prot · GT09110 · 2006-04-25 00:00:00 — Men bör besvikelsen över Khatamiadministrationens oförmåga att leverera politiska och ekonomiska reformer inte tolkas som att iranierna är mindre intresserade av ökade medborgerliga fri- och rättigheter . Det finns fortfarande ett brett och stort engagemang i för frågor om mänskliga rättigheter och demokrati. Dessa krafter förtjänar all respekt och uppmuntran. Det är viktigt att bekämpa korruption och förbättra de fattigas villkor genom att rättvist fördela oljeinkomsterna. Men detta måste gå hand i hand med verkliga politiska reformer. Tyvärr är det alltmer uppenbart att utvecklingen under den nya administrationen går i fel riktning och att förtrycket ökar. Yttