prot · GT0991 · 2006-03-21 00:00:00 — Jag skulle vilja att klarade ut frågan om humanitära skäl och humanitärt angeläget. Vad är skillnaden? Hur stor är skillnaden? Hur mycket mer kommer man att ta hänsyn till humanitära omständigheter i den här lagen, och i förlängningen den nya permanenta lagen, men talar vi om den tillfälliga? Hur , , ska en asylsökande som har varit gömd ha varit i ? Det har cirkulerat massor av olika uppgifter. Det talas nu . Något fall är avgjort. Då var det , fick jag veta när jag pratade med , överdirektören vid . Men han sade att det inte är givet för det kommer kanske att variera från fall till fall. Vad är länge när det gäller ensamkommande? Sedan vill jag ställa några frågor till statsrådet när det gäller verkställighetshinder. Hur ser verkställighetshinder ut för ett land som ? Finns det generella verkställighetshinder? De vägledande besluten har ännu inte riktigt klargjort det, såvitt jag kan förstå. Jag skulle gärna vilja ha klarhet på den punkten. Eller är det vissa typer av asylsökande från som kanske har mer verkställighetshinder än andra? Hur gör man med kvinnors skyddsbehov när de kommer från ? Hur sexuellt avvikande ska man vara för att inte skickas tillbaka? Eller ska man tänka sig att de här asylsökande ska gå ut i medierna och tala om att det är si eller så och att det då är verkställighetshinder därför att hotet mot dem blivit större? Vad tycker statsrådet att man ska göra när det gäller de här fallen? Vi har också haft ett ärende där man har försökt avvisa en iranier som sedan skickades tillbaka därför att vederbörande vägrade. Då sade myndigheterna: Nej, då släpper vi inte in den här personen. Ambassaden uppges inte medverka om den som ska avvisas inte själv vill medverka. Är det då verkställighetshinder eller är det någonting annat? Hamnar de här personerna i något slags limbo i evighet? 55 (): Jag tackar för att hon har initierat den här interpellationen så att vi kan ha en öppen kontrollstation. Vi som var med och jobbade för att vi skulle få en amnesti, för att de apatiska barnen skulle få stanna och för att vi skulle få ett nollställningsbeslut, vill ju gärna veta lite om vad det är som händer med anledning av det förslag som s, v och mp förhandlade fram. Man kan konstatera att i samband med det beslut som vi fattade väcktes det en mängd förhoppningar hos många människor. Det står faktiskt i lagstiftningen att man ska ta hänsyn till barns sociala situation, utveckling och anknytning till . I debatten sade bland annat migrationsministern att när den nya lagstiftningen träder i kraft innebär det att barn och barnfamiljer som lever gömda åter kan registrera sig hos . Jag frågar ministern vilka signaler det sänder. Om jag hade varit i deras situation hade jag tolkat det så att nu kommer allt att lösa sig. framförde visserligen i debatten att det var angeläget att något hände, men vi kritiserade också att lagen tillkommit i all hast. Vi påpekade också att vi var oroliga för att det skulle kunna uppstå tolkningsproblem. Visst har det uppstått tolkningsproblem på grund av otydlighet. Det kan vi se . Men är det trots allt viktigt att gå vidare och se till att fullfölja de intentioner som framgick både i debatten och i betänkandet om att det skulle vara en generös tolkning och att de flesta skulle få stanna. Resultatet får inte bli en rad grusade förhoppningar och att människor tvingas tillbaka till sina gömslen av rädsla för att tvingas återvända till sitt hemland. De här människorna har trots allt varit utsatta för en asylprocess där det har funnits många brister. Jag säger bara åldersbestämning och språkanalyser. Jag säger precis som att visst har vi kunnat glädjas åt att ett antal familjer som levt i ovisshet , rädda för att återvända till sina hemländer, har fått sitt permanenta uppehållstillstånd. Bland annat har flera av de familjer som jag har använt som exempel i mina debatter med migrationsministern fått stanna. Men jag har flera kvar som inte har fått beslut. Det gäller till exempel flickan från som inte ens blev betraktad som barn på grund av de omdiskuterade ålderstesten. Det gäller också pojken från som inte heller blev betraktad som barn och fick bo bland vuxna. Sedan konstaterade att han faktiskt var barn som de avslog hans asylansökan. Som nämnts tidigare här finns det flera familjer som har varit i något annat land de har antingen återvänt hem eller i panik sökt asyl någon annanstans för att sedan återvända till . Där är frågan om man räknar den totaltid de har varit i eller den senaste vistelsetiden. Vad är det man räknar? Man säger att vistelsen längd bara är en av de omständigheter som ska vägas samman. Barns ålder och anknytning har också betydelse. måste jag berätta att jag inte kunde låta bli att gå in i ett uppslagsverk och se vad spädbarn var för någonting. Jag gick in på som finns på Internet. Där står det att ett spädbarn är ett barn från födseln tills det lär sig gå. Alltså inte ens om det är ett försigkommet barn och inte, som det har framkommit, fyra . Det som händer nu är oacceptabelt. Vad tänker migrationsministern göra åt det? 56 Statsrådet (): Det var så många frågor. Jag ska se om jag kan strukturera det. Först vill jag säga att jag instämmer i det som många har sagt om att den tillfälliga lagstiftningen verkligen har löst problem för många människor som har befunnit sig i , som har haft ett avslagsbeslut och som ändå har befunnit sig i . De som har fått betala priset för att människor har blivit kvar är naturligtvis barnen. Vi har haft två fokusgrupper för den här tillfälliga lagstiftningen. Den ena är barn och barnfamiljer, och den andra är de som har faktiska hinder för att kunna återvända till sina hemländer. Jag tror inte att någon av oss här vill leva i ett samhälle där man har två grupper av människor, dels de som har uppehållstillstånd, dels de som inte har uppehållstillstånd, så att man får människor som lever i samhället men också människor som lever utanför samhället och som blir väldigt utsatta. Den tillfälliga lagstiftning som vi nu har kommer att vara i kraft . kan vi se att väldigt många i de grupper som har varit i fokus för oss, det vill säga barn och barnfamiljer och människor som inte kan avvisas och har faktiska verkställighetshinder, har fått stanna. av människor i barnhushåll och då räknar man inte bara barnen utan också de vuxna har fått stanna. Tittar man på hela gruppen har vi en bifallsfrekvens på . Då kan man fråga sig varför det inte är . Varför får inte alla stanna? Anledningen till det är att även i den här tillfälliga lagen finns det vissa begränsningar som vi har varit överens om. Vi har sagt att det ska handla om . Vi har sagt att det finns begränsningar när det gäller människor med vandelsanmärkningar, det vill säga människor som har begått grova brott. Vi har sagt att det finns begränsningar när det gäller människor som inte kan visa sin identitet. Det handlar om falska identiteter. Vi har sagt att det finns begränsningar när det gäller människor som kanske har gjort en asylansökan i ett annat land. Det finns ett antal begränsningar. Det är också skälet till att det inte blir . Det här är ingen amnesti, utan det här är en lagstiftning som ska tillämpas av . tyckte att mitt svar innehöll en massa självklarheter. Faktum är att interpellanten har ställt fyra frågor till mig som handlar om tillämpningen och tolkningen av lagen. Då kände jag mig föranledd att också påpeka vad som står i regeringsformen 11 kap. 7 §. Varken jag som statsråd, regering eller riksdag kan påverka hur en förvaltningsmyndighet fattar beslut i enskilt ärende. Jag kan inte påverka hur man gör tolkningar av den lagstiftning som finns eller hur man tillämpar den lagstiftning som finns. Det tyckte jag var viktigt att påpeka. Sedan gäller det de frågor som ställdes av om definitionen av ett spädbarn. Jag tror att också tog upp frågan om en treåring är ett spädbarn. En treåring är självfallet inte ett spädbarn. Jag har också erfarit från att det har varit en väldigt olycklig formulering. har också korrigerat den formulering som fanns i ett av praxisbesluten. Ett spädbarn är naturligtvis ett barn upp till ungefär . Det tror jag att vi alla kan vara överens om. Jag får ta de andra frågorna sedan. 