prot · GT09111 · 2006-04-26 00:00:00 — Det är ett nederlag varje gång friheten att leva det liv man vill inskränks av ett förslavande beroende. Det är ett nederlag både för samhället och för individen och för anhöriga. Om detta kanske vi inte pratar så ofta, men om detta är utskottet de facto enigt, i grund och botten. Det handlar om ett synsätt, att bedriva en politik som strävar efter det narkotikafria samhället, som strävar mot de ivrare för legalisering som finns i andra länder och i andra system. Det syns i det här betänkandet, men det blir lite förvirrat när man ser en mängd reservationer. Om man tittar lite närmare på dem upptäcker man att de är fulla av ord som till exempel intensifieras. Det borde göras mer och utökas. Ett konkret problem belyses, och sedan begär man att regeringen ska göra något, lite oklart vad, åt det här problemet. Vi går mot val, som talare har sagt tidigare. Då finns det väl ett behov av att manifestera att det finns något slags skillnad som kanske, när det gäller narkotikapolitikens hårda kärna, faktiskt inte finns. Vi är eniga, och jag tycker att man ska kunna säga det. Här finns en mängd reservationer om handel på Internet. Jag tror att vi alla jobbar efter våra förmågor för att försöka begränsa detta. Det handlar om det förebyggande arbetet där vi förstås, i grund och botten, har en gemensam syn. Det gäller organisationen, stöd till familjen, metodutveckling för polisen med mera. Då blir det förstås lite småudda att höra att politiken har misslyckats och att den därför ska totalrevideras, som det skrivs i en av de moderata reservationerna. Vad innebär en totalrevidering av den svenska narkotikapolitiken? Vi satsar mer resurser på polisen ska det totalrevideras? Vi satsar mer resurser på det förebyggande arbetet ska det totalrevideras? Vi satsar mer resurser på det lokala förebyggande arbetet ska det totalrevideras? Jag tror att den formuleringen tarvar en lite närmare förklaring, om man ska ta den diskussionen. Jag vill ändå börja med att säga någonting om att jag tycker att det här sammansatta utskottet har jobbat på ett väldigt bra sätt. Vi har under ett par års tid samlat in kunskap, erfarenheter och gemensamt försökt skapa oss en verklighetsbild. Vi har jobbat tillsammans med olika aktörer för att försöka få den kunskap som krävs för att på ett seriöst sätt behandla ett så här allvarligt problem. behandlar vi i det här betänkandet motioner från i . Vi behandlar regeringens resultatskrivelse. Vi behandlar handlingsplanen, som är ett omfattande dokument. Det handlar om de narkotiskapolitiska målen, insatser för att minska nyrekrytering, kriminalvård, insatser mot utbud, internationellt samarbete och styrning. I stora drag ställer sig utskottet bakom denna handlingsplan. Vi tycker att det är en bra handlingsplan som visar på den grundsyn som finns inom svensk narkotikapolitik. Det visar på alla de insatser och åtgärder som faktiskt görs för att komma till rätta med det stora samhällsproblem som narkotikamissbruket innebär. Ett litet förtydligande skickar utskottet med till regeringen. Vi tycker att det är viktigt att det finns speciella avgiftningsplatser för kvinnor inom missbrukarvården. Det har varit ett problem på sina ställen, och det finns på sina ställen. Det är en viktig fråga att ändå ha med. Utskottet behandlar i den sista delen också frågor som frågor om sprututbyten. För oss socialdemokrater är frågan om sprututbyte först och främst en fråga om smittskydd. Vi hade en diskussion i det sammansatta utskottet. Ska det arbetas i socialutskottet separat, eller ska det tas in här? Vi accepterade att det har beröringspunkter med narkotikapolitiken och accepterar därför att den frågan behandlas i det här sammanhanget. För att det ska bli en seriös diskussion måste den förstås beröras utifrån två utgångspunkter. Den första utgångspunkten är: Vad har det för konsekvenser för smittskyddet? Där ställer utskottet i ett tillkännagivande krav på att den verksamhet som