är så många, både vuxna och barn, i nuvarande system som far illa. Det finns alltför många enskilda exempel på att nuvarande system inte på långt när löser problemen, utan människor hamnar i en mycket besvärlig situation. Av det skälet yrkar vi moderater avslag på proposition 20 och därmed bifall till reservation 1. Vi yrkar också bifall till reservation 4 om en snabb utredning av detta bidrags- och försörjningskomplex. Detta är ett alltför vanskött politikområde där man möjligt borde komma till en mycket bättre lösning i och med att det gäller en av de mest utsatta grupperna i det svenska samhället. 2 (): Min erfarenhet från men även från arbetet i är att pengar ofta ställer till bråk i familjer, inte minst vid separationer. Därför föreslår också att ekonomisk rådgivning ska finnas i alla kommuner och att regeringen bör utreda hur en sådan skyldighet ska kunna utformas. I min hemkommun har man prövat en lyckosam modell som innebär att föräldrarna i tidigt skede får träffa en person från , en från och en advokat, alla på en gång, för att få svar på frågor som rör ekonomin. Det är en modell som är väl värd att imitera. ser familjer mycket olika ut. bor ca 92 000 barn växelvis. Att bo växelvis innebär att barnen har tillgång till båda sina föräldrar. bor barnen hos ena föräldern och hos den andra, och ibland kan det vara svårt att skilja växelvis boende från en väl tilltagen umgängesrätt. För att växelvis boende ska vara till barns bästa måste föräldrarna kunna samarbeta i alla frågor som rör barnet och även ekonomin. har regeringen och föreslagit att barnbidraget liksom vårdbidraget ska kunna delas även då endast en av föräldrarna begär det. Då är det bäddat för konflikter. Jag har förvisso fått mejl från både mammor och pappor som delar regeringens och uppfattning. Det är föräldrar som tar sitt fulla ansvar vad gäller både ekonomi och omsorg om barnet och som känner sig förfördelade då de inte får ta del av barnbidraget. Jag förstår att de känner sig orättvist behandlade. Men jag har även fått synpunkter från andra, till exempel en praktiserande advokat som anser att förslaget att även den med högre inkomster ska kunna få halva barnbidraget när barnet bor växelvis på papperet framstår som ett steg i riktning mot en ökad jämlikhet men i praktiken innebär motsatsen. Reglerna om utbetalning av barnbidrag måste ses i ett vidare perspektiv och till exempel innefatta ett beaktande av regeln om underhållsbidrag. I de flesta fall är det de facto mamman som har den lägre inkomsten. Det är otillfredsställande att hon inte har rätt att uppbära ett underhållsbidrag från pappan. Att hon har haft rätt till barnbidrag har inneburit en viss gottgörelse. Annorlunda uttryckt: Om barnen bor växelvis hos föräldrarna får mamman med en lägre inkomst med hjälp av barnbidraget en kompensation för att hon trots lägre inkomst får bära hälften, ibland kanske mer, av kostnaderna för barnet. Det är inte rimligt att beslutar om en ensidig ändring av regeln om utbetalning av barnbidraget. anser, och har även motionerat om, att underhållsbidraget ska kunna fastställas även vid växelvis boende för att underlätta för den förälder som har den svagare ekonomiska situationen. Det saknas eftertanke i förslaget att dela barnbidraget mot en förälders vilja. Finns det inte någon eftertanke blir det den svagare parten som får lida. Jag har också bett utredningstjänsten undersöka i vad mån ett delat barnbidrag kan leda till ökade kostnader för kommuner vad gäller försörjningsstöd. Det är inte säkra uppgifter, men det ger en fingervisning. Man räknar med att en sådan här delning av barnbidraget skulle innebära ungefär 100 miljoner i ökade kostnader. Den ekonomiska familjepolitiken är mycket komplex. Den handlar, förutom om barnbidrag, om vårdbidrag, bostadsbidrag, maxtaxor, försörjningsstöd, underhållsbidrag, underhållsstöd och skatter. Hur den ekonomiska situationen för barn ser ut beror även på föräldrarnas förmåga och prioriteringar och vanor och i vad mån man har ett stödjande nätverk. välkomnar jag verkligen att det blir en samlad utredning som ur ett barnperspektiv tittar på alla bidragsregler som påverkar barn till särlevande föräldrar och även på hur kostnadsansvaret fördelas mellan föräldrarna. Jag ställer mig bakom alla reservationer men yrkar bifall bara till reservationerna 1 och 4. 