prot · GU0940 · 2006-12-14 00:00:00 — För är höga förväntningar och tydliga kunskapsmål verkligen den väg som ger alla elever möjlighet att växa. Därför är det nu naturligtvis glädjande att alliansregeringen föreslår en tydlig kursändring i skolpolitiken. Det märks i den här budgetens penninganslag och i texterna. Den här budgeten innehåller stora satsningar på kampen mot mobbning, skärpt inspektion av skolan, arbete med nya och tydligare kunskapsmål, tidig utvärdering och nationella prov i årskurs 3, satsning på speciallärare och stöd och sist, men inte minst, en utredning om en ny gymnasiereform, som har nämnts här, med en tydlig uppdelning i ett studieförberedande program, bra yrkesförberedande program och lärlingsutbildningar. Vi ser också den största satsningen på lärares kompetensutveckling. avsätter regeringen för lärares möjligheter att forska och kompetensutvecklas och för obehöriga lärare att komplettera för att bli behöriga. Vi ser också att specialskolorna för flerfunktionshindrade, som Socialdemokraterna stängde, ska öppna igen. ser vi också en kraftig satsning på forskning och på kvaliteten i högskoleutbildningen. från kommer för vår del att prata mer om det senare i debatten. Jag har tittat på oppositionspartiernas alternativ i deras särskilda yttrande till regeringens budgetförslag. Jag konstaterar att det inte finns någon samlad bild av vad oppositionen tycker. Det går inte att få en sådan bild. Vi ser bara att de flesta av regeringens stora satsningar inte finns med i till exempel Socialdemokraternas budgetmotion. går det ju över huvud taget inte, som bland annat sade, att få en bild av vad Socialdemokraterna egentligen vill. Det finns inga sådana anslag uppräknade. I betänkandet gapar kolumnen tom när det gäller Socialdemokraternas anslag. De nöjer sig med att svävande uttrycka vissa önskemål men visar inte var de vill spara och var de vill öka. De uttrycker vissa önskemål, men det är omöjligt att se dessa satsningar gå ihop till en samlad budget. De har en del önskemål, men någon självkritik syns inte. Socialdemokraterna talar mycket om att vi inte ska sortera, men man nämner inte med ett ord det jag sade, nämligen att flera elever har slagits ut. Antalet elever som sorteras bort genom att vara efter redan från årskurs 2 och 3 har ökat. Sedan uttrycker man vissa önskemål om att bland annat sänka taxorna i barnomsorgen. Hur man finansierar det vet jag inte. Man vill sänka maxtaxan. Jag tycker att det är en mycket märklig prioritering när den stora utmaningen är att minska barngrupperna och få utbildad personal och högre kvalitet i förskolan. Från och kommer ett väldigt tydligt nej till nationella prov, till kontrollstationer i , till betyg från årskurs 6 och så vidare. Man säger naturligtvis också nej till att införa flera betygssteg. Där är det också väldigt tydligt att den politik som har lett till så många misslyckanden ska fortsätta, om och får bestämma. Som helhet innebär det här budgetförslaget en förstärkning av satsningen på skola, utbildning och forskning. Det tar naturligtvis tid innan den satsningen ger en synlig effekt i skolorna, men jag är helt övertygad om att vi nu slår in på en väg som kommer att vända utvecklingen i . Därför yrkar jag bifall till förslaget i utbildningsutskottets betänkande. 118 (): Jag vill hälsa skolminister välkommen. Det är väldigt trevligt att du är med oss i debatten . Flera talare har varit före mig. Mina allianskamrater har på ett förtjänstfullt sätt tagit upp flera viktiga områden inom förskolan, och gymnasieskolan, och där vill jag bara instämma. Det är en väldigt viktig debatt som vi för här , och det är oerhört tydligt hur den politik som regeringen för skiljer sig från den tidigare regeringens politik. Den tidigare regeringen och nuvarande oppositionen vill ha mer av det som inte har löst de stora frågorna och kommer inte med något förslag som pekar på hur man vill hjälpa och stödja de elever som inte klarar att gå ut eller gymnasiet med de betyg de är