finns i och och som eventuellt kommer att ges tillstånd att bedrivas på andra ställen måste vara vetenskapligt utvärderbar för att man ska kunna se konsekvenserna. Vi vet att detta är en kontroversiell fråga. Här finns olika forskningsrapporter att peka på. Men allting annat lika: Innebär rena eller smutsiga sprutor ett bättre eller sämre smittskydd? Jag tror att de flesta ser att rena sprutor förstås minskar smittspridningen. Det här är en komplicerad fråga, som flera andra berört. Det vi nu gör är att ställa hårdare krav på verksamheten. Vi visar också på betydelsen av att faktiskt skapa kontakt. Det handlar återigen om människor och att se människor och inte bara hålla fast vid principer. Det gäller också att försöka se: Hur möter man de människor som är långt ned i ett missbruk? Hur skapar man kontaktytan för att kunna leda vidare mot vård och andra insatser som leder ut ur missbruket? Det är ingen lätt fråga. Jag vill ändå säga någonting som de krav som man nu i sin iver att vara emot detta ställer på vetenskaplighet. Fundera något ibland om de kraven skulle kunna ställas på det som skulle vara motargumentet. talar man vitt och brett om att det innebär att nu accepteras legaliseringsivrande, och kommer det att sändas signaler till ungdomar. Vilken vetenskaplig grund har man för det påståendet? Om man nu ställer vetenskapliga krav på smittskyddseffekten är det klart att man kanske också någon liten gång borde fundera på vilka vetenskapliga aspekter det finns det som man hävdar som en självklarhet när det gäller narkotikapolitiken. Jag är övertygad att vi som är i denna kammare som är eniga och anhängare av förslaget och vill ge den möjligheten att förbättra smittskyddsverksamheten står bakom en fortsatt restriktiv narkotikapolitik. Jag tror inte att man kan påstå att har varit utsatt för en liberaliserad narkotikapolitik eller att legaliseringsivrandet där har blivit starkare på grund av den verksamhet som har funnits i och . Givet att det är en svår fråga har ändå efter lång prövning och ett intensivt arbete utskottet bestämt sig för att ställa sig bakom det som är regeringens förslag i smittskyddsperspektiven. Givet allt detta tror jag inte att de stora skillnaderna egentligen ligger i de narkotikapolitiska målen. Jag tror inte att de ligger i det förebyggande arbetet eller i vården. Jag tror inte ens att de ligger i resurser i polisen, även om några skulle hävda det. Det finns ett par frågor där det dock kanske finns stora skillnader i synen som gäller förutsättningar för narkotikapolitiken. Dem kanske inte det här utskottet har berört så mycket, eftersom de går in på andra utskotts områden. En sådan fråga som berörs i utskottets betänkande är vilka verktyg man vill ge till polisen för att bekämpa den grova brottsligheten. Det är en viktig fråga. Hur möter vi en allt grövre, mer välorganiserad och mer internationaliserad brottslighet? Det behövs säkert fler poliser. Men det behövs också poliser som har rätt verktyg. Man ska inte ironisera, men det räcker inte bara med Kling och Klang. Det handlar också om det ska vara metoder som bygger ett modernt underrättelsearbete. Därför är det lite sorgligt att de förslag om exempelvis buggning som finns på bord sannolikt kommer att skjutas upp. Jag tycker att det är synd. Man behöver även i det narkotikapolitiska perspektivet ta sitt ansvar. Det var inte så länge sedan som rikspolischefen och riksåklagaren skrev: De som inte delar vår uppfattning om att nya tvångsmedel behövs borde i stället för att måla upp osanna skräckbilder om en övervakarstat förklara varför de inte ser något behov. De borde försöka berätta hur polis och åklagare ska kunna förhindra terroristattentat eller stoppa den organiserade narkotika- och människohandeln utan att få avlyssna dem som planerar och begår brotten. Jag tycker att det är en relevant frågeställning. Den kanske just i perspektivet av narkotikapolitiken borde kunna få sitt svar i dagens debatt. Den andra skillnaden, som kanske är stor, ligger i de resurser som man ger till kommuner och den allmänna välfärdssektorn för att i skolan fånga upp ungdomar på glid och ha verksamhet i och fritidsverksamhet. Man säger: Titta hur det gick . Ja, vad hände ? Vi vet vad som hände . Resurser till kommuner drogs ned drastiskt. Arbetslösheten skapade ett utanförskap. Resurser till kommuner att bedriva just elevvård, socialtjänst och den typen av verksamhet minskades drastiskt. Det är klart att det får konsekvenser. Det är klart att det tillsammans med internationaliserade och förändrade värderingar resulterar i ett ökat missbruk. Just därför är det så glädjande att när man satsar pengar på välfärdssektorn, när man ökar antalet människor i skolan, när man ökar resurserna till elevvård och socialtjänst då minskar nyrekryteringen. Det finns en politik som leder till minskat missbruk. Då finns det också ett val, ett val mellan att sänka skatter eller att satsa resurser på välfärdssektorn, just utifrån ett narkotikapolitiskt perspektiv. Det är kanske de två frågor som är de stora konfliktfrågorna när det gäller narkotikapolitiken. De frågor som vi diskuterar är vi i stort sett eniga om. Den som läser betänkandet noga ser att den borgerliga politik som eventuellt skulle bli efter ett maktskifte skulle just när det gäller narkotikapolitiken inte vara speciellt annorlunda. Om man plockar bort de reservationer som handlar om allmänna skrivningar om lite mer, vidareutveckling och utökning och plockar bort de frågor där vi socialdemokrater delar synsätt med något borgerligt parti kvarstår bara någon enstaka fråga. Totalrevidering är nog något parti ganska ensamt om. Det är kanske också kan förklara avsaknaden av omfattande skrivningar om narkotikapolitik, socialtjänst och elevvård i det som är alliansens förslag till program. Det står inte där. Det är bisatser och exemplifieringar. Men det står ingenting om vad man vill göra på de områdena för att bekämpa det som är roten till narkotikapolitiska problem. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. Det gör jag just därför att den politik vi behandlar tar sikte på individen. Den tar sikte på människan och inte sikte på systemen. Den använder systemen för att möta de problem som konkreta människor av kött och blod upplever i livet. Jag yrkar avslag på reservationerna. 62 () replik: Det var mycket intressant att höra anförandet. Jag noterade just slutklämmen: Vi socialdemokrater använder systemen. Det är just det som är problemet. Inget annat än systemen räcker eller duger. Vi moderater och alliansvännerna säger: Låt alla goda krafter vara med! Se till att utnyttja varenda god del i samhället! Låt inte allting bli byråkratiserat, utan använd alla som kan och vill vara med! Jag måste säga att man borde ha respekt för motståndaren när det ändå är 41 reservationer. Vi har tolv alliansreservationer, vilket faktiskt visar på att vi har en annan inställning. Vi är inte nöjda med Socialdemokraterna och det ni har lyckats åstadkomma. Vi vill mer. Jag har två frågor som gäller två reservationer. Det är en mycket komplex bild och både juridiken och det sociala måste hjälpas åt. De som har hamnat i ett missbruk måste ha hjälp. Den missbrukare som blir tagen för ringa narkotikabrott ska enligt socialdemokratisk syn och dagens system bara straffas. Varför är ni emot att höja maxstraffet för ringa narkotikabrott från till ? Då skulle domstolarna ha möjlighet att döma till skyddstillsyn med särskild föreskrift om drogfrihet och regelbundna tester så att den här missbrukaren fick en möjlighet att vända sitt liv. Varför är ni emot detta? 