57 (): Jag måste också kommentera de självklarheter som står i svaret som jag menar också var väldigt kort, som jag sade tidigare. Vi blir upplysta om att vi har självständiga myndigheter i . Jag blev faktiskt förvånad över det. Det är inte någon som har påstått någonting annat. Statsrådet säger också att ska pröva ärendena självständigt och på eget ansvar och att regeringen inte får påverka verkets rättstillämpning. Jag har inte påstått det. Det är inte heller någon som har begärt att statsrådet ska gå in och ändra rättstillämpningen i ett enskilt ärende, men nog är det så att regeringen styr över myndigheterna. Eller har jag fel även där? Visst är det så att statsrådet har möjlighet att ha åsikter om de frågor jag har ställt. har jag fått veta att ett spädbarn inte är och att kommer att ändra den formuleringen. Då kommer man förhoppningsvis att göra riktiga bedömningar av de barn som är spädbarn och de barn som är . Statsrådet har självfallet också möjlighet att ha åsikter om huruvida det går att verkställa avvisningsbeslut med tvång till eller inte. Jag blev också lite förvånad över kommentaren i svaret om att den tillfälliga lagstiftningen inte är en amnesti. Vem har påstått att den är en amnesti? Däremot ger den en möjlighet till ny prövning för dem som har fått avslagsbeslut på sina ansökningar om uppehållstillstånd och som av olika skäl finns kvar i antingen som gömda eller därför att det inte har gått att verkställa besluten med tvång. I mitt förra inlägg tog jag upp frågan om verkställighet när man inte kan avvisa en person med tvång och att nu endast ger tillfälliga uppehållstillstånd till kurder från norra . Vi är förstås, precis som sade, väldigt oroliga för att den långa väntan på praxisbeslut vad gäller kan leda till samma tolkning som man har gjort beträffande norra . Jag har träffat ett antal ensamkommande barn från , och gemensamt för dem är att de har väntat på besked. Den ena av dem, som faktiskt är den pojke som pratar om, har varit här och väntar på besked om vad som kommer att hända honom. Enligt det uppdrag som riksdag och regering har gett till ska beslut om ensamkommande barn fattas . För många av de här barnen, som har sökt igen med stöd av den tillfälliga lagen, har tremånadersgränsen snart passerat. För några har den redan passerat. De väntar på besked. Det är förvånande, tycker jag, att man inte fattat beslut om dessa ensamkommande barn utan lägger de ärendena i högen för afghaner, utan att se att de är barn. Jag fick svar på en fråga, och då är det väl bara så att jag får hoppas att i fortsättning gör en bedömning av barnets anknytning till och inte av barnets anknytning till sina föräldrar eller kallar barnen för spädbarn. Men två frågor kvarstår. Den ena är: Menar statsrådet att man med tvång kan avvisa människor till norra , eller kan man det inte ? Jag har också en fråga som inte har kommit upp tidigare, och den gäller sammanhängande tid och hur man räknar den. Om människor har varit i ett annat land tror jag att familjen var i för att sedan komma tillbaka då räknar man inte den sammanhängande tiden, trots att vi i betänkandet säger att den tid man har vistats utomlands inte ska räknas. Då blir den sammanhängande tiden för de flesta av de här familjerna väldigt lång. Många av dem har varit här innan de dristat sig till att ta sig antingen till eller till , där det dessutom inte finns några inresekontroller. Egentligen kan man alltså inte säga att de har lämnat landet, för det finns inga egentliga bevis för det. Jag skulle tycka att det vore bra om statsrådet nu svarar på de här frågorna. De är ju avgörande. Att vi har en kontrollstation är jättebra, men de människor för vilka det är en annan tolkning måste ha en möjlighet att kunna få en riktig bedömning. 