värda. Varför för de den här diskussionen? Ja, man skulle kunna säga att det är politisk retorik, men där vill inte jag ställa mig. Det handlar om att se varje människas, varje barns och varje elevs, enskilda värde. Varje barn och varje elev i har rätt att få de kunskaper som sedan ger dem möjlighet att klara vuxenvärlden. Där måste vi ha utgångspunkten. Vi kan klara det här med retorik, och vi kan klara det med siffror det är där grunden är. Det är där alliansen och regeringen har lagt sig, att se varje människas värde, att se varje elev och varje barn. Jag tycker att det är oerhört väsentligt att ta fram detta. Hela diskussionen blir meningslös om inte den grundläggande respekten för varandra får råda i utbildningssystemet. Det går inte att skapa en inlärningsmiljö i skolan där en stor del av eleverna känner sig rädda, känner sig kränkta och blir störda av oro i klassrummet. Det är en fullständig omöjlighet. Det skulle aldrig någon av oss vuxna acceptera. Vi ska inte heller begära av våra barn och våra unga att de ska klara av en egen studiero, där inte vuxna runtomkring tar ansvaret och ser till att det finns studiero. Jag kommer själv från den världen, inom förskolan, från klassrummet. har jag funnits i skolans värld, och jag har mött de här barnen. Jag konstaterar med förvåning vad säger. När vi upptäcker ett barn tidigt, som regeringen vill göra, sätter in instrumenten och visar en tydlig viljeinriktning för att se och upptäcka barnet tidigt, fru talman, kallar det för att hämma barnet. Hur kan man komma till en sådan slutsats? Vi tvingar inte människor till . Bara när det handlar om lagen om vård, som är tvingande, gör vi det men inte annars. Men där är det viktigt att tidigt se och upptäcka barnet som far illa. Där gör man det man säger är viktigt. Vi har en lag som säger att det är viktigt? Jo, för att tidigt ge stöd. och Socialdemokraternas politik landar i att vi inte ska se dem, utan vi låter det gå och så ser vi hur det går. För mig är det helt obegripligt. Nej, vi i , tillsammans med övriga i regeringen, ser det som oerhört viktigt. Se till att vi tidigt sätter in de resurser som behövs! Vi har en skola som ger många barn en bra utbildning. Vi har lärare som gör ett helt fantastiskt arbete. Vi har nyfikna barn, och de måste gå till skolan vi har en skollag och där har de rätt att få något. Men vi ska inte fokusera politiken på det som fungerar, utan vi ska ha en politik där vi vågar se det som inte fungerar och där sätta in kraften och de politiska musklerna, och vi ska visa det genom att avsätta pengar till det. Jag tycker fortfarande att det är oerhört förvånande att den tidigare regeringen tillsammans med Vänstern och fortsätter att hävda: Låt oss inte se det här. Vi tar mer av det som inte fungerar. Vi låtsas som att allt är bra. Jag har ännu inte hört något förslag från om hur han ska komma till rätta med de elever vi får fokusera på dem som går ut skolan utan att ha fått de kunskaper som de har rätt till. De har rätt till det. När det gäller arbetsro i skolan, att få leva i en vardag där du slipper kränkande behandling, där du slipper uppleva mobbning och där du inte har rätt att mobba någon annan, måste den nya regeringen ta krafttag. Jag sällar mig till och säger att jag och kommer att driva på i den här frågan, för den är oerhört viktig. Utan arbetsro är det här fullständigt omöjligt. Jag har för länge sedan gått ifrån det anförande som jag hade planerat. När man är den sista talaren på ett område är det väldigt viktigt att hålla sig till den aktuella debatt som pågår, och det är min ambition att göra det. Jag vill bara säga att vi vet att det har kommit en arbetsmiljöutredning som har tittat på arbetsmiljölagen och bland annat tagit upp frågan om skolan och förskolan ska inkluderas i arbetsmiljölagen. Jag har tidigare förfäktat, och har fortfarande den uppfattningen, att den bör inkluderas i arbetsmiljölagen. Utredningen kom tyvärr inte fram till detta, vilket jag tyckte var väldigt synd, därför