63 () replik: undrar varför vi tittar på systemen och sedan ställer hon frågan varför vi inte vill ha hårdare straff. För mig är det rätt mycket system. Jag försökte genom mitt inlägg prata om att detta handlar om människor. Då kan man förstås diskutera alla de delar som följer av detta. Jag diskuterar gärna resurser till polisen, även straffsatser. Jag diskuterar gärna vilka metoder som polisen har. Jag tycker att det är en viktig fråga. Det gläder mig på en punkt, för på en punkt är vi faktiskt överens, och det handlar om vilka metoder polisen faktiskt ska kunna använda. Jag var lite förvånad över att det inte blev ett replikskifte innan mellan och , men det kanske kommer vid annat tillfälle i de frågeställningarna. Jag tycker att det förstås behövs en politik som angriper missbruket när det uppstått. Men det behövs framför allt en politik som stoppar missbruket innan. Om nu har sett, vilket hon i sitt inlägg ger uttryck för, att missbruket har ökat och sedan fortsatt men att nyrekryteringen nu har brutits, att det är en nedgång, vad drar för slutsatser av detta? Vad har du för alternativ tolkning? Din alternativa tolkning är antagligen inte att vi socialdemokrater har lyckats att bryta trenden. Jag antar att din tolkning inte heller handlar om att det faktiskt har satsats mer resurser på välfärdssektorn, att det är fler anställda inom socialtjänst, elevvård och skola, även om man rätt tydligt kan se sambandet. När man började dra ned inom de här områdena, sänkte skatten, drog ned statsbidragen till kommuner och landsting började uppgången och när man har fört tillbaka resurserna minskar uppgången. Vad är din analys? Varför sker denna utveckling , om det varken är en socialdemokratisk regerings förtjänst eller satsningen på välfärdssektorns förtjänst? Vad är förklaringen? 64 () replik: låter som om han sitter i opposition, men Socialdemokraterna har haft makten , och det har inte hänt något. talar om en enstaka mätning som stoppar upp den fasansfulla utveckling vi är mitt inne i. Det här kräver långsiktighet. Men några framtidsvisioner, något som säger vad ni tänker göra, finns inte. Det finns en resultatskrivning. Vi måste fortsätta med ett strategiskt jättebrett arbete på alla de här områdena. Det är mitt svar på fråga. sade att han gärna diskuterade straffsatser. Men tala om för mig och för publiken här varför ni är emot att man ska ge missbrukare som är tagna för ringa narkotikabrott möjlighet att bryta sitt missbruk och inte bara få straff. Jag säger inte att vi ska ha hårdare straff. Jag säger att vi ska ha effektivare möjligheter att stoppa missbrukare, de människor som hamnar i detta. Eftersom är så förtjust i systemet kan vi ta upp en annan fråga som vi har lagt fram förslag om och som man stryker. Det är kostnadsansvaret för kontraktsvård. är det så att man sitter i fängelse eller har en påföljd betalar kriminalvården, alltså staten, för vården för att den enskilda människan ska komma ur sitt missbruk. Men när påföljden, straffet, är avtjänat är det kommunen. Det ger jättestora problem. Kommunen vägrar ta kostnadsansvaret, och staten har inte ansvaret. Mitt emellan stolarna hamnar den enskilde missbrukaren. Varför vill ni inte ändra på detta? 65 () replik: Jag ska med glädje ge chansen att ställa den frågan en gång till. Den debattordning som vi gjorde upp inför den här debatten var ju att vi ska ta debatten om missbrukarvård i den andra så kallade debattrundan. Jag ber att få hänvisa till den diskussionen, där vi säkert får anledning att återkomma till den frågan. Jag kanske inte alltid har räknat med att få svar, men det hade varit intellektuellt kul och trevligt att i alla fall få ett försök till förklaring till varför situationen har vänt. Jag vill gärna instämma i det som säger, att vi inte är nöjda. Vi är i den bemärkelsen i opposition. Vi är i opposition mot orättvisor. Vi är i opposition mot missbruk varhelst det uppstår, förstås, och vill motarbeta det. På det sättet är förstås, som jag sade i inledningen, varje människa som hamnar i missbruk ett misslyckande. Därför är siffrorna förstås för höga. Men man måste ändå någonstans intellektuellt försöka pröva varför utvecklingen vänder. Man måste försöka ha en hypotes för det. Man måste försöka ha en förklaring, att det finns någon slags orsak till det. Jag har i alla fall försökt lansera en sådan. Jag