prot · GT0984 · 2006-03-10 00:00:00 — Det kan faktiskt vara så i , som är en ganska rik och diger jordbruksmark, att en E 4 kommer och drar fram rakt igenom. Det är inte några små markområden det handlar om, utan det handlar om stora marker som man plöjer sig rakt igenom, klyver egendomar så att huset står på en sida och marken ligger på den andra sidan. Om man inte själv är eller har varit jordbrukare är det kanske svårt att förstå svårigheten med det här, svårigheten att bli av med möjligheter att driva ett lantbruksföretag. Det här handlar om pengar. Det handlar om människor som verkligen får jobba med sina egna händer för att få pengar att leva på. Det är därför det är så oerhört viktigt med ersättningsnivåerna. Det handlar inte om att man en gång får i sin plånbok oberoende av hur mycket eller hur lite man gör. För en bonde handlar det om att verkligen få betalt för det arbete som han utför och som han lägger ned. 19 () replik: Jag går upp här i talarstolen för att jag tycker att det behövs ett förtydligande när det gäller inställning till jordförvärvslagen. Jag ser inget motsatsförhållande mellan och när det gäller att skapa en levande landsbygd och bevara den. Vi har bara lite olika sätt att se på hur det ska lösas. Jag håller naturligtvis med när hon säger att man ska ha förutsättningar för att kunna vårda sin skog. Det har vi inte några motsatta synpunkter på. Vi utgår från att människor som har skog är ärliga människor som vill ta till vara sin egendom och gör så i de allra flesta fall, en mycket stor majoritet. Men vi säger när det gäller jordförvärvslagen att vi inte tycker att det är en bra metod för att uppnå de målen. Vi ser inte att krångliga regler kring förvärvet löser frågan. tog upp en mening i vår reservation som kanske kan kännas lite tvingande. Den hänvisar till det resonemang som vi hade när vi diskuterade under förra kring jordförvärvslagen och skogsvårdslagen. Vi sade att vi tror att det är en dålig metod att försöka lösa problemen med skogsklippare genom jordförvärvslagen. Vi menar att om man vanvårdar sin skog är det skogsvårdslagen som ska lösa problemet. Obalansen mellan ägarkategorier är naturligtvis en risk, som tog upp här. Den frågan tycker vi hör hemma i konkurrenslagstiftningen. Därmed upphör egentligen jordförvärvslagen. Det är detta med omarronderingar som finns kvar, men det har vi också hänvisat till annan lagstiftning. Därför finns det inget berättigande för den lagen. Det är vår syn. I grunden finns inga motsatsförhållanden här. Jag ser inte alls det här som någon stor konflikt inom alliansen. 20 () replik: Det är alldeles utmärkt, tycker jag, i så fall. Men då tycker jag att ni skulle vara så ärliga att ni strök den här meningen: Vi menar att man i stället bör tvinga alla ägare av skogsfastigheter att ta ansvar för sin mark. 21 () replik: Ja, det kanske är lite drastiskt uttryckt, men det är med hänvisning till att vi tycker att man ska använda skogsvårdslagen i stället i det här sammanhanget. Jordförvärvslagen är ingen bra metod att lösa problemet med vård av skogen. 22 () replik: Från vill vi att det ska skapas förutsättningar för enskilda skogsägare att behålla och även köpa in fastigheter i deras närhet för att de på så vis ska kunna stärka sin verksamhet. är det faktiskt svårt att vara skogsägare, att vara markägare, att kunna leva på sina egendomar. Det här måste man från statens sida vara uppmärksam på, om det nu är så att man vill ha en levande landsbygd och om man nu vill skapa förutsättningar för företag, för det här handlar om företag. 