prot · GU0940 · 2006-12-14 00:00:00 — Det är två städer där vi har många människor som har fastnat i arbetslöshet då de kom som flyktingar till under lågkonjunkturen. Rekryteringsbidraget har varit ett viktigt verktyg ihop med flera andra viktiga verktyg när det gäller att öka människors möjligheter att börja studera för att sedan studera vidare och för att öka deras möjligheter att få jobb eller inte bli av med jobb. Jag tycker att det är intressant när det sägs här att rekryteringsbidraget egentligen bara är orättvist och inte har gjort någon nytta alls att Kommuner och Landsting, som ju är den samlande intresseorganisationen för alla kommuner här i , när de fick reda på alliansens förslag sade att man inte skulle ta bort rekryteringsbidraget. Det gjorde man mot den bakgrund och de erfarenheter man har runtom i kommunerna att det bidraget faktiskt har varit bra. Det har varit bra för att ge stöd till människor som är ganska långt från arbetsmarknaden och som behöver få stödet för att våga ta det stora steget att studera. I och med att kommunerna är med och väljer vilka som får rekryteringsbidraget det kanske är det som är grunden till att alliansen säger att det är så orättvist har man också kunnat individanpassa det och ha det ihop med annat arbete för att stärka människors möjligheter att börja jobba. För en del människor är det ett oerhört stort steg att våga börja läsa. Man har kanske en väldigt låg utbildning i sitt hemland med sig. Man kanske aldrig har varit ute på arbetsmarknaden där. Man kanske var en kvinna som förutsattes ta hand om barn och äldre släktingar. Så kommer man till , och så ska man börja läsa. Man kommer från system där det inte har funnits möjligheter eller ens varit accepterat att låna för studier. Då är rekryteringsbidraget väldigt bra. Att man ska förklara att man ska läsa in grundskola och gymnasieskola och ta en mängd lån längre fram gör det ju inte lättare. Men om man har fått testa och sett att det gick är det mycket lättare att våga gå vidare. I slutändan tycker jag att det här väldigt mycket handlar om hur man ser på samhället och vilken människosyn man har. Det handlar om att våga prioritera de människor som bäst behöver stödet och inte låta rättvisa vara att alla ska ha lika mycket oavsett behov. Jag kommer att tänka på i , en mycket älskad skådespelare och poet. Han är nog älskad över hela , men han var en så typisk göteborgare. Han ville ta upp skillnaden mellan rättvisa och solidaritet. Han förklarade det med hur man delade på en . Han sade att det var tre personer som fick en hel . Det framkom att den ena faktiskt skulle på middag med oxfilé, en riktigt god middag. Den andra personen hade ätit en väldigt god lunch. Den tredje personen hade inte ätit något sedan frukost. Rättvisa vore då enligt alliansen att dela denna i tre delar, medan det rätta i detta läge nog var att låta den som bara hade fått frukost få hela eller större delen av korven. Jag tycker att den största kritiken mot alliansens politik är att ni förutsätter att alla människor har lika förutsättningar och möjligheter. Jag har väldigt svårt att koppla det till er diskussion om utanförskap och att man verkligen ska göra någonting åt det. Vad ni gör är ju precis tvärtom. 88 () replik: När man blir riksdagsledamot märker man ganska snabbt att kvällslektyren byts ut från spännande deckare och skönlitteratur till utskottsbetänkanden, statliga utredningar och ibland också rapporter från . Döm därför om min förvåning när jag noterar att också rapporter från ibland kan vara nästan lika spännande som en thriller. Denna debatt har pågått i snart , och vi har huvudsakligen uppehållit oss vid det som gäller just rekryteringsbidraget och de eventuella problem som kan uppstå och de eventuella orättvisor som har funnits redan tidigare. När man läser denna rapport, som inte med ett enda ord har berörts av oppositionen, ser man att det finns ganska allvarlig kritik. Jag kan ta upp några punkter där. Det sägs att det finns risk för