tror att huruvida skolan ser eleverna, har tid och resurser nog att faktiskt se varje elev och den sociala verklighet som den eleven lever i, huruvida har resurser att kunna möta människor på väg in i ett missbruk, huruvida det finns fungerande elevråd på skolan är viktiga frågor och viktiga svar när det gäller den här utvecklingen. Jag får väl ingen alternativ förklaring från , men det kanske också förklarar varför det både i replikskifte och i skrivningar är så tomt när det gäller att förklara vad en totalrevidering av svensk narkotikapolitik innebär. Det står inte i reservationerna. Det sägs inte i debatten. Vi får fortsätta gissa vad en totalrevidering av svensk narkotikapolitik innebär. 66 () replik: Det var ett märkligt anförande som höll. Där var en total avsaknad av vad Socialdemokraterna och vänsterkartellen vill. Allt var inriktat på vad vi i den borgerliga alliansen vill eller inte vill. Men det är ju valår så vi får kanske vänja oss vid att Socialdemokraterna inte är så intresserade av att prata om sin egen politik. Precis som sade är vi eniga om målsättningen för narkotikapolitiken, ett narkotikafritt . Det tog jag också upp i mitt anförande. Men vi är ju inte riktigt överens om hur vi ska nå dit, och framför allt är vi inte överens om den socialdemokratiska regeringen har lyckats eller rättare sagt misslyckats med att ta närmare målsättningen ett narkotikafritt . Det skulle vara intressant att få höra om förnekar att narkotikan har blivit billigare i . Förnekar att priset nästan säkert visar att det finns mer narkotika i eftersom den har blivit billigare? Förnekar att om det finns mer narkotika i , har vi inte då med en socialdemokratisk regering kommit längre från målet ett narkotikafritt ? 67 () replik: Låt mig först säga att jag tycker att vi är eniga om mer än målet. I den här propositionen är vi faktiskt eniga om det som handlar om smittskyddsperspektivet och sprututbytena. Det är spännande och bra att det finns en bred majoritet i den frågan. Jag håller inte med problembeskrivningen att mitt anförande skulle ha varit fritt från vad vi vill. Tvärtom redogjorde jag i grova drag för handlingsplanen. Jag försökte förklara att jag tror att välfärdspolitik är en viktig grund för en aktiv kamp mot narkotikapolitiken. Jag försökte säga att aktiva metoder och att ge verktyg till polisen att jobba mot den grova organiserade brottsligheten är en viktig del. Vi har lagt fram sådana förslag. Tyvärr är det som försöker stoppa förslaget. Den fråga som rikspolischefen och riksåklagaren ställer är i högsta grad relevant för . Du har en chans till att försöka svara på frågan. Jag tycker att du ska ta den chansen. Jag förnekar inte det var det jag försökte säga i mitt tidigare replikskifte med att 90-talet innebar ett ökat narkotikamissbruk i . Jag ser vad politiken grundade sig i när uppgången började. Vi lyckades inte bryta uppgången som påbörjades . Det är förstås vårt ansvar. Det är förstås det ansvar vi får ta. Men det är det vi måste svara på. Vi har försökt att svara, nämligen mer resurser och fler tidiga insatser. På den punkten är vi på många sätt eniga. Där står inte konflikten mellan mig och , utan där står konflikten mellan mig och dem som prioriterar stora skattesänkningar framför satsningar i välfärdssektorn. Jag förnekar inte den bild som försöker måla upp. Men det intressanta är om förnekar det som också finns, det vill säga att nyrekryteringen och hur många som faktiskt har prövat har minskat. 