att jag tror att det skulle vara av värde. Men det är frågor som vi får ta med oss och titta på, för att se om det är en möjlig och bra väg att gå. Min kamrat i mitt parti kommer att prata om högre utbildning och forskning, men jag vill ändå säga att det är oerhört många bra insatser som regeringen nu tar fram när det gäller skolfrågorna. Jag vill också särskilt peka på frågan om att utöka heltidsstuderandeplatserna i läkarutbildningen. Det är en fråga som har hängt med mig . När jag kom till uppbackades jag mycket av socialdemokrater och andra partier, inte minst hemma i , som drev på det här: Det här måste ni se till att vi får! Det tog lite tid, men vi fick en bra början förra mandatperioden. utökar vi detta ytterligare. Jag tycker att det är mycket bra. Några av de här platserna kommer också att finnas i , min hemstad. Innan jag avslutar, fru talman, måste jag få notera att förre skolministern i ett replikskifte oerhört väl undvek att kommentera sina egna partikamraters uppfattning i när det gäller de öronmärkta pengarna till förskollärare. Jag har varit förtroendevald i och har själv deltagit i den debatten oändligt , och jag vet vad partikamrater tycker om att riksdag och regering bestämmer att de här pengarna ska användas till just detta. har man själv egna idéer om hur de ska användas på ett mycket bra sätt för att förstärka skolan, men på andra sätt. skiljer sig här från sina partivänner, och det är intressant att han inte valde att svara på detta i en replik. Jag yrkar bifall till hela förslaget i betänkandet. 119 () replik: Jag hade tänkt stå över, men kom det så många direkta frågor. Anledningen till att jag avstod från att kommentera vad Rönnholm i tyckte om detta var att vi inte har någon Rönnholm i . Det vet också. Möjligtvis menade i det fallet Rönnmark, kommunalrådet i , men det är en helt annan sak. Jag måste säga att jag blir väldigt förvånad både över inlägg och också över . Det verkar nämligen vara så att det kommunala självstyret är värdefullt bara i vissa lägen. har jag hört först och sedan prata om klokheten hos kommunpolitikerna. Jag har själv varit kommunpolitiker . Vi har till och med suttit tillsammans i kommunfullmäktige i . Det vore mig därför fjärran att förolämpa någon kommunpolitiker, vare sig före detta eller nuvarande. Jag måste dock konstatera att det verkar vara väldigt selektivt när den borgerliga alliansen tycker att kommunpolitikerna är kloka och när man inte gör det. När det handlar om fristående skolor och etablering av sådana ska inte kommunpolitikerna ha något inflytande, i alla fall inte något avgörande. När det handlar om förskolor och etablering av sådana har vi haft en lagstiftning som möjliggjort alternativa driftsformer för förskolorna men ändå givit kommunpolitikerna ett visst avgörande. Detta har högeralliansen tagit bort, vilket man också argumenterar häftigt för i den budgetproposition som ligger framför oss. Där är inte kommunpolitikerna kloka. Det är samma sak när det handlar om finansieringen av skolan. I det dokument som högeralliansen har kommit överens om argumenterar både och för att förstatliga denna. Där är kommunpolitikernas klokskap inte mycket värd. Det blir lite tvetydigt, till och med lite hycklande, att då här i talarstolen, fru talman, börja prata om varför Socialdemokraterna är emot att man tar pengar som är destinerade till förskolan och skickar ut dem i något tomt intet som skulle kunna bli förskolan men också mycket annat. 