felaktiga utbetalningar. Det sägs att CSN inte ens kvalitetssäkrar de data som används vid handläggningen. Det sägs att CSN inte genomför någon efterhandskontroll av inkomstuppgifter, det vill säga att det finns risk för att man betalar ut fel belopp. Det finns inte ens några uppgifter som säger hur många av dem som får rekryteringsbidrag som skulle ha valt att studera även om de inte hade fått det. Till slut har vi det kanske allvarligaste: Regeringen har inte gjort någon utredning så att man vet om detta ens fungerar. har inte gjort någon sådan utredning. Oppositionen har över huvud taget inte berört det. har vi diskuterat denna fråga i , och jag hoppas att det blir någon form av svar från oppositionen på denna fråga. 89 () replik: Jag kan bara konstatera att alliansen inte heller har gjort någon utvärdering när man hastigt och lustigt avskaffar rekryteringsbidraget. Många i kommunerna som jobbar med detta och många människor som man hade motiverat till att börja studera får reda på att detta nu inte gäller pang, bom. Så det hade varit trevligt om man hade gjort det. Det har tidigare i debatten tagits upp att man faktiskt hade kunnat fundera på en utvärdering och förbättringar. Men alliansen har inte gjort det utan bara bestämt att det ska avskaffas. Motiveringen är att det ska vara enkelt och rättvist. Men människor har olika förutsättningar. Jag försökte beskriva det när jag berättade om mitt besök i . Att denna möjlighet finns kan faktiskt ha väldigt stor betydelse för att människor som verkligen behöver det ska börja studera. Såvitt jag har förstått har det när man har talat med människor från framkommit att det faktiskt har haft en betydelse för människor när de ska ta steget och börja studera. När jag har diskuterat med dem som jobbar med människor i sade de att detta är bra, speciellt för en del kvinnor som verkligen behövde börja studera men som det var ett stort steg för. När jag har talat med dem som jobbar med vuxenutbildning i säger de att detta är väldigt bra eftersom det är ett stort steg för många människor både att börja studera och att ta ett lån. De ser kanske många års studier med lån framför sig och har kanske dåliga erfarenheter med sig från tidigare studier. 90 () replik: Jag kan konstatera att man egentligen inte berör denna kritik och att man inte har speciellt mycket att säga om den. Det är klart att om man inte vet om det fungerar blir det väldigt svårt att förstå hur man kan använda det som huvudargument, att det viktigaste är att försvara ett system som man inte vet om det har uppnått sitt syfte. Naturligtvis finns det otroligt många människor som vi måste hjälpa att komma in på arbetsmarknaden. Jag tycker att på ett föredömligt sätt beskrev många av dessa grupper till exempel i , som med socialdemokratiskt styre och vänsterstyre tillhör en av de absolut mest segregerade städerna i . Där behövs det en annan politik. Då handlar det också om andra saker, till exempel jobbavdrag och matchningsstöd, för att få dessa människor att komma tillbaka. Jag lämnar därmed frågan om rekryteringsbidraget och övergår till något annat som inte alls har berörts i denna debatt. Vi har talat om rekryteringsbidrag, komvux och andra delar, till exempel nivåer på studiebidrag. Vad är i så fall den samlade oppositionens alternativ till detta? När man sitter här och lyssnar kan man konstatera att Socialdemokraterna kritiserar alliansen för att den vill ta bort rekryteringsbidraget. Men det håller inte med om. kritiserar alliansen för att den inte höjer studiebidragen tillräckligt mycket. Men det verkar inte Socialdemokraterna hålla med om, inte just nu i alla fall. kritiserar i sedvanlig ordning alliansen för allting. Men inte ens i fråga om studiebidragen kunde man komma överens med om en nivå som båda tyckte var rimlig. Min enkla fråga för att avsluta denna debatt som har pågått i är: Finns det någonting som är en sammanhållen politik från oppositionen på detta område? 91 () replik: Först kan jag konstatera att den grundläggande kritiken gäller alliansens hela politik, att man faktiskt slår mot arbetslösa, att man ökar klyftorna och att man ger sig på a-kassan. Det innebär inte att man skapar jobb utan att man försämrar för dem som har det tufft. Och avskaffandet av rekryteringsbidraget och borttagandet av den sociala prioriteringen i fråga om vuxenutbildningen stämmer väl överens med den politiken. Jag tycker nog att kritiken från , och mot dessa delar av alliansens politik hänger ihop rätt bra. Sedan är vi tre partier, och vi har gjort lite olika prioriteringar när det gäller hur vi ser på dessa frågor. Och det måste vi göra. Vi kan konstatera att Socialdemokraterna och är helt överens om rekryteringsbidraget. är kritiskt mot att ni tog bort det så snabbt och tycker att man skulle ha gjort någonting annat och förbättrat studiestödet och studiebidraget. Vi kan konstatera att vi i vill gå fortare fram i fråga om att öka studiestödet. Vi tycker att de som studerar har alldeles för lite pengar att leva på . Hur vi vill göra detta skiljer Socialdemokraterna och åt. Men vi har ju olika partier för att vi ska kunna göra olika prioriteringar. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) 7 § Utbildning och universitetsforskning Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2006/07:UbU1 Utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning (prop. 2006/07:1 delvis). 92 (): Låt mig börja med att välkomna skolministern till kammaren. Det är välgörande att åtminstone skolministern tycker att denna debatt är viktig och närvarar här. Jag ska inledningsvis yrka bifall till reservation 1 så att jag har det formella avklarat. Vi ska nu debattera det svenska utbildningssystemet. Det är bland det värdefullaste vi har i vårt samhälle. Jag skulle vilja säga att det är kärnan i det välfärdssamhälle som är. En sammanhållen skola som inte sorterar barn utan håller ihop dem, där barn från olika bakgrunder och med olika etniska tillhörigheter och till och med olika religioner träffas och utvecklas tillsammans, ger en god start i livet för alla. Vi socialdemokrater har under drivit fram en skola där alla barn oavsett bakgrund ska ha möjlighet att gå. Vi har förbjudit avgifter och sett till att de ekonomiska förutsättningarna inte ska avgöra vilka som kan gå i den. Vi har dessutom strävat efter att alla skolor ska vara bra skolor så att alla barn, oavsett var i landet de bor och oavsett bakgrund, ska få en bra skolgång. Vi har kommit en bra bit på vägen, men inte tillräckligt. Skolans roll är, som vi anser det, tredelad. Den är för det första att ge ungdomarna en bra start i livet och att utveckla dem som individer och som människor, både kunskapsmässigt och socialt. Den är för det andra att bryta klassklyftor, att det inte per automatik ska vara så att man går i föräldrarnas spår. Om mamma och pappa var arbetare blev man själv arbetare. Om mamma och pappa var akademiker blev man akademiker. Vi har också där kommit en bra bit på vägen, men än återstår det väldigt mycket. Den är för det tredje naturligtvis att lägga grunden för vårt samhälle att vara konkurrenskraftigt, och detta blir allt viktigare i en globaliserad värld. Vi vill konkurrera med kunskap och kompetens och inte med låga löner och sämre villkor. Detta utbildningssystem har vi sett början på redan i förskolan. Vi vill ha ett livslångt lärande där förskolan lägger grunden till det som kommer i , i gymnasieskolan och dessutom i vuxenutbildningen för dem som behöver det och därefter också i högskoleutbildningen för dem som vill gå där. Målet har varit att av en årskull ska gå vidare. På många sätt har det varit väldigt framgångsrikt, men det finns också brister. Det är därför som vi i vår budgetmotion föreslår en ytterligare förstärkning av förskolan. Vi vill ha ett öronmärkt statsbidrag innebärande att sammanlagt 6 000 förskollärare och barnskötare kan anställas i förskolan. Vi har haft ett program för att öka antalet lärare i skolan med 15 000. Det har varit framgångsrikt. Vi