3 (): Svårigheten i att stifta lag blir som allra tydligast när lagstiftningen griper in i människors vardag. Då gäller det att som lagstiftare hålla tungan rätt i mun och fatta de beslut som ger trygghet och rättssäkerhet för dem som allra bäst behöver det, i all synnerhet de barn som den här frågan ytterst handlar om. Vi kristdemokrater vill se en familjepolitik med valfrihet och rättvisa, som ger föräldrar makt att bestämma över sin egen tid med barnen, mer tid att få ihop livspusslet, en politik som möjliggör ett fungerande familjeliv där barnen får den centrala plats de rättmätigt ska ha oavsett om föräldrarna lever tillsammans eller isär. Familjepolitiken ska stödja och hjälpa föräldrarna att ordna sina liv så att en trygg familjemiljö kan bidra till trygga barn som växer upp till trygga vuxna. Det är en god investering att satsa på familjerna. Förutom att vi kristdemokrater vill se en annan inriktning på familjepolitiken än den rådande så att vanliga människor får mer att säga till om tillförde vi i vårt förslag till budget för familjepolitiken ytterligare . Bland annat föreslog vi ett fördubblat och beskattat barnbidrag som skulle innebära ett kraftigt förbättrat stöd till familjer med låga inkomster, inte minst för de ensamstående föräldrar som enligt många utredningar har det knapert ekonomiskt. Alla familjer består inte av två föräldrar med barn. Över en halv miljon barn har särlevande föräldrar. Drygt 400 000 lever med en ensamstående förälder och omkring 100 000 med en förälder som har ny partner. är det omkring 50 000 barn som är med om att föräldrarna separerar. I de allra flesta fall, i många fall åtminstone, kommer föräldrarna väl överens. I andra så är det svårare vi är ju människor. finns barn som får sitta i kläm när föräldrarna inte längre kommer överens. De är inte många, men det förminskar inte det enskilda barnets utsatthet. Vid en separation gäller det därför att se till att man i lagstiftningen ser barnet och har barnets perspektiv för ögonen. För barn är det viktigt att etablera en god relation med både mamma och pappa vare sig de lever tillsammans eller isär. Det är angeläget att samhället stöder föräldrar, både mammor och pappor, att ta ansvar för sina barn och skapa möjligheter för dem att vara goda förebilder. Så långt som möjligt bör därför föräldrarnas förmåga att samarbeta uppmuntras och onödiga grogrunder för konflikter tas bort. Därför får vi inte medverka till att lagstifta så att män och kvinnor ställs mot varandra. Det skulle faktiskt vara snudd på ironi ifall vi , på , antog ett förslag som skulle göra just det. Föräldrar med växelvis boende har ingen möjlighet att få barnbidraget utbetalat med hälften till vardera föräldern. finns inget som hindrar att föräldrar själva hittar sin egen lösning. Bekymret är när man inte kan komma överens. ser positivt på att möjliggöra en delning av barnbidraget mellan föräldrarna så länge barnets bästa sätts i centrum och samarbete mellan föräldrarna underlättas. Visst är det absurt att barnbidraget alltid går till en förälder, modern. Det kan ses som att pappan skulle vara mindre viktig. Det vänder vi kristdemokrater oss starkt emot. Både mammor och pappor är viktiga. Men en delning bör leda till att minska konfliktytorna mellan föräldrarna, inte öka dem. Det förslag som Socialdemokraterna och presenterat är därför inte bra. Det är inte ens ett steg i rätt riktning. Tvärtom leder den tvångsdelning som föreslås åt alldeles fel håll. Risken är överhängande att det enda som propositionen leder till är fler konflikter och rättsprocesser. Det är olyckligt om man i barnbidraget, som ju borde handla om barn, bygger in mekanismer som frestar att se mer till plånboken än till barnens behov, för ju mer pengar som står på spel desto större risk är det att det utvecklas konflikter. Förslaget, som Socialdemokraterna och lägger fram, har också sågats av snart sagt varenda remissinstans, inte minst av som ju har till uppgift att se till barns bästa. Vi delar från kristdemokratiskt håll bedömning. Vi delar också och syn att en delning av barnbidraget på det sätt som föreslås ökar de ekonomiska drivkrafterna att starta olika typer av domstolsprocesser. Det kan knappast vara bra för barnen. Varför lägger regeringen ett så dåligt utformat förslag i en så viktig fråga? frågade en förälder mig . Kanske kommer ett svar på den frågan . Vi är fem partier, och , som enats om att avvisa det föreliggande förslaget till tvångsdelning. Vi vill också gemensamt se en översyn av alla bidrag som påverkar barn. Helheten, såväl vad gäller intäkter som barnbidrag, bostadsbidrag och underhållsstöd och kostnader av olika slag som har med barnet att göra, måste ingå i en sådan översyn. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservationerna 1 och 4. Vi kristdemokrater menar också att ett förslag om delat barnbidrag borde ha barnets bästa som vägledande princip. Den måste gå före principen om könsneutralitet. Ett förslag till delat barnbidrag bör också så långt som möjligt utformas så att risken för konflikter minimeras. Likaså måste ett nytt förslag möjliggöra mjuka övergångar mellan olika boendelösningar för barnen. Det ska vara möjligt för föräldrarna att låta barnens behov vara styrande. Lagstiftningen ska bidra till flexibla lösningar för barnens skull. Detta handlar för oss kristdemokrater just om barnen, om trygghet och om mjuka lösningar som är flexibla och ser till att underlätta de enskilda personernas tillvaro, i ett samhälle där barn blir sedda, där båda föräldrarna är viktiga och där ingen hålls tillbaka och ingen lämnas efter. 4 (): När barnbidraget infördes i innebar det en befrielse för många fattigungar som vi hade då. Plötsligt fick arbetarfamiljerna ett bidrag till barnens försörjning. Syftet var att utjämna skillnaderna mellan dem som hade barn och dem som inte hade barn, men också mellan dem som var rika och dem som var fattiga. Barnbidraget var inte behovsprövat utan varje unge var värd lika mycket fattig som rik. Jag kommer ihåg när den socialdemokratiska regeringen för att sanera statsbudgeten ville sänka barnbidraget i vårbudgeten . Jag presenterade då regeringens förslag för vår pensionärsklubb i . Deras budskap var: Rör inte barnbidraget! Detta trots att det fanns förslag om att man skulle sänka pensioner och så vidare. När jag föreslog att vi åtminstone kunde inkomstpröva det, reste sig en man i salen, pekade med hela handen och sade: Du har ingen historia. Och i kaffepausen fick jag den. Han berättade om hur det kändes att gå i fattigvårdens träskor och glädjen när han blev kvitt dem och tillsammans med sin mamma kunde välja skor själv. Detta var lite historia på . För att säkerställa att barnbidraget skulle komma barnet till godo betalades det ut till mamman. Sedan barnbidraget infördes, , har dock mycket förändrats i vårt samhälle. Kvinnor förvärvsarbetar i större utsträckning än och har ett betydligt större försörjningsansvar för barn och hushåll. Dock är steget långt, som man kan läsa i , till att kvinnor vidmakthåller ansvaret för hem och familj och kräver halva makten i arbetslivet. Så långt har vi inte kommit . Att vi kräver det är en sak. Att fler män tar del av ansvaret för hem och barn är fortfarande, kan man krasst uttrycka det, som att kvinnorna har projektledaransvaret för familjen. Detta avspeglar sig som män respektive kvinnor tar ut från föräldraförsäkringen. Den underliggande i samhället är att kvinnors ansvar för barnen är obligatoriskt medan männens är frivilligt. befinner vi oss i en situation där skilsmässorna är många och alltfler barn lever med en förälder och träffar den andra föräldern kanske och . Men det har skett en viss förändring, och det är att de unga papporna nu alltmer tar sitt ansvar för barnen och kanske framför allt kräver att få ta del av barnens liv. Flera barn har möjligheten att bo hos mamma och hos pappa, så kallat växelvis boende vid skilsmässa. Men är det mamman som får barnbidraget om inte föräldrarna gemensamt har anmält något annat. Detta är förstås förlegat. Om föräldrarna delar på kostnaderna för barnet bör det förstås också finnas en möjlighet för föräldrarna att också dela barnbidraget, eftersom barnbidraget är till för att i viss utsträckning kompensera för kostnader som är förknippade med barnet. Det är därför bra att regeringen nu öppnar för att föräldrar där barnen har växelvis boende också ska kunna dela barnbidraget om båda föräldrarna vill ha det så. Om båda föräldrarna gemensamt ansöker om delat barnbidrag, är det det närmaste en garanti för delade kostnader för barnet som vi kan komma. delar regeringens uppfattning att det är viktigt att samhället sänder ut signaler som säger att kvinnor och män har lika stort föräldraansvar, både vad gäller omsorg och vad gäller försörjning. Till skillnad från regeringen och anser vi dock att det finns verktyg