23 (): Det har blivit mycket ordande här om jordförvärvslagen. Det här är ett område där , och har enats om en reservation som bygger på motioner från och . Det är ju glädjande att flera sluter upp kring den. Det var väldigt viktigt att det blev en förändring av jordförvärvslagen den dagen den kom för att komma till rätta med skogsklipparna, som köper upp mark utan att ha syftet att det ska vara ett långsiktigt hållbart skogsbruk som man ska ägna sig åt. Vi har reservationen om att stärka ett småskaligt långsiktigt ägande och brukande av jord- och skogsbruksfastigheter därför att vi vill stärka jordförvärvslagen. Vi ser nämligen att vi inte kommit riktigt ända fram. Vi tycker att ägarbalansen mellan stora och små företag riskerar att rubbas och att man därför måste se över hur ägarbalansen påverkas. Det som jag främst vill ägna mina minuter åt är en solidaritetsfråga. Jag tycker att ordet solidaritet är det vackraste ord som finns. Här gäller det solidariteten med de elöverkänsliga. Det är en fråga om lika rättigheter. Ett funktionshinder som elöverkänslighet utestänger folk från det sociala liv som vi tycker är fullkomligt självklart att delta i, till exempel att vistas i en sådan här lokal, att åka med allmänna kommunikationsmedel. Det finns mycket som man inte klarar av. Oavsett vad detta beror på forskarna är oeniga om vad det här är fråga om är det en otroligt viktig fråga. för funktionshindrade handlar bland annat om rätten till en god bostad och ett fullvärdigt socialt liv. Dessa regler måste inbegripa även den handikappgrupp som utgörs av de elöverkänsliga. Jag är ledsen, , men jag hittar inte den kd-motion som du hänvisar till här. Det är möjligt att det har funnits en sådan . har också tidigare väckt en motion i frågan. var det en vänsterpartimotion som det för vårt vidkommande passade ganska bra att haka på. Därför har vi en reservation ihop med i den här frågan. Jag skulle kunna tänka mig att vänsterpartister kommer att haka på den, och det har vi ju hört . Men även en del folkpartister och kristdemokrater kanske skulle kunna tänka sig att enas över partigränserna i frågan om behovet för den här gruppen. Åtminstone framgick det av en enkät som föreningen gjorde inför valet . Blockpolitiken fungerar helt enkelt inte i den här frågan, den finns inte. Det var , , och som svarade på Vågbrytarens frågor och gick igenom punkt för punkt. , och ville av olika anledningar inte svara på Vågbrytarens frågor. Av enkäten framgår det att vi partier som svarade var eniga på väldigt många punkter. Jag har protokollet här om det är någon som vill återgå till vad vi sade inför valet . Jag yrkar bifall till reservation nr 16 under punkt 15. 24 (): I betänkandet behandlar utskottet motioner om fastighetsrättsliga frågor från den allmänna motionstiden både 2004 och 2005. Även redogörelse angående marklösen behandlas, som vi har hört. Många av motionerna känner vi igen . Expropriationsreglerna, som innebär att enskildas egendom kan tas i anspråk för att tillgodose olika samhällsnyttiga ändamål, är något som återkommer i motionerna. En expropriation innebär att en fastighet tas i anspråk för ett allmänt intresse. Beslut om tillstånd till expropriation fattas av regeringen eller, i vissa mindre frågor, av . En expropriation får ske bara för vissa bestämda ändamål. En avvägning görs alltid mellan olika intressen för att uppnå en ändamålsenlig hushållning av markresurser. Lagen finns för att det allmänna ska ha möjlighet att göra avvägningar och är ett redskap för stat och kommun att påverka samhällsutvecklingen. Vi har en majoritet i utskottet som anser att det allmänna måste ha möjligheter att göra avvägningar mellan skilda intressen som gör anspråk på ett markområde. Vi anser också att de prövningar och avvägningar som görs uppfyller kraven på rättssäkerhet. När det sedan gäller ersättningsreglerna vid expropriation har utskottet tidigare gjort ett tillkännagivande till regeringen och begärt att det görs en utvärdering för att se hur reglerna fungerar och om de leder till rimliga resultat för den enskilde. Regeringen har tillsatt en utredare som ska göra en översyn av ersättningsbestämmelserna. Utredaren ska komma med ett delbetänkande och där redovisa hur ersättningsbestämmelserna tillämpas. Därefter är det meningen att regeringen ska komma med tilläggsdirektiv för det fortsatta arbetet. Uppdraget ska slutredovisas . Den kommunala förköpsrätten är ett viktigt komplement