vill gå vidare genom att satsa på de skolor som har de tuffaste förutsättningarna. Där är målet att 1 000 extra resurspersoner ska anställas. Vi vill också satsa på kompetensutveckling för lärare som undervisar elever i de tidiga åren. 20 000 lärare i matematik i vill vi ska kompetensutvecklas och 10 000 i svenska just när det gäller elever i de tidiga åren detta för att se till att man tidigt kan både upptäcka brister och åtgärda dessa. Ju tidigare detta kan göras, desto lättare går det att häva de brister man kan se och se till att eleverna kan bygga ett gott självförtroende i det fortsatta utbildningssystemet. Vidare vill vi reformera gymnasieskolan, öka kvaliteten på de yrkesförberedande programmen, införa en modern lärlingsutbildning och se till att eleverna får ökade valmöjligheter. Vi vill alltså reformera ett betygssystem som har sina förtjänster men också många brister. Allt detta har vi tidigare föreslagit, och vi föreslår det också nu i vår budgetmotion. Det handlar om att förverkliga de löften som vi gick till val på och som fick stöd av närmare två miljoner människor i det här landet. Vad är då alternativet till denna politik? Ja, det är naturligtvis regeringens politik som handlar om ett helt annat utbildningssystem, ett helt annat skolsystem. Det är ett skolsystem som i stället för att motverka klassklyftor cementerar, ja, till och med kanske förstärker klassklyftor. Det är ett skolsystem där barn och ungdomar ska sorteras och där föräldrarnas utbildningsbakgrund eller brist på densamma kommer att vara det som avgör hur man lyckas i utbildningssystemet. Det handlar alltså om ett skolsystem som skapar klyftor och som cementerar de klyftor som redan finns i samhället. Skolan brukar sägas vara en spegelbild av det framtida samhället. Om det är detta som den borgerliga regeringen och den borgerliga majoriteten tänker driva som sin skol- och utbildningspolitik är jag rädd för det samhälle vi kommer att ha . Det kommer att leda till ökade kunskapsklyftor. Det kommer att leda till att människor inte värderas utifrån vad de kan och vill och vad de vill bidra med utan utifrån vilken bakgrund de har, vilken familj de kommer från. Detta kommer till uttryck på många sätt. I stället för att i förskolan satsa på att anställa flera förskollärare och andra barnskötare och andra resurspersoner tar man bort resurser. tas bort från förskolan i den budget som den borgerliga regeringen lagt fram. Det handlar också om att öppna för alla att kunna driva förskolor. Till och med religiösa sekter ska kunna få möjlighet att med skattemedel driva förskolor. Detta kallar man för fri etableringsrätt. Dessutom vill man ytterligare dränera förskolan på resurser genom att införa så kallat kommunalt vårdnadsbidrag. Dessa pengar ska ju tas någonstans. Det kommer att vara från förskolan en verksamhet som är så oerhört viktig och så oerhört uppskattad i vårt land. Sedan ska detta fortsätta i genom att man ska börja sortera elever. Det ska kategoriseras och betygssättas redan för elever . Betygsliknande omdömen ska lämnas redan när de är i sex- eller sjuårsåldern. Så fortsätter det år . Också möjligheterna för alla att gå vidare till gymnasieskolan ska slopas. IV-programmet ska på lång sikt tas bort. Det innebär att 1617-åringar kan få permanent kvarsittning i . På frågan om vart dessa ska ta vägen dessa ungdomar som har brister och som skulle behöva kompletteringar är svaret att det ska de klara i . Men om de nu inte gör det, hur länge ska de då sitta kvar i ? Och vad ger det för ett samhälle? Gymnasieskolan ska återgå till det som varit. Det ska vara en tredelad gymnasieskola. Man gör stor skillnad. På dem som går på de studieförberedande programmen ska vi ställa högre krav. Däremot ska vi sänka ambitionsnivån och sänka kunskapskraven för dem som går på de yrkesförberedande programmen. ska en föråldrad modell av lärlingsutbildningen senare genomföras. Jag tycker att det blir oerhört tydligt att vi här har en av de stora striderna under den här mandatperioden. En socialdemokratisk modell med en skola för alla står mot en borgerlig politik som handlar om att sortera och om att förhindra och bygga in återvändsgränder för alltfler ungdomar och tyvärr också för vuxna i vårt land när det handlar om utbildningsmöjligheter. 