som är betydligt mer träffsäkra och som verkligen skulle kunna medföra stora jämställdhetspolitiska förändringar om de genomfördes vad gäller både ett jämställt föräldraansvar och jämställda villkor i övrigt, och det är en individualiserad föräldraförsäkring. En individualiserad föräldraförsäkring där båda föräldrarna på lika villkor delar ansvar och omsorg för barnen är förutsättningen för ett jämställt föräldraskap enligt och min uppfattning. Vad som däremot är helt oacceptabelt är att Socialdemokraterna och föreslår att barnbidraget också ska kunna delas mot den ena förälderns vilja. Barnbidraget ska enligt de båda partierna kunna tvångsdelas. De båda partierna säger att de vill ha ett könsneutralt barnbidrag. Att dela barnbidraget vid växelvis boende efter en gemensam ansökan från båda föräldrarna gör barnbidraget könsneutralt. Men att tvångsdela barnbidraget mot den ena förälderns vilja är inte könsneutralt det är könsblint, för då ser man inte att situationerna är olika. Vår huvudinvändning mot att tvångsdela barnbidraget vid växelvis boende handlar inte om hur omsorgsansvaret fördelar sig mellan föräldrarna utan om fördelningen av kostnaderna för barnet. Barnbidraget är inte, som regeringen och tycks mena, en belöning till den som tar omsorgsansvar, utan det är till för att möta barnets materiella behov. Föreligger det växelvis boende delar föräldrarna också aktivt omsorgsansvaret. Det växelvisa boendet ger inte några som helst garantier för att även kostnadsansvaret delas lika mellan vårdnadshavarna. Det är mycket få kommuner som medger att fakturan för till exempel barnomsorgen delas och skickas till två adresser. I stället skickas fakturan till den adress på vilken barnet är folkbokfört, vilket oftast är hos mamman. Vår uppfattning i är alltså att barnbidraget ska kunna delas vid växelvis boende om båda föräldrarna, oavsett kön, gör en obligatorisk gemensam anmälan om delat barnbidrag till . Detsamma bör gälla bestämmelserna för utbetalning av vårdbidrag. Däremot säger vi nej till tvångsdelat barnbidrag vid växelvis boende, det vill säga att barnbidraget ska kunna delas mot den ena förälderns vilja. Detta gäller även vårdbidraget. Vi vill i stället ha en samlad utredning ur ett barnperspektiv som bland annat utreder hur de stora kostnaderna för barnet fördelas mellan föräldrarna. Liksom övriga ledamöter har jag fått många e-mejl och telefonsamtal vad gäller förslaget om att dela barnbidraget mot den ena förälderns vilja. Det har varit från pappor som tar sitt ekonomiska ansvar, från mammor som vittnar om sin svåra ekonomiska situation därför att pappan inte tar sin del av kostnaderna. Jag har fått e-mejl från mormödrar och farmödrar som beskriver hur de ser på sina ensamstående döttrars och söners situation. Sammantaget menar jag att detta visar att det är klokt att inte tvångsdela utan att först utreda till exempel hur kostnaderna fördelas. Jag yrkar bifall till reservation 1, punkt 1 och reservation 4, punkt 5. 5 (): Jag börjar mitt anförande med att yrka bifall till reservationerna nr 1 och nr 4. Alla barn har rätt att växa upp under trygga och stabila förhållanden med en nära och regelbunden kontakt med båda sina föräldrar. Där det är möjligt är det viktigt att alla barn, både flickor och pojkar, har denna regelbundna kontakt med både sin mamma och sin pappa. Vi kan ju inte med politiska beslut styra över olika familjers situation och hur den utvecklas. Många barn växer upp i familjer med både mamma och pappa, och jag vet av egen erfarenhet att det är mycket positivt att ha både en mamma och en pappa att göra roliga saker tillsammans med, men inte bara att göra roliga saker med utan också en mamma och pappa som bryr sig, som lyssnar, tröstar, uppmuntrar och stöttar när livet ibland känns tungt, för det kan det göra även för barn. Det är viktigt att arbetslivet fungerar så att både mammor och pappor kan prioritera sin arbetstid så att de kan tillbringa tillsammans med sina barn. Som förälder till tre flickor som är vuxna kan jag konstatera att tiden när de är beroende av oss som föräldrar går oerhört fort. Den bara försvinner. För att familjer med barn, oavsett hur familjen ser ut, ska må bra och fungera på ett tillfredsställande sätt är det många olika faktorer som spelar roll, som till exempel att ha en bostad med hygglig standard, ett arbete som man trivs med och som helst också är välavlönat.