till expropriationslagen. Förköpslagen är ett av flera instrument som ger kommunerna möjlighet att planera bebyggelseutvecklingen och ta ansvar för den fysiska samhällsutvecklingen. Den uppfattningen delas av en mycket stor del av utskottsledamöterna. Men företrädare för och vill att äganderätten ska få en starkare ställning gentemot expropriation. Resten av utskottet delar inte den uppfattningen. Skälet till det är att vi anser att det allmänna även i fortsättningen ska ha möjlighet att göra erforderliga avvägningar mellan skilda berättigade intressen. Utskottet anser att dagens lagstiftning uppfyller kraven på att det sker på ett rättssäkert sätt. I frågor om expropriation ser vi att det från och till stor del också från finns en misstro mot det allmänna. De anser inte att stat och kommun behöver nuvarande redskap för att påverka samhällsutvecklingen. De vill att expropriationslagstiftningen, förvärvslagstiftningen och den kommunala förköpsrätten ska ses över. Och syftet ska vara att undanröja lagarna eller att de ska få en utformning som mer stärker äganderätten. Med undantag för och finns det en samsyn hos övriga partier om det nödvändiga att kunna kontrollera samhällsutvecklingen på så sätt som lagarna tillåter. Kommunerna har möjlighet att upplåta mark med tomträtt. Det är en gammal bestämmelse som infördes som ett komplement till äganderätten. Kommunerna kan genom att använda tomträttsinstitutet upplåta mark för bland annat bostäder till ett lägre pris än om marken skulle säljas. En del kommuner har efter att de upplåtit mark med tomträtt erbjudit tomträttsinnehavare att friköpa sin tomt. Det är kommunerna som har möjligheterna i sin hand att besluta om mark ska upplåtas med tomträtt och också besluta om marken ska få friköpas. och anför i en reservation att de anser att kommunerna inte längre ska få besluta om att upplåta mark med tomträtt. De förklarar också tillsammans med och att kommunerna inte längre själva ska kunna bestämma om de vill erbjuda friköp av tomter. I andra sammanhang är vi alla överens om betydelsen av det kommunala självstyret, men i markfrågor ifrågasätter de borgerliga partierna kommunernas vilja att på det för medborgarna bästa sättet hantera dessa frågor. Som jag ser det är det helt ideologiska skäl som driver de borgerliga partierna. De förespråkar att utrymmet för privat ägande måste vidgas. Och i reservationen uttrycker sig moderater och centerpartister på följande sätt: Det är oförsvarbart att på rent ideologiska grunder behålla ett markpolitiskt instrument vars konsekvenser förhindrar ett spritt enskilt ägande. Vi socialdemokrater har inget emot enskilt ägande, men vi ser också värdet i att kommunerna har fortsatt möjlighet att använda sig av upplåtelse med tomträtt. För oss socialdemokrater är det viktigt att kommunerna har instrumenten och möjligheterna att planera boende och samhällsutveckling och att kommunerna har möjlighet att hålla tillbaka boendekostnaderna genom att upplåta mark med tomträtt. Vi har inte heller något emot att kommunmedborgarna kan friköpa sina tomter. Men det är inte något som vi vill lagreglera. Det ska kommunen själv avgöra. Jordförvärvslagen är också ett instrument för markpolitiken och har regionalpolitiska syften. Från och vill man antingen starkt begränsa eller upphäva jordförvärvslagen. Här är de borgerliga partierna inte överens. och förklarar i en reservation tillsammans med att lagen ska ses över. De befarar att ägarbalansen mellan stora och små företag riskerar att rubbas. De vill stärka ett småskaligt, långsiktigt ägande och brukande av jord- och skogsbruksfastigheter. Jordförvärvslagen ändrades så sent som . Genom ändringen har bestämmelserna om tillstånd till förvärv av lantbruksegendom i glesbygd skärpts. Det har gjorts för att motverka så kallade exploaterande förvärv. För att få göra tillståndsfria förvärv har tiden som en person måste vara bosatt i kommunen där fastigheten finns förlängts från till . Det har också skett förenklingar så att juridiska personer kan förvärva lantbruksegendom, men bara från andra juridiska personer, med undantag av dödsbon, utan att det behövs förvärvstillstånd. Här finns det från de borgerliga partierna krav på att förvärvsprövningen ska tas bort och på att lagen för att skydda familjedrivna jord- och skogsbruk ska förstärkas. Majoriteten i utskottet anser att förvärvsprövningen av regionalpolitiska skäl ska behållas. Utskottet anser också att balansen mellan olika ägarkategorier ska fungera. Det är därför viktigt att följa utvecklingen av den nya lagen. Vi behöver ytterligare erfarenhet av de nya reglerna innan vi föreslår någon ändring av reglerna. Hur ska man förhindra att permanenthus köps och ombildas till fritidshus? Det finns motioner från Socialdemokraterna och om att boplikt ska utredas och regleras med stöd av . Det finns motioner från om att tanken på boplikt ska avvisas. Detta är en svår fråga. Vi är alla måna om att våra kust- och skärgårdssamhällen och andra eftertraktade områden ska bevaras och bebos permanent och inte omvandlas till områden för fritidsbostäder. Regeringen och Plan- och byggkommittén har övervägt frågan, och utskottet ansluter sig till bedömningen att frågan inte kan lösas inom ramen för . Vi tror inte på möjligheten att kommunerna i planer ska kunna förbjuda att bostäder används för fritidsändamål. Frågan är mer komplex än så och beror på flera faktorer såsom konjunktur, befolkningsutveckling och utveckling av bostadsmarknaden. Utskottet avstyrker därför motionsförslagen om att permanentboende och fritidsboende ska regleras i . Vi väntar på en proposition om fäbodbrukets förutsättningar. Enligt en utredning som lämnats till regeringen och som har remissbehandlats bör fäbodkulturen bevaras och stärkas. Utredningen anser att det behövs lagbestämmelser för att det fria skogsbetet ska kunna fortsätta. Förslagen från utredningen bereds inom . Jag kan dela uppfattningen i reservationen från , om att fäbodbruket är en omistlig del i vårt kulturarv. Jag minns själv mina somrar på Långsbovallen i mellan och . Det fäbodliv som jag där fick uppleva har gett mig mycket, och jag vill också att detta kulturarv ska finnas kvar. Utskottsmajoriteten och reservanterna vill samtliga säkra fäbodbrukets fortbestånd. Skillnaden är att vi som utgör majoriteten litar på att regeringen som man lovat kommer med en proposition, och reservanterna vill göra ett tillkännagivande om samma sak. Vi har också behandlat lagen om ledningsrätt och lagen om herrelösa fastigheter. Det är två rätt nya lagar som har gällt . Här anser utskottsmajoriteten att det är för tidigt att nu analysera konsekvenserna av lagändringarna eller att säga att lagarna är otillräckliga. Därför avstyrks motionerna. En fråga som återkommer i motionerna är om det behövs någon lag som reglerar att kommuner och andra ska ha en plikt att samråda med fastighetsägare och näringsidkare om kommande markarbeten. Vi delar uppfattningen att det är värdefullt att kommuner och andra informerar och samråder om kommande markarbeten. Men utskottsmajoriteten anser inte att det ska behöva regleras i lag. I praktiken är det också vanligt att kommunerna informerar och samråder. Reservanterna visar här återigen ett misstroende gentemot kommunernas sätt att hantera kommunmedborgarna. Ett förslag som vi inte har behandlat tidigare är tanken att fastighetsgränser ska kunna bestämmas med hjälp av fastighetskoordinater i stället för som med fysiska gränsmarkeringar i form av gränsrör, råstenar och dylikt. Detta är en fråga som har aktualiserats av Lantmäteriet i olika sammanhang. Det pågår också ett doktorandprojekt som finansieras av Lantmäteriet och som syftar till att man ska se över förutsättningarna för att bestämma fastighetsgränser med hjälp av koordinater. Denna avhandling beräknas vara klar . Tanken är att Lantmäteriet därefter ska ta ställning till hur man ska gå vidare. Motionen från är intressant, och det finns skäl att anta att fastighetsgränser kommer att baseras på digital information på samma sätt som kartor och fastighetsdata i stor utsträckning har digitaliserats. Utskottets majoritet är intresserad av fortsättningen men vill invänta resultatet av det pågående projektet och Lantmäteriets åsikter i frågan. frågan om marklösen. har granskat hur sex statliga myndigheter handlägger ärenden om marklösen. har i sin rapport uppmärksammat att det kan vara ojämlika förhållanden mellan en myndighet och en fastighetsägare i samband med marklösen. Med anledning av granskning har regeringen i regleringsbreven ställt krav på att , , och ska redovisa vilka insatser som de har gjort och vad de avser att göra utifrån påpekanden. Det uppdraget ska redovisas . Med hänsyn till de redogörelser som begärts och den utredning som tillsatts för att göra en översyn av ersättningsbestämmelserna enligt expropriationslagen anser utskottet att redogörelse inte ska föranleda någon åtgärd från sida utan den läggs till handlingarna. Med det anförda yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på reservationerna. 25 () replik: Jag vill fråga om översynen av ersättning vid expropriation. Har några upplysningar om varför det dröjde så länge innan den kom i gång? Vad var svårigheten? Vi är nog ganska överens om att det tagit orimligt . ska ett delbetänkande komma , och man ska vara klar i mitten av . Då har det ändå gått innan det är färdigt. När man drar ut med utredningar kan man misstänka att det egentligen är någonting som regeringen inte vill göra. Det är väldigt olyckligt. Vi hade ändå en överenskommelse att det skulle göras. Det är en viss brist på respekt för ett tillkännagivande från . Det måste även i detta fall vara så att regeringen så skyndsamt som möjligt ska effektuera beslut. När det gäller frågan om friköp av tomträtter kan man naturligtvis diskutera kommunalt självstyre. Från sida ställer vi helt upp på det kommunala självstyret i frågan. Det får vi mer se som en principiell diskussion. Från kommer vi även på nivå att agera i den frågan. Det måste vara en rättighet att få köpa loss sin tomträtt. Det är en långsiktighet i detta. Det finns egentligen inget skäl till varför det ska vara tomträtter. Om det är bestämt att det inte ska vara någon ändrad markanvändning är det bara en oförutsägbarhet för den enskilda om man inte har rätt att köpa fri sin tomträtt. Vi får se det som en principiell diskussion. Vi för även principiella diskussioner i andra frågor. Det kan gälla omvandling av hyresrätter till bostadsrätter och så vidare. Jag tycker att det även hör hemma i att föra den typen av diskussion. 26 () replik: Vi var överens om att det var ersättningsreglerna som skulle utredas. Vi skulle se på hur de slår och vad man skulle göra åt det. Vi har från vår sida varit lika angelägna som ni andra om att utredningen ska komma i gång. Vi har sinsemellan haft kontakter. Det har också föranlett kontakter med departementet som har arbetat fram riktlinjerna. Jag har inte något exakt svar på varför det har tagit tid. Det är helt enkelt så att frågan är komplicerad. när direktiven är fastställda måste vi låta utredningen ta sin tid för att svara på frågorna. När det gäller friköp av tomträtter förstod jag inte riktigt frågan. Min principiella inställning är att det är kommunerna som beslutar om att inrätta tomträtter. Det kan de göra för att de kanske vill hålla bostadspriserna nere i ett område. Likadant är det när det gäller friköp av tomterna. Det är helt enkelt kommunerna som ska ha avgörandet i sin hand. 27 () replik: Det sista får jag hålla med om. I sista hand är det naturligtvis kommunerna som får fatta det beslutet. Men jag tycker ändå att det finns ett utrymme för att föra en principiell diskussion om ägandet och den enskildes rätt. Det är bara att konstatera att inte har andra upplysningar än vad vi har fått när vi har försökt att få svar från justitieministern i frågan. Det har egentligen varit väldigt oklara svar. Det är bara att beklaga. Det går inte att vrida tiden tillbaka. Den förlorade