prot · GT09130 · 2006-05-29 00:00:00 — Tjänstemannen har samma skyldigheter att lämna uppgifter om sin anställning som när han eller hon vittnar i sitt verkliga namn. Parterna har samma möjligheter att ställa frågor till vittnet om dennes iakttagelser och hur denne har kunnat göra dessa. För den tilltalade innebär detta bara att han eller hon inte får kännedom om vittnets verkliga namn. I övrigt påverkas inte vittnets sanningsplikt. Detta handlar om poliser och andra tjänstemän som utför uppgifter för vår säkerhet och för vårt skydd mot grov brottslighet. Varför ska poliser, tjänstemän och andra berörda ha ett sämre skydd än deras kolleger i , och andra länder? Är det inte vår skyldighet att skydda dem som utför dessa uppgifter för vår skull? Jag frågar mig: Hur tänker och att vi ska skydda dem som jobbar med att avslöja grov brottslighet? Det kan handla om människosmugglig och brott som utgör hot mot rikets säkerhet. Jag har inte kunnat utläsa några konstruktiva förslag hos reservanterna om hur man ska skydda dessa polismän. Hur ska vi göra? Ska vi avstå, eller hur tänker ni er att det ska gå till? De kriminella som vi talar om har inga som helst dubier inför några metoder att göra det som de föresatt sig. För lite sedan fanns det en artikel i om hur de kriminella kartlade polisens göranden och låtanden. Det finns hur många möjligheter som helst för kriminella organisationer att kartlägga och ta reda på vad enskilda poliser och andra tjänstemän sysslar med. De kan ta reda på uppgifter om adress och om familj och drar sig inte för att hota dessa. Därför tycker vi från utskottsmajoritetens sida att det är så viktigt att vi skapar ett skydd, som föreslås i den här propositionen och i det här betänkandet. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 41 () replik: Jag ställde en del kritiska frågor och nämnde en del kommentarer som inte minst andra remissinstanser har lämnat under ärendets beredning. Jag tänkte bara återkomma till några punkter och resonera med om ställningstagandena. En fråga som jag ställde i mitt anförande gällde sambandet med den parlamentariska kontrollen och insynen. Vi har ju, som bekant, drivit den frågan under , och frågan bereds nu äntligen efter utredning på departementet. Men som det här bereds läggs det fram förslag efter förslag här i kammaren som har bäring på just de här områdena, på tvångsmedelsanvändning men också på den här typen av kontroversiella ärenden. Min fråga är då: Varför går det inte att förena? Varför lägger man inte fram förslaget tillsammans med ett förslag om en tvångsmedelsnämnd? Varför är det så infernaliskt bråttom? Varför går det inte att avvakta? Man kan ju läsa sig till att det här ändå ligger förhållandevis nära i tiden. Vi får alltså hoppas att det här kommer. Det är min första fråga: Varför är det så bråttom? Jag nöjer mig med den tills vidare. Jag återkommer med en annan fråga sedan. 42 () replik: Jag tror att det finns ett behov. Det här har varit under utredning . Beredningen för rättsväsendets utveckling har ju haft i uppdrag att se över ett antal frågor, bland annat kvalificerad skyddsidentitet. Man har lagt fram förslag, och detta vill man naturligtvis åtgärda, eftersom det finns ett uttalat behov av att skapa en kvalificerad skyddsidentitet. Jag kan hålla med om att det hade varit önskvärt att förslaget om en parlamentarisk kontroll och en bättre insyn hade varit på plats när vi fattar de här besluten. Det kan jag hålla med om. Och vi ska naturligtvis göra vad vi kan för att det här ska komma fram så fort som möjligt. 