58 (): Jag vill inledningsvis ändå återigen upprepa det jag sade som en del av mitt tidigare anförande. Det finns det tycks vi vara överens om bland samtliga debattörer positiva effekter av den här tillfälliga lagen. Det är ju mycket värt med varje person som har fått en möjlighet att nu bygga en framtid i efter att ha levt i ovisshet, levt gömd eller på annat sätt inte har kunnat få ett bra liv. Det är ganska höga procentsiffror . Det är ju därför att man har prioriterat det som migrationsministern väljer att kalla fokusgrupper, alltså barnfamiljer och de med verkställighetshinder. När det gäller dessa grupper har vi också framfört en hel del kritik, och vi har ställt några frågor. En av dem har vi nu förstått att migrationsministern kan ha en åsikt om, och det gäller definitionen av spädbarn. Vi väntar, som sade, ivrigt på svaren på de andra. Jag tänkte ändå säga någonting om en grupp som omfattas av lagen och som har rätt till prövning men som inte ingår i någon av fokusgrupperna, som migrationsministern uttrycker det, nämligen de som är ensamstående i och som inte kommer från norra ja, just det, där är vi osäkra men från ett land med verkställighetshinder i alla fall. Det här är personer som bara i är ensamstående. Det kan mycket väl vara personer som är fäder eller mödrar till barn någon annanstans i världen. De lever under ännu svårare förhållanden. De kanske inte har sett sina barn . De har kanske levt här också . Vi har sett exempel på ärenden där en ensamstående kvinna från efter sex i ändå får ett avslag. Det är inte, menar vi, i överensstämmelse med hur vi hade tänkt den här lagen. Jag kan avsluta med att säga att skälet till att den här kontrollstationen är öppen på det här sättet handlar om att vi ser det som vår uppgift att inte bara vara i samarbete med andra om politiska sakfrågor, utan vi har på många sätt mer gemensamt med dem som tillhör den rörelse som har drivit fram de här frågorna och de flyktingar som berörs än med regeringspartiet i det här fallet. 59 (): Vi alla som deltar i den här debatten har , men kanske också tidigare, varit aktiva i diskussionen om flyktingpolitik och migrationspolitik i sin helhet. Det innebär också att vi har insikt i den problematik som det innebär att hantera enskilda ärenden utifrån den enskildas särskilda situation och den situation som varje ärende befinner sig i. Det är alltså svårt att göra några generella ställningstaganden i dessa ärenden. Då förstår man också den problematik vi sitter i när vi för en diskussion där vi i medier, inte minst kanske beroende på att vi också för den öppna debatten, upplever att det finns möjlighet för statsrådet, regeringen eller att plötsligt gå in och ändra i systemet. Men det är här i kammaren som vi har fattat beslut om en lagstiftning, som vi nu har en särskild myndighet till att handlägga och hantera. Därigenom finns det kanske skäl till just det påtalandet att det är myndighetens ansvar att hantera situationen och jobba med det här. Det är alltså inte enkla frågor, och det tror jag inte att någon av oss anser. Det märker vi också när vi har de uppföljningsdiskussioner som vi har om lagstiftningen, där vi naturligtvis också lyssnar in hur den ansvariga myndigheten ser på sakerna. Även vid de tillfällena har vi påtalat och diskuterat just begreppet spädbarn, begreppet den sammanhängande tiden och så vidare. Det är alltså inga nyheter för oss i diskussionen. Jag har en fråga till statsrådet. När vi nu sitter i den här situationen och har dessa bifallsbeslut från verkets sida: På vilket sätt kan statsrådet påverka kommunernas mottagande av de grupper som ska komma in i det svenska samhället, det vill säga den integrationsprocess som är så viktig som uppföljning av den lagstiftning där vi just nu befinner oss? 60 (): Statsrådet hann inte svara på mina frågor, så jag ser fram emot svaren. Jag instämmer i flera av de andra debattörernas frågor. Jag väntar på svar över huvud taget. Vi har kvar innan datumet för den tillfälliga