tiden är den stora stötestenen. Jag ska ta upp frågan om boplikt som vi har diskuterat här . Även hade en liten diskussion om det. Det står att PBL-lagstiftningen inte är en väg att gå. Jag tycker att det är väldigt bra att man har kommit fram till det och sätter en punkt i den frågan. Vad vi eftersträvade var att också sätta en punkt i frågan över huvud taget. står det inget om EU-lagstiftningen i utskottstexten. Det kanske det borde göra. Det räcker inte med att bara konstatera att det är en komplex fråga och lämna den till framtiden. Man kan även ställa sig bakom det principiella ställningstagandet. Boplikt kan egentligen inte någonsin vara ett bra sätt att ta sig fram. Det är en alldeles för stor inskränkning av det enskilda ägandet. Vi har ändå erfarenheter från andra länder att det inte har fungerat. Därför borde vi avfärda den tanken väldigt tydligt. Kan vi sedan göra det med hjälp av EU-lagstiftningen kan det vara bra i sig. Jag tycker att vi kan ta en principiell ståndpunkt i den frågan. 28 () replik: Det vi har behandlat i betänkandet är om vi i ska kunna reglera boplikten. Det är vi överens om att vi inte ska göra. Om vill ha min principiella ståndpunkt i frågan om boplikt tror inte jag på att det är möjligt att reglera det över huvud taget. Det är andra saker som man får ta till för att stimulera att människor kan bo kvar i sina områden och att inte penningstarka människor kommer och köper upp fastigheterna. Det är nog andra saker som måste göras. Men boplikten i sig tror jag inte är en framkomlig väg. Det visar också erfarenheter från . Det är inte den bästa lösningen. 29 () replik: Man skulle vidga utredningen av expropriationslagen om man tittade på mer än bara ersättningsreglerna, . Det handlar om syftena, vilka som kan expropriera och vad som kan ske vid ändrat syfte. Vi tycker också att man skulle titta på att utreda förutsättningarna för återköp. Det är en fråga som är ganska aktuell i samband med all försvarsmark som inte längre används. Jag har bara en kort fråga. Varför kan ni inte ha ett intresse av att man gör en bred belysning och tittar på de frågorna? Jag hade också tänkt att ta upp lite om boplikten. Men det gjorde . Jag tänker i stället tala om informations- och samrådsansvaret mot näringsidkare vid markarbeten. säger i talarstolen att det inte är ett problem. Utifrån en makroekonomisk synvinkel är det absolut inte något problem. Men det finns en hel del små näringsidkare som berörs. Det kan vara ett litet kafé eller en krog, som jag nämnde i talarstolen, som drabbas oerhört hört och tappar väldigt mycket inkomster. Där hade man kanske kunnat finna en lösning om man bara hade information och samråd. Det är en hel del kommuner som slarvar med det. Skulle det inte kunna vara så att man ökade kravet på att man ska ha information och samråd i just de här frågorna? 30 () replik: Som jag sade i mitt anförande är det en ordentlig prövning av expropriationslagen. Det är regeringen som fattar beslut, och i vissa fall i mindre frågor är det som gör det. Vi tycker att de regler som finns och de lagar som gäller är tillräckliga. De ska självklart tillämpas på det sätt lagen avser. Det ställdes också en fråga om återköp av Försvarsmaktens mark. Som vi nu ser har det på många ställen blivit försvarsmark ledig, om jag uttrycker mig så. Det brukar finnas ett kommunalt intresse att köpa upp den marken. Försvarsmarken ligger ofta väldigt väl i anslutning till samhällena. Det finns ett allmänt intresse att marken ska användas för bostadsbebyggelse eller andra ändamål. När det gäller information och samråd med näringsidkare har vi tagit upp den frågan väldigt . Det vanliga är att kommunen eller vem det nu är som ska göra åtgärderna informerar fastighetsägaren. För fastighetsägaren borde det vara naturligt att man informerar också den näringsidkare som han hyr ut lokaler till. Min förvåning är att ni inte kan lita på kommunerna utan att ni måste ha en lag på det här området. Jag läste i er tidning, som ni kallar den.