43 () replik: Jag tror väl inte att vi kommer närmare varandra i den frågan. Det är i och för sig positivt att ser problematiken. Jag skulle vilja ha en kommentar till det finns många, som sagt. är ett av remissorganen. De skriver om ett tänkt scenario som kan vara av intresse att ta del av. Det står: Förbundet har flera exempel på hur andra yrkesgrupper utger sig för att vara journalister. Om en polisman har kvalificerad skyddsidentitet och söker medlemskap i som frilansjournalist och uppfyller förbundets medlemskriterier kommer han eller hon att erhålla medlemskap. Med det grundlagsskyddade anonymitetsskydd som en journalist är skyldig att arbeta under kan han eller hon delges mycket kvalificerade och känsliga uppgifter. Dessa uppgifter kan sedan polismannen, journalisten, använda i helt andra syften än vad som är tänkt utifrån tryckfrihetsförordningen. Förutom att det mycket allvarligt skadar förtroendet för journalister i allmänhet kan det naturligtvis innebära att uppgiftslämnaren utsätts för stor fara. Uppgiftslämnaren är lurad att yppa viktig information och har inte längre något lagligt anonymitetsskydd eftersom grundlagsskyddet endast gäller information som lämnas till redaktion eller den som arbetar för en redaktion. är naturligtvis kritiskt till detta möjliga scenario som vi, tycker jag, har en skyldighet att diskutera och prata högt om. Jag undrar om har några kommentarer eller några synpunkter utifrån arbetet att lämna när det gäller de här synpunkterna. 44 () replik: Jag har ingen kommentar till det exempel som har gett här. Men är det ju på det sättet att det är myndigheten som begär en kvalificerad skyddsidentitet. Det är inte den enskilda polisen. Det är myndigheten som begär en kvalificerad skyddsidentitet utifrån den operation som pågår för att avslöja grov kriminalitet och också, naturligtvis, utifrån det hot som den här polisen, tjänstemannen, kan vara utsatt för. Därför tycker jag att det finns en kontroll. Det är dessutom en annan myndighet än den myndighet som begär det här som ska fatta beslutet om det är rimligt. Jag tycker väl att det är omgärdat med en rad kontroller på vägen, så att det här inte ska kunna inträffa såvida det inte är något alldeles exceptionellt fall. Som jag sade när det gällde den tidigare frågan hoppas jag naturligtvis att vi ska få till stånd den här parlamentarisk kontroll och att vi ska få en bättre insyn i hur det här går till. Om det här skulle inträffa skulle vi då kunna granska det och se av vilka skäl det har varit möjligt att ge kvalificerad skyddsidentitet i de här fallen. Annars tycker jag kanske att har pekat på andra saker som inte stämmer överens med det som förslaget faktiskt handlar om. 45 () replik: Vi är överens, Socialdemokraterna och , om att det behöver införas en kvalificerad skyddsidentitet, men vi är inte riktigt överens om huruvida det behövs en reglering av hur den här kvalificerade skyddsidentiteten ska få användas. Man skriver från majoritetens sida i betänkandet att det är osäkert om det i praktiken är möjligt att åstadkomma en sådan reglering. säger man att poliserna själva, utifrån de väldigt löst hållna principerna behovsprincipen och proportionalitetsprincipen, ska kunna avgöra hur den här kvalificerade skyddsidentiteten ska få användas. Är inte det att lägga ett väldigt stort ansvar på poliserna? Vi från lagstiftarens sida säger att det är nästan omöjligt att göra en sådan reglering, men poliserna själva ska ha ansvaret för att göra den här avvägningen. Om poliserna själva har gjort en felaktig avvägning är de fullt ansvariga för detta och skulle i det yttersta fallet kunna dömas för tjänstefel och kanske för ytterligare brott. ser det här problemet. Ser inte det? 46 () replik: Nej, jag ser kanske inte riktigt det. Jag instämmer nämligen i det som regeringen har lagt fram förslag om och det som utskottet har sagt. Jag ser en svårighet i att lagreglera användandet av en kvalificerad skyddsidentitet. Det dyker ständigt upp nya omständigheter som vi inte i vår vildaste fantasi har kunnat förutse. Därför tror jag att det är svårt att lagreglera och säga att man i de här fallen, vid de här omständigheterna och vid de här hoten skulle kunna få kvalificerad skyddsidentitet. Jag tror att man faktiskt måste lita på myndigheten. Det är ju inte den enskilda polisen som begär en kvalificerad skyddsidentitet, utan det är myndigheten som begär den. Jag litar faktiskt på att man gör det i de fall där det handlar om en allvarlig brottslighet eller hot mot rikets säkerhet. Jag tror att vi får lita på det. Jag hoppas, precis som jag sade tidigare till , att den här parlamentariska kontrollen ska komma till så att vi kan se hur man har använt det här. Finns det då skäl att titta på en lagreglering och kan vi då se att det finns möjligheter att lagreglera får vi väl återkomma till det. Men just nu instämmer jag i regeringens och utskottets tankar kring detta. Jag ser svårigheter med tanke på hur uppfinningsrik man är inom den grova kriminaliteten. 