93 (): Jag vill börja med att yrka bifall till vår reservation 2 om förskolan i detta betänkande. kommer senare att i sitt inlägg tala mer om förskolan men också om vuxenutbildningen. I debatten om skolan målar de borgerliga ofta upp en nattsvart bild det råder kaos, ingen lär sig något och elever kör moppe inne i klassrummet. Eleverna skildras som en produkt på ett band där den som inte lyckas har sig själv att skylla därför att den är olydig eller lat. Jag medger att det finns brister i skolan men framhåller ändå att den svenska skolan till största delen är bra. Faktum är att de flesta elever och föräldrar är nöjda med skolan. För att åtgärda bristerna måste man våga se orsakerna men också inse att vi lever , inte . En gammaldags skolpolitik går inte att applicera på framtidens skola. presenterade en rapport som visar att det slår igenom att elever med högutbildade föräldrar klarar kunskapskraven i betydligt högre grad än elever vars föräldrar har låg utbildning. Universitetslektor skrev i att de elever som klarar sig bra i skolan har föräldrar med hög utbildning, ett rikt språk, trygga arbeten, bra bostäder och väl fungerande bostadsområden. De har tillgång till böcker och datorer, och de kan i hemmet få studiero och läxhjälp. De elever som klarar sig mindre bra har föräldrar med låg utbildning, ett enklare språk, sämre ekonomi och sämre bostäder i otrygga bostadsområden. Många föräldrar är ensamstående, arbetslösa, sjukliga eller till och med missbrukande. Eleven får ingen eller väldigt liten intellektuell stimulans och får varken studiero eller läxhjälp i hemmet. menar att för de elever som klarar sig bra är förslagen om tidigare betyg, ordningsomdömen och tidiga nationella prov inga problem eftersom de inte drabbas av dem. Men för de elever som redan är förtvivlat medvetna om sina misslyckanden medför tidigarelagda betyg ännu sämre självförtroende och mindre lust att lära. Misslyckanden föder nya misslyckanden. Om vi på riktigt värnar de svaga eleverna är det inte eleverna vi ska tillskriva misslyckandena eller straffa, utan här ligger det på oss att skapa en skola för alla en skola man trivs i, en skola man längtar till och en skola som skapar lust att lära även när man har lämnat skolbänken. vill ha en skola där eleverna får det stöd och den stimulans som behövs för att ta emot, skaffa och söka kunskap. Kunskap är en demokratisk rättighet, ingen handelsvara. Vi vill därför ha en gemensamt finansierad och demokratiskt styrd skola där det är behoven som styr resurstilldelningen. I en likvärdig skola ges varje elev goda möjligheter att få sina behov tillgodosedda. På så sätt kan alla elever nå målen. För att skapa den skolan måste skolan och lärarna få tillräckligt med resurser så att man slipper kompromissa med sin undervisning. För att den sociala bakgrunden inte ska slå igenom kan resurserna inte fördelas som ; vi kan inte sätta samma pris på varje elev. Mer resurser måste gå till skolor och områden där behoven är stora. Den så kallade förnyelsen av skolan, som regeringen säger sig vilja ha, är i själva verket den gamla 50-talsskolan som kommer att hämma eleverna och försämra de redan svaga elevernas förutsättningar att lyckas med skolan. Den borgerliga skolpolitiken är tydlig klasspolitik där det handlar om att rensa ut tidigt skilja agnarna från vetet. Den blåa tråden blir tydlig när man tvinnar ihop alla förslag som vi ser i det här betänkandet, men också andra förslag som vi hört ska komma. Det handlar om betyg tidigare, ordningsomdömen, elitskolor, om att frånta de praktiska programmen högskolebehörighet, om att minska möjligheterna till vuxenutbildning och tillgången till högre utbildning. Med den nya regeringens politik minskar