120 () replik: Jag får väl acceptera och respektera att i repliken valde att avstå från att svara på frågan kring öronmärkta pengar. Att det berodde på en namnförväxling kanske var något märkligt, men okej. När det gäller frågor kring hur personal ska tillsättas ute i våra kommuner oavsett om det är inom eller hemsjukvården, på ett , på ett gruppboende eller vid en skola är det självklart kommunerna som har det yttersta ansvaret och ska bestämma. Där råder det stor politisk enighet. Möjligtvis finns det någon på vänsterkanten som inte tycker att det är bra, men där tror jag att vi kan vara överens. Sedan var det jätteintressant att frågan om fri etableringsrätt kom upp. Det är nämligen en sådan fråga som verkligen handlar om politisk ideologi. Ska staten bestämma precis allting i fråga om hur varje enskild människa ska utforma sitt liv, eller ska den enskilde ha mer möjlighet till det? Där har vi politiskt helt skilda uppfattningar, och det är självklart att den diskussionen ska föras i . I den delen är det en politisk vilja det handlar om. Sedan var det en tredje fråga som jag nu tyvärr inte kommer ihåg. Du får gärna upprepa den, för jag vill gärna svara på alla frågor. 121 () replik: Det var väldigt vänligt av . För mig blir dock detta som sagt oerhört tvetydigt. I ena fallet ska man inte öronmärka pengar från staten vi pratar nu om resurser från staten som riksdag tar beslut om för att anställa flera förskollärare eller flera lärare i . När det däremot handlar om hur man ska organisera till exempel förskolan ska definitivt kommunerna inte ha något att säga till om. Då ska staten bestämma: Så här ska det gå till. Kommunpolitikerna, de som ansvarar för verksamheten, ska inte ha något att säga till om. Sanningen är ju, , att det har varit fullt möjligt att driva förskolor i alternativa driftsformer. Sanningen är att av förskolor drivs i andra former än den direkt kommunala driftsformen. Detta har man haft möjlighet att bestämma ute i kommunerna. Många har också gjort det, ofta väldigt förtjänstfullt. Det ni både beskriver i den här budgeten och också har röstat igenom i handlar om något helt annat, nämligen att vilken gruppering som helst utan någon egentlig kontroll eller ordentlig uppföljning ska kunna starta en förskola och få skattemedel för att driva den. Det innebär att vilken religiös sekt som helst i detta land nu kommer att kunna få den här rätten. Vi har till och med i tidningsartiklar sett beskrivet hur vissa grupper redan har satt i gång att planera i och med att denna möjlighet öppnats. Jag tycker att alla barn har rätt att få en bra förskoleverksamhet och en bra skolgång, fri från indoktrinering och dessutom med något slags offentlig kontroll av verksamheten. Jag kan konstatera att vi här inte delar uppfattning, och det kan jag respektera. Men stå inte i talarstolen och sjung kommunpolitikernas lov när ni inte litar på dem i avgörande frågor som handlar om välfärdens kärna! 122 () replik: Det är det jag gör. Jag litar verkligen på våra kommunpolitiker fullt ut. Det är det och alliansen visar med det förslag vi lägger fram om de öronmärkta pengarna. Sedan har vi ju sett, både jag och och många andra, att det har varit oerhört problematiskt för kommuner som inte har kunnat använda de här pengarna därför att man inte uppfyller just de krav som ställs av staten. Då har man så att säga inte kunnat ta till sig pengarna, och i värsta fall har man blivit återbetalningsskyldig. Det har ställt till med väldigt många problem ute i kommunerna som jag inte tror att ni hade förutsett när ni lade fram det här förslaget. Vi har däremot en stor tilltro till kommunpolitikerna, och det är ett mycket viktigt besked här i kammaren. När det sedan gäller friskolorna var det väldigt bra att det kom upp. säger att av våra skolor drivs i annan form. Det tycker alltså inte är bra, fast det har skett under er regering. Kommunerna har bestämt så, men tycker inte att det är bra. Jag förordar tillsammans med alliansen möjligheten att i låta alternativa anordnare bedriva allmän förskola, förskoleverksamhet och även skola. Tänk att ge den möjligheten! Det är förstås självklart att man ska leva efter och följa de lagar och förordningar som har beslutats i riksdag. Där är jag väldigt tydlig. Allt annat är oacceptabelt. Men följer man dessa lagar tror jag att det är mycket bra med olika alternativ och med friskolor. Om det sedan är en religiös friskola eller en skola som till exempel drivs av en fackförening varför inte är det väl bra. Vi är ju olika vi människor, och det tycker jag att vi ska bejaka. 123 Statsrådet (): Han har mycket stora svårigheter att läsa, och han kan definitivt inte skriva en text som är sammanhängande eller begriplig. Trots detta fick han betyget Godkänd i årskurs 9 när han lämnade skolan . Han beskriver själv sin skolgång i en intervju i tidningen . Att jag fick godkänt i svenska är komiskt, säger han. Han halkade efter redan i lågstadiet och blev en strulpelle som han säger, och vi förstår ungefär innebörden av det uttrycket. Han fortsätter: Jag slöade på högstadiet. Jag fick inte en läxa på hela tiden det du, Dinamarca och nian var som en fritidsgård. Men så reflekterar han: Det är ju sorgligt egentligen och inte alls komiskt att jag blev godkänd. Det är sorgligt. Det kunde ha varit bättre ordning. Det skulle inte ha varit så slappt. Varför var det inte någon som tog tag i min situation, undrar han. är han sorgsen över allt han har missat, och han är mycket orolig för framtiden. Exemplet är inte påhittat. Det är ur verkligheten, och han är inte ensam. Socialdemokraterna har sin verklighetsbild klar. Det är borgerlig skolpolitik som skapar sortering och utslagning, medan socialdemokratisk skolpolitik skapar jämlikhet. Jag undrar om håller med om den beskrivningen. Det är inte lärarnas fel att det har blivit så här i . Det är inte skolans fel. Det är i stället effekterna av medvetna skolpolitiska beslut som har orsakat situation. För det första ansåg den förra regeringen att den stora hjälpinsatsen för elever med svårigheter ska ske på gymnasiets individuella program. Stödresurserna i skolan har flyttats från lågstadiet till gymnasiet. För det andra har den förra regeringen tagit bort utbildade speciallärare i . De har ansett att förekomsten av speciallärare pekar ut vissa elever som sämre. För det tredje är den förra regeringen emot tidiga kunskapskontroller i för att identifiera vilka elever som verkligen behöver och hjälp. De säger att prov skapar utslagning. Den fråga som måste resas är: Har hjälpts av socialdemokratisk skolpolitik? Har han blivit inkluderad? Vi vill skapa en skola där problem upptäcks . Han ska inte behöva gå osedd genom skolan. Skolpolitiken ska garantera att får hjälp . Skolpolitiken ska stödja lärarna i att upprätthålla trygghet och ordning så att får studiero. ska inte behöva slås ut. Han ska inte behöva sorteras bort. Det är dags, mina vänner, att avskaffa den svenska sorteringsskolan. Historiskt har det rått enighet om skolpolitiken i . Det skulle finnas tydliga incitament för förkovran, oavsett föräldrarnas ekonomiska förhållanden och sociala ursprung. Höga bildningsideal var viktiga. Den som var begåvad skulle få gå vidare oavsett social bakgrund och ekonomiska förutsättningar. Brist på förväntningar hemifrån skulle mötas med höga förväntningar i skolan. Klassresan skulle uppmuntras. Det var idealen en gång i den svenska utbildningspolitiken. Om det rådde det bred enighet i kammaren. Men med vänstervåg kom perspektiven att förändras. I strävan efter jämlikhet slog den politiska pendeln fullständigt över. I stället för att göra det möjligt för alla att arbeta sig till studentexamen skulle jämlikhet uppnås genom att studentexamen avskaffades. Betygen skulle tas bort eftersom akademikerbarn historiskt hade haft högre betyg än arbetarklassens barn. Socialdemokraterna var så angelägna att undvika eliter att man avskaffade alla incitament till förkovran i skolan. Det man inte såg var att utan formella meriteringssystem skapas nya eliter, de som förstår koderna eller de som har rätt partibok. Varje vardag går mer än en miljon elever till skolan i . Många av dem har föräldrar som själva har akademisk bakgrund och är studieinriktade. De ställer höga krav på sina barn. De läser läxor med barnen och sänder tydliga signaler att skolarbetet är viktigt och de accepterar inget slarv. Men det finns en annan grupp där det inte finns någon där hemma som ställer krav på studieresultat. Föräldrarna kanske själva misslyckades i skolan eller