47 () replik: Även om man nu skulle få en förbättrad parlamentarisk kontroll är det en kontroll i efterhand. Ett av de krav på rättssäkerhet som vi har i det här landet, som hela västvärlden för övrigt har, hoppas jag, är att det ska finnas en förutsebarhet i lagstiftningen. Man ska som medborgare veta vad en lagstiftning innebär. Man ska själv kunna räkna ut i förväg: Vad innebär det här? Detta pekar Beredningen för rättsväsendets utveckling, BRU, på. För att kunna uppfylla rättssäkerhetens krav på förutsebarhet krävs det en lagreglering av hur kvalificerad skyddsidentitet får användas. BRU pekar också på legalitetsprincipen. Det är en lika viktig princip i svenskt rättsväsende. Regeringen hade en utredning att luta sig på, och BRU hade gjort ett gediget arbete. BRU lade fram förslaget att man ska göra en lagreglering av hur kvalificerad skyddsidentitet får användas. Ändå väljer regeringen, med motiveringen att det är svårt, att inte lägga fram förslag om begränsande reglering. Jag tror att poliser riskerar att hamna i en juridisk gråzon, och det tycker jag är mycket tråkigt både för rättssäkerheten i och för de enskilda poliserna. 48 () replik: Det är uppenbarligen så att och kanske flera partier inte ser några svårigheter. Kanske skulle de ha lagt fram förslag om på vilket sätt det skulle kunna gå till. Regeringen bortser inte från den kritik och de synpunkter som anläggs från JO, , eller någon annan. Naturligtvis tar man in alla synpunkter och bereder frågan på det sätt som man ska göra. Då har man kommit fram till att man ser svårigheter. Jag instämmer i att man kan se svårigheter. Det är som med all lagstiftning som vi beslutar om här att vi i efterhand kanske ser att det inte blev så som vi hade tänkt. Då får man ändra sig. Det är naturligtvis inget ovanligt. Då får man komma tillbaka. Såsom jag tycker att man kan se framöver kan jag instämma i att svårigheter finns. 49 () replik: kan alltså inte se att det föreligger risk för brottsprovokation i det här fallet. Då borde vi vänta ännu mera och ta reda på när det här ska användas. Jag ser det som ett naturligt inslag. För att en person ska komma med i en organiserad brottslighet låt oss ta som exempel något så enkelt som Hells eller andra motorcykelligor måste den personen kvalificera sig genom att begå brott så att man kan ha en hållhake på den personen. I annat fall kan man inte ge den personen något som helst förtroende. Det är en av kvalifikationsvägarna. Från att ha varit hang around kan man till slut kvalificera sig. sade att man får se vad det blir av det här. Sedan får man ändra lagstiftningen allteftersom problemen dyker upp. Det får vi göra ofta, sade . Jag håller med om det, det får vi göra alldeles för ofta. Jag tycker att det vore mycket bättre om vi var lite klokare och penetrerade de här frågorna bättre. Min fråga gäller slutligen kontrollverksamheten, och den har redan nämnts när det gäller och . Där har jag samma synpunkter som . Jag skulle vilja höra ett förtydligande svar på den punkten. 50 () replik: Det sista missade jag, så det får du återkomma till. När det gäller brottsprovokation finns en polislag som faktiskt reglerar det. Skulle poliser bete sig på det sättet att man provocerar fram brott blir också poliser föremål för förundersökning och eventuellt åtal och får en påföljd för det de begått. Jag sitter med i personalansvarsnämnden, och vi har haft ett sådant ärende en gång. Det ledde till just det som det ska leda till. Naturligtvis kan det finnas provokation, men poliser är i det hänseendet, precis som alla andra, utsatta. Det leder till en förundersökning och ett åtal, och det blir till slut ett beslut i domstol om detta. Då kan poliser riskera att förlora sitt arbete. När det gäller förutsebarhet, att allting ska man kunna förutse innan man stiftar lagar här, lever vi i en föränderlig värld. sade själv från talarstolen att det är tråkigt att vi ska behöva genomföra sådana här förslag som kvalificerad skyddsidentitet eller hemliga tvångsmedel. Jag kan instämma i att det är tråkigt, men vi lever i en sådan värld där vi faktiskt måste införa sådan lagstiftning för att vi ska kunna utreda brott och avslöja brott. Det är trist, men så är det. Vi lever i en föränderlig värld. Hade vi kunnat förutse det hade vi naturligtvis skapat andra lagar. 51 () replik: Jag fick inget svar på frågan: Vad gör vi om en polis blir beordrad att infiltrera ett kriminellt gäng? För att kunna kvalificera sig är han tvungen att begå kriminella handlingar tillsammans med detta gäng för att över huvud taget få ett visst förtroende i detta gäng så att han kan avslöja dem. Hur hanterar vi den frågan? Det är ofrånkomligen så att polisen kommer, om han ska lyckas med infiltrationen, att bli tvungen att begå brott. I annat fall kan han strunta i att försöka infiltrera utan använda en annan polisiär metod. Tycker att det är bra om vi får en bredare presentation i ? 52 () replik: När det gäller frågan om infiltration av ett mc-gäng är jag inte personen att svara på frågan hur det ska gå till eftersom jag är vare sig polis eller kriminolog. Jag får förlita mig på att den myndighet som har att handha sådana saker, nämligen eller , har en bättre kunskap om hur det här skulle kunna göras. Det är fortfarande polislagen som gäller. Jag hoppas att det är uppfattat att det är den som gäller och att man har att handla därefter. När det gäller tillsyn och har jag inget svar på frågan. Jag har inte funderat så mycket på om det skulle vara flera. Jag tror att det tål att tittas på om det skulle kunna vara flera, men jag har ingen uppfattning just för dagen. 53 (): Jag tycker att det är väldigt bra att vi på bord har ett förslag om kvalificerad skyddsidentitet. Det är ett av de verktyg som måste skärpas om den här ska kunna ta på allvar den situation som finns utanför det här huset. Det är en situation där människor får sina liv förstörda. Man blir förnedrad, man drabbas å det grövsta, ibland med döden som slut. Det är det som sker i den grova organiserade brottslighetens spår om man inte blir direkt överkörd av densamma. Då har vi ett ansvar att ge svar på frågan: Vad gör man? Vi kan hålla på med förebyggande arbete, vi kan prata om resurser till polisen, vi kan organisera polisen, vi kan ha bättre ledarskap hos polisen. Allt detta kommer vi alltid att kunna diskutera i denna kammare. Men vi måste vara beredda att flytta fram positionerna några steg. Det tycker jag nu är väldigt bra. går i samma fotspår som , och . Vi underlättar kraftigt för att tillsammans över gränserna åtminstone i men också i övriga arbeta mot den systemhotande brottsligheten. Det är väldigt viktigt att lyfta fram. Man får ibland höra att det är hafsiga lagar, det är dåliga lagar. och är emot alla förslag i som går ut på att man ska försöka göra någonting åt den grova organiserade brottsligheten. Jag blir faktiskt förvånad över att vänsterkartellen har lyckats hålla ihop så här långt. Det måste vara olidligt för och att gå till och samarbeta med människor som de menar lägger fram så dåliga förslag. Jag blir helt chockad över hur du orkar, . Det är imponerande. Jag kan konstatera att i det här fallet är det ett väldigt bra förslag. Jag tycker att man kan ha respekt för det som från säger om att det vore bra om vi kunde lagreglera det här. Då tycker jag att hade en bra replik på det: Då får man väl visa hur det ska göras. Det blir väldigt konstigt