lagen går ut, och flera vägledande beslut saknas. Då skulle jag vilja fråga: Tycker inte statsrådet att det är bekymmersamt att vi inte har vägledande beslut i allt här? 61 (): bifall, säger statsrådet, och det är väl korrekt eftersom vi vet det antar jag att statsrådet också vet att man nu har handlagt de fall som var mer eller mindre uppenbara och självklara och att har lagt de svårare fallen på hög. Det kommer väl därför dessvärre att se annorlunda ut när man kommer ned i bunten. Lång tid jag fick inte något svar på vad är egentligen. Är det , , eller är det , som det nu har talats om? Och så har vi frågan om verkställighetshindren. Finns det några verkställighetshinder till ? Hur är det med det de facto-verkställighetshinder som innebär att om inte den sökande medverkar till att få ett nytt pass på ambassaden och ambassaden säger nej, så blir det ingenting med det och ingen kan avvisas. Är det på det sättet det förhåller sig? var inne på myndighetens ansvar, och det är jag intresserad av vad tycker om. Myndighetens ansvar, sade det ligger nu hos myndigheten. Men snälla nån, det är väl ändå regering och riksdag som har det yttersta ansvaret! Om myndigheten tar ansvar för ett beslut på ett sätt som inte lagstiftaren eller ens regeringen har avsett så måste vi väl rätta till det! 62 (): Jag säger det igen: Jag är glad för alla dem som har fått stanna. Jag håller med om det som sade : Att den här procenten är så pass hög beror ju på att det är bara de mer självklara fallen som man har prövat . När det gäller att inte alla får stanna är jag helt överens med statsrådet. Vi själva i drev hårt detta med både vandelsprövning och identitetsprövning. Jag är också glad för att jag fått ta del i den här debatten, att jag fått ha en öppen kontrollstation, som kallade det. Jag vet ju inte riktigt vad de tre partierna kommit överens om, men den uppfattning jag hade om en kontrollstation med anledning av att lagen kom fram mycket hastigt var att kontrollstation betyder att man följer upp och utvärderar lagen, att man inte bara betraktar utan även gör något. Det var den uppfattningen jag fick när vi fattade beslut om den här lagen. Jag kanske kan få en förklaring till hur det egentligen var tänkt. vill jag bara nämna att anledningen till att man kände ett tvång, att man var tvungen att driva fram antingen ett nollställighetsbeslut eller kompromissförslaget var att vi haft en asylprocess som inte varit riktigt rättssäker. Jag framhåller igen betydelsen av åldersanalyser och språktest. Det är viktigt att vi fortsätter att hålla dessa frågor levande och ser till att vi verkligen får en human, rättssäker och trovärdig asylprocess på alla plan. 63 Statsrådet (): Ja, , regeringen styr myndigheterna, det är alldeles riktigt, men inte i enskilda ärenden, vilket jag återigen måste påminna om. Regeringen styr inte tillämpningen och tolkningen av enskilda ärenden, till exempel om uppehållstillstånden ska vara permanenta eller tillfälliga. I lagen står att uppehållstillstånd kan vara tillfälliga eller permanenta, och det är som gör bedömningarna utifrån bedömningar i enskilda ärenden. Det gör inte regeringen. hoppas att man verkligen ska ta hänsyn till anknytning och så vidare. Det är just det: Det finns ingen fix tid, vad som är med mera och det är också svaret till utan det avgörs från fall till fall. I ett fall kan det vara fråga om ganska , men man måste se till den sociala situationen, till anknytningen till , till den medicinska situationen om någon är sjuk och så vidare och göra en samlad bedömning. Då kan det i vissa fall handla om en ganska , och i andra fall handlar det om . Det är alltså väldigt olika, och det är dessa bedömningar som ska göra. tog upp frågan om människor som lämnat landet och då blivit verkställda, som det heter på juristspråk. Jag skulle vilja läsa upp det som faktiskt står i betänkandet. Där står nämligen mycket tydligt att personer vars beslut om avvisning eller utvisning anses verkställt enligt 8 kap. 14 § utlänningslagen omfattas inte av de föreslagna bestämmelserna, och att det sedan kan prövas som en ordinarie ansökan om uppehållstillstånd. Tanken med den tillfälliga lagstiftningen var just att den skulle sträcka sig fram till den dag som vi fick ett helt nytt system, fram till den dag som vi fick en helt ny utlänningslag där vi utvidgat grunderna för flyktingskap och för skydd. Där får vi en domstolsprövning så att de som inte omfattas av denna lag, som så att säga verkställt sig och kommer tillbaka och söker igen, då omfattas av den nya utlänningslag som träder i kraft . fråga om har jag, som sagt, redan svarat på. När det sedan gäller vad som är verkställighetshinder står detta tydligt i utlänningslagen. Det är, som jag uppfattar det, ganska självklara saker och behöver därför inte dras här. fråga om integrationen är mycket viktig att ta upp. Många människor får nu uppehållstillstånd. 6 600 människor har uppehållstillstånd, men de har ännu ingen kommunplacering. 6 600 människor har uppehållstillstånd men finns alltså kvar i mottagningssystem. Det är nu ett av de stora problemen, och jag tror att vi från alla de politiska partierna i verkligen måste hjälpas åt och påverka våra kommunpolitiker så att de öppnar sina dörrar för de flyktingar som får uppehållstillstånd i . 64 (): Det som började så bra, det som gällde spädbarnen, slutade inte alls speciellt bra. Motiveringen i beslut och jag har erbjudit att läsa det är att en treåring är ett spädbarn, och detta treåriga spädbarn har starkast anknytning till sina föräldrar. Man har med andra ord inte prövat barnets sociala anknytning till . Man har inte prövat om barnet hunnit få den anknytningen till , utan man säger att det är ett spädbarn och det har starkast anknytning till sina föräldrar. Jag frågade också om det finns verkställighetshinder till eller inte. Kan vi verkställa människor till eller kan vi det inte? Det är det som det hela handlar om. Vi har sagt att om man har verkställighetshinder, och inte kan verkställas med tvång, då ska man få uppehållstillstånd i . Slutligen vill jag ta upp detta med tiden som det står om i författningskommentaren i betänkandet. Det som också står i författningskommentaren är nämligen att såväl tid före som efter det lagakraftvunna avvisnings- eller utvisningsbeslutet skall vägas in i bedömningen. Tid som avser vistelse i annat land skall inte beaktas. Så står det. Skälet till att vi ställt interpellationen skulle jag vilja säga är dels tillämpningen på en del punkter, dels de skrämmande prognoser som presenterats för oss över utfallet av lagstiftningen. Då kan man fråga sig vilka slutsatser vi drar av den här debatten och vad egentligen sagt. Ja, vi har förstått att inte kan styra över , och vi har fått höra att det tydligen går att verkställa med tvång. Jag förstår det inte. Det har inte klartgjorts om det går att verkställa med tvång. Jag menar att resultatet av debatten inte duger. Vi vill se en förändring av tillämpningen på de punkter som vi diskuterat och därmed en förbättrad prognos. De slutsatser vi kan dra är att tillämpningen av den tillfälliga lagstiftningen kommer att bli mycket viktig för oss i budgetförhandlingarna. Vi vet att vi har starkt stöd i denna fråga både i och utanför parlamentet. Det pågår en stor mobilisering. 65 Statsrådet (): När det gäller frågan om det finns verkställighetshinder till måste jag tyvärr svara på samma sätt, nämligen att det är som gör de bedömningarna. Man kan kanske inte säga att det finns verkställighetshinder generellt. Det kan även finnas verkställighetshinder för enskilda individer. Men det är återigen som måste göra bedömningen i varje enskilt ärende, och det är viktigt att det också sker. Sedan till frågan om prognosen. Vi måste se hur utfallet blivit . Som jag sade har totalt av dem som prövats fått stanna. av barnfamiljerna, eller människor i barnhushåll, har fått stanna. Jag menar att det visar att lagen är mycket träffsäker vad gäller de grupper som vi kommit överens om.