68 () replik: Jag ska börja med frågan om buggningen, så att jag inte missar den därför att tiden går för snabbt. Om det är så otroligt viktigt med buggning i narkotikapolitiken, kan man fundera över varför det har tagit för Socialdemokraterna att lägga fram ett förslag. och andra ska veta att i flera har år väckt motioner om att införa buggning. Vi säger inte nej till buggning, men det ska vara rättssäkert och det ska finnas tillräckligt skydd för den personliga integriteten innan vi kan införa en så pass allvarlig och ingripande lagstiftning. Det blir lite patetiskt när , socialdemokrat, talar om oenigheten inom alliansen när det gäller hemliga tvångsmedel. Hur är det med enigheten i vänsterkartellen? Vad tycker och ? Inte som ni i Socialdemokraterna. Vi kan prata om 90-talet. Jag kan rekommendera att läsa sin åtminstone före detta partikamrat jag vet inte hur det är bok om vad det var som ledde oss in i den ekonomiska krisen . Men den diskussionen är tämligen ointressant 2006. Det är , 2006, som narkotikan är billigare. Det var inte så . Det finns mer narkotika i . Det är glädjande om inte förnekar det. Undersökningar gjorda med niondeklassare och de som mönstrar visar att det är färre som prövar. Men om det finns mer narkotika i landet har vi ändå kommit längre från målet ett narkotikafritt . 69 () replik: Det som skedde i bemärkelsen vems fel det är är en, återigen kanske, intellektuell prövning som kan göras och diskuteras. Det har inte så mycket relevans här. Relevansen är den konsekvens som uppstod. Jag har försökt att ändå lansera en hypotes: När skedde neddragningarna i elevvården? När skedde neddragningarna i ? När skedde neddragningarna i skolan? Detta måste ställas i relation till ungdomars missbruk. När kommer den omvända kurvan? När satsar man på skolan? När satsar man på ? Jag tror att det här har betydelse. Jag har försökt att lansera den tesen, men inte för att säga usch och fy, vad dåliga alla var vid skilda regeringsperioder. Det är inte för att försöka säga att den ena är bättre eller sämre. Det är mer för att försöka se ett orsakssamband. Sedan finns det förstås andra orsakssamband. var inne på grupptryck. Jag håller med om det. Det finns internationaliserade förändrade värderingar. Självklart finns allt detta. Men grunden är hur vi faktiskt möter människor och problem. Sedan var det frågan om enigheten inom vänsterkartellen maktalliansen. Det är helt riktigt att vi inte är eniga. Jag hade gärna tagit ett replikskifte med om hon hade begärt replik på den punkten. Det kanske blir möjligt vid annat tillfälle med justitieutskottet när frågan kommer tillbaka. Det finns en blocköverskridande majoritet för ett förslag om buggning. Det har tagit . Det är en fråga om rättssäkerhet. frågar varför det har tagit när frågan är viktig. Den intressanta frågan till är varför det ska ta om den är viktig. Det är din politik. 70 () replik: Jag vill börja med att tacka för ett klargörande i en fråga där jag tror att vi är många inte bara i utan också i landet som har grunnat . har ca 110 polisstationer stängts i landet. Jag och många med mig har inte förstått den tanke eller ideologi som ligger bakom denna nedläggningsiver. Men kom en antydan till svar. De befolkas av Kling och Klang. Kling och Klang befinner sig på polisstationerna runtom i landet. Med detta kommer en antydan om att deras arbete inte är så mycket värt och att de inte gör så mycket. Det är Kling och Klang som inte ens kan få en tioårig rödhårig liten tjej fälld för de brott hon möjligtvis begår. Kling och Klang! Jag tror precis tvärtom. Jag tror att Kling och Klang och deras kompisar, till exempel i , som ibland ger sig ut på resa till , är helt avgörande för att bekämpa narkotikamissbruket och för att se till att unga människor inte fastnar i missbruket. åker med sina kolleger till och lyckas på få fast 89 unga människor på väg in i missbruk, i stället för 20 en normal månad i Åre eller . Det är en strålande insats. Polisen i gör en specialsatsning när de småländska Kling och Klang rycker ut och ser till att ett stort antal unga människor på väg in i missbruk grips. De förtjänar respekt och uppskattning från kammaren. De borde vara fler. Kling och Klang borde bli många fler. Jag kan återkomma till detta i nästa replik. Jag vill passa på och yrka bifall till reservation 36 jag glömde göra det i mitt anförande. 71 () replik: Det är inte jag som gör eller polisen i till Kling och Klang. Det är en häpnadsväckande slutsats.