inte orkar ha tydliga förväntningar. Ingen frågar om senaste provet och ingen kollar upp läxorna. Det riktigt stora misstaget som svensk skolpolitik har gjort är att tro att man är snäll om man har låga förväntningar på de eleverna. Det är just den gruppen barn som är förlorarna i det socialdemokratiska skolsystemet. Det är barn som växer upp i hem utan studietraditioner, utan föräldrar som pushar på, men också utan en skolpolitik som pushar på. Om man ska lära sig att hoppa höjd är det naturligtvis trist att riva ribban. Men vilken slutsats ska man dra om en elev river ribban? Vår slutsats är att ge eleven mer träningstid och flera träningsinstruktörer. Vi ska visa att vi bryr oss, att vi engagerar oss och att vi har höga förväntningar, höga krav och ger mycket stöd och hjälp. Men Socialdemokraternas slutsats om en elev river ribban är att man ska avskaffa ribban. Att ställa krav i skolan, fru talman, är inte att vara elak mot barn. Att ställa krav är som sagt att bry sig om eleverna. är men hans utvecklingsnivå, både motoriskt och intelligensmässigt, motsvarar en bebis. förflyttar sig genom att åla med kroppen. När han når fram till de upphängda mobilerna med olika leksaker känner han igen sig och ler. Ingenstans är det lättare att bli berörd av de orättvisor som naturen själv skapar än när man besöker en träningsavdelning i den svenska särskolan. Men ingenstans är det heller lättare att känna stolthet över ambitionerna i vårt svenska välfärdssamhälle. Särskolan är en skolform för barn med utvecklingsstörningar, med en egen läroplan och egna kunskapsmål anpassade efter varje elev. Men har vänsterkartell fått för sig att förekomsten av en särskild särskola skapar segregation och att särskolans elever egentligen borde gå i vanliga grundskolor. De skulle då följa samma läroplan och ha samma betygskrav som alla elever i den vanliga skolan. I den statliga under den förra regeringen var målet tydligt. ska särskolan avskaffas som egen skolform. Det var därför en gång tillsattes. Ingenstans tycker jag att cynismen i den förra regeringens skolpolitik är större än när det kommer till de elever som har de verkligt största behoven av särskilt stöd och hjälp. Alla ska stöpas i samma form. Då kan man inte ta hänsyn till att några är utvecklingsstörda. Med förtvivlan har landets särskoleföräldrar och särskolepersonal reagerat. Låt mig vara tydlig på den här punkten. Särskolan i kommer att vara kvar. kommer inte att läggas ned. blev föräldrarna till en 14-årig pojke i uppringda på jobbet. Deras pojke hade blivit så svårt misshandlad i skolan av tre skolkamrater att han fick transporteras till sjukhus. De som misshandlade var tre grabbar som hade varit ett gäng . Det hade gjort sig skyldiga till grov mobbning, trakasserier, hot mot lärare och elever, skadegörelse, att ha tänt eld i papperskorgar och grova kränkningar. Listan över deras förseelser är rätt lång. Andra skolbarn kände sig hotade, mobbade, trakasserade och blev slagna. Många av eleverna i klassen hade ont i magen för att gå till skolan för de här tre grabbarnas skull. Efter det akuta misshandelsfallet bestämmer skolan och kommunen att det nu inte fungerar att ha de här tre eleverna tillsammans. Man gör bedömningen att de måste skiljas åt. Grabbarna måste få mycket hjälp och stöd, men de måste skiljas åt. Kommunen bestämmer sig för att flytta de tre eleverna till var sin skola för att splittra upp gänget och sedan ge var och en stöd. Men beslutet överklagas, och den som överklagar får rätt. De elever som hade flyttats isär fick i stället flyttas tillbaka igen till samma gäng. Följden blev att de övriga eleverna i klassen började byta skola. Mobbarna fick rätt. Mobbningsoffren fick flytta på sig i stället. Det är inte fel att det blir så här i dess tillsynsbeslut. Det är den svenska skollagen som inte ger lärare, rektorer eller kommuner några som helst befogenheter att ingripa. Den nya regeringen kommer att ändra skollagen och förse skolväsendet med de befogenheter som behövs.