om vi ska ha en lagstiftning med en manual. Detta kommer att regleras hos myndigheterna med föreskrifter för hur detta ska få användas, och det kan nog göras bättre än . Det mesta kan alltid bli bättre. Men att ha en lag om hur det ska gå till har åtminstone inte jag själv lyckats knäcka. Företrädare från lagstiftningsenhet alltså inga politiker i det här fallet utan människor som jobbar med detta och skriver lagarna i vårt land har inte heller kunnat hitta detta. Jag har viss respekt för det. Jag inser att mitt uppdrag i är att försöka driva på lagstiftning och tala om var vi ska ha gränserna. Då kan man få beskedet att det är väldigt svårt att lagreglera detta på ett vettigt sätt så att det inte bara blir som en symbol. I skulle det då kunna stå att man ska vara snäll mot sina barn och tro att det skulle kunna hjälpa. Det beskedet måste man ha respekt för. En viktig sak är att när man nu flyttar fram positionerna så lägger man ett större ansvar på statliga tjänstemän för att befinna sig i en miljö som är ganska obehaglig. Människor drabbas titt som tätt av allvarliga brott och döden kan inträffa plötsligt. är polisen i hög grad hänvisad till att driva privata agenter så kallade källor för att få information om hur man ska förhindra att människor dödas och förnedras eller att knarket väller in i . Detta är en mycket farlig verksamhet, som verkligen är i gråzonen. Den gråzonen kommer tyvärr alltid att finnas. Att tro någonting annat är naivt. Vi lever inte i något Utopia. Jag ställer åter en fråga till mina vänner från och . Hur ser ni på detta? Inser ni inte målkonflikten att det finns en skärningslinje där rättstryggheten kräver att man vidtar åtgärder för att sätta de människor bakom lås och bom som måste sitta där? Det är människor som inte vill något annat än att förstöra livet för andra för att de tjänar pengar på det. Här ökar man nu ansvaret för statliga tjänstemän, som har betalt för detta och som frivilligt gör det. Men det är en mycket, mycket farlig verksamhet. Jag tycker att de från den här kammaren förtjänar respekt och stöd i detta svåra arbete, och inte misstankar om att de ska springa in på en massa journalistlokaler eller tidningar och låtsas vara journalister. Jag är mer orolig för att det finns en massa journalister i som springer runt och låtsas vara poliser. Det är ett riktigt problem. Lagstiftning är mycket svårt. Vi kommer att behandla ett antal ärenden som gäller hur vi ska få ett tryggare . Vi vill ha ett där människor slipper få sina liv förstörda på alla de sätt som sker i den grova brottslighetens spår. Därför tycker jag att det är viktigt att de personer som säger nej, nej och nej till alla dessa förslag förslag som är omgivna av rättstrygghetsgarantier med kontroller före, under och efter kommer med ett förslag. Vad är ert förslag? Vad är ert svar till människorna när ni nu säger nej till detta? Det blir ju tack och lov inte det slutliga beslutet, trots att ni vill stoppa allting. Vad är ert besked till de människor som får sitt liv förstört i den grova organiserade brottslighetens spår? Vad är ert besked till den familj vars liv har blivit en tragedi beroende på att det väller in narkotika och anabola steroider i ? Vad är ert svar till de människor som hamnar i människohandelns spår eller till de människor som utsätts för grova rån? Säg gärna resurser till polisen, ledarskap och andra polisiära metoder, häktning och husrannsakan. Men detta är någonting som finns i alla nordiska länder. Säg inte att detta inte är rättssäkert! Det är ett sätt att med rättssäkerhetsgarantier försöka öka också rättstryggheten. Slutligen vore det intressant att höra hur miljöpartisterna och vänsterpartisterna orkar gå till när ni stöder förslag som är så dåliga i den kartell som ni ingår i. Ni säger ju själva att förslagen inte skulle vara bra. Jag är förvånad över det. 54 () replik: Det är rallarsvingar ibland när är i talarstolen. Eftersom du undrar över hur vi orkar gå hit, , så är sanningen den att vi gör det med glädje de flesta dagarna. De flesta dagarna är vi också överens i sammansättningen s, v och mp om många förslag. Vi har andra förslag om personsäkerhet till exempel. Det är en samarbetsprodukt, som skulle kunna konstatera om han bara tog sig tid att läsa. ifrågasätter min vilja att ta ansvar. Det tycker jag är något förmätet av honom. Jag tycker om att ta ansvar; jag är van vid det och jag tänker fortsätta med det. , , är det inte att ta ansvar att säga ja. är det att ta ansvar att säga nej. Så är det! Att flyta med strömmen som en död fisk är inte att ta ansvar. finns det anledningar, och i det här förslaget har vi redovisat en del kritik när det gäller på vilka grunder man inte tar ansvar. Vi kommer att göra det också i de kommande ärendena , där vi inte är överens och där har samarbetat med . Jag skulle vilja ställa en fråga, eftersom vi inte är ensamma om kritiken. brukar med all rätt citera och berätta om sina erfarenheter från domstolsvärlden. tillhör de kritiker som avstyrker just frågorna om anonymt vittnesmål. Frågan om att kunna få vittna under falsk identitet är någonting som är kritiskt till. Jag skulle vilja höra lite tankar från om kritiken från och från vår sida om vilka risker det här kan innebära. Det gäller också närheten till de anonyma vittnesmålen med de möjligheter som ges att vittna under falsk identitet. Det är min första fråga. 55 () replik: Det finns alltid problem, , med all tvångsmedelsanvändning. Varje fall av tvångsmedelsanvändning från svensk polis innebär ett intrång som jag helst inte skulle vilja se. Om vi levde i ett Utopia där alla människor sprang runt och var snälla så vore det en annan sak. Men är det inte så, utan nu måste vi ha tvångsmedelsanvändning och då diskuterar vi de verktyg som kan vara behövliga. Jag har förstått att tycker att det är okej med civilanställd personal. Han tycker att det är okej med civilklädda poliser på stan. Vad jag vet har han inte heller någonsin haft några invändningar mot att poliser uppträder under falska påhittade namn på alla möjliga sätt för att motverka brottslighet och sätta dem som ska sitta bakom lås och bom just bakom lås och dom. uppstår situationen att vi föreslår att man för att verkligen effektivt ska kunna göra detta också får en falsk identitetshandling så att polisen kan hyra en bil på företaget . Det tycker jag är rimligt. Detta kan leda till att man hamnar i en situation där man måste vittna om vilka brott andra människor har begått. Det blir då svårsmält att man inte skulle få vittna med den identiteten. Jag inser det dilemma som ligger i detta, men för min del har jag träffat massor med domare som inte ser något problem med detta. Man gör en bevisvärdering i varje enskilt fall, så klart. Man tillmäter inte alla vittnen samma betydelse när man ska besluta om utfallet i en rättegång. Jag tycker att det blir överdrivet. Men jag ser risken, och för att kontrollera detta är det viktigt att vi får i tvångsmedlen på plats så fort som möjligt. Det arbetet pågår just , och det hoppas jag att känner till. 56 () replik: Jo, jag känner till det och jag är kritisk till att det inte kommer med alla dessa förslag. är det så oerhört bråttom med att införa alla dessa nya tvångsmedel att man inte kan avvakta den demokratiska garantin som man i högre grad skulle kunna ge med en tvångsmedelsnämnd. Men det kommer alltså i efterhand. Överdrivna, säger om mina farhågor när det gäller bevisvärdet för inlämnade uppgifter. gör en annan bedömning. Verket vill avslå förslaget i den delen därför att man ser att det kan skapa problem. JO anser att det måste kunna göras undantag från regeln om att få vittna under falsk identitet. Jag är som sagt alltså inte ensam om att se problemen här. Man kan fråga sig vad som händer med en sådan här uppgift under en rättegång om vederbörande inte uppger att han eller hon arbetar under skyddsidentitet. Här förutsätts det bara att det ska ske, men vad händer med en sådan rättegång? Vad händer med processen?