elevernas inflytande över sin utbildning och sin arbetsmiljö, trots att det har visat sig att de elever som får ta ansvar också gör det och dessutom klarar skolan bättre. De röster som skolminister inte har hört har han säkert redan fått höra och kommer få höra mer av sedan elevråd nu startat ett upprop mot regeringens förslag att avskaffa lokala styrelser med elevmajoritet. Eleverna vill vara med och bestämma över sin arbetsplats och ha inflytande över hur deras utbildning utformas. Vi talar om reellt inflytande. Därför är elevmajoritet viktigt. Och har varken ministern, regeringen eller regeringens företrädare kunnat komma med ett enda exempel där detta har skapat kaos eller totalt haveri på en skola. Tvärtom visar exemplen att lokala styrelser fungerat som ett organ där man samlar både elevers och personals erfarenhet och kunskap för att lösa olika sorters frågor tillsammans, utan ambitionen att köra över någon. Här räds inte de professionella lärarna och rektorerna eleverna, för det ligger i deras uppdrag att fostra eleverna till demokratiska och delaktiga medborgare. Enligt en studie från har var tredje elev i årskurs 8 och andra året på gymnasiet utsatts för någon form av sexuella trakasserier . Flickor är mer utsatta än pojkar. I de fall pojkar drabbas av sexuella trakasserier är förövaren en annan pojke. Fem av tio flickor och fyra av tio pojkar tycker att sexuella trakasserier är ett problem på deras skola. Nära hälften av alla elever på gymnasiet upplever verbala eller fysiska sexuella övergrepp som ett problem i skolmiljön. För många unga tjejer är vardagen fylld av rädsla, obehag och en ständig beredskap för trakasserier, närmanden och till och med övergrepp. Rädslan begränsar unga tjejers handlings- och livsutrymme och hindrar dem från att utveckla en grundmurad självkänsla och ett gediget självförtroende. har lagt fram förslag om att upprepa den satsning som gjordes som gav möjligheten till skolor att erbjuda kurser i feministiskt självförsvar. Feministiskt självförsvar handlar om att skaffa sig kunskap om det sexualiserade våldet, om samarbete mellan flickor och kvinnor samt att skaffa sig handlingsberedskap att försvara sig mentalt, verbalt och fysiskt i en värld där flickor och kvinnor är underordnade och utsatta. Feministiskt självförsvar är grundat av kvinnor, för kvinnor och bygger på att flickor och kvinnor delar erfarenheter och tillsammans utarbetar strategier för att bland annat hantera rädsla. Jag har tagit upp frågan med skolministern och förstått att feministiskt självförsvar inte kommer att stå på den borgerliga agendan, men jag har också förstått att det är tunnsått med förslag och idéer på hur man i förskolan, skolan och gymnasiet bör arbeta för att bryta könsrollsmönstren och göra upp med den vardagsrädsla som många unga tjejer tvingas gå med. Det enda förslag jag har hört är att lärarnas befogenheter ska utökas. Det finns tydligen en tro om att den rådande könsmaktsordningen kan skrämmas bort. En av ambitionerna när den nya lärarutbildningen inrättades var att stärka forskningsanknytningen inom utbildningen och att öka den vetenskapliga kunskapen som är relevant för läraryrket. Därför skulle en examen vid lärarutbildningen ge behörighet till forskarutbildning. Det ledde också till att två forskarskolor startade: Forskarskolan i naturvetenskapernas och teknikens didaktik och Forskarskolan i pedagogiskt arbete. Vidare inrättades vid med ett tydligt uppdrag att finansiera praxisnära forskning om skolan. Trots de senaste årens reformer finns det fortfarande stora brister vad gäller forskningsanknytningen inom lärarutbildningen, vilket har påtalat, med stöd av de granskningar som har gjorts både av lärarutbildningen och av Utbildningsvetenskapliga kommitténs verksamhet. För är det självklart att det behövs mer satsningar på den skolnära forskningen, möjligheter för lärare att genomföra forskarutbildning och stärka forskningsanknytningen vid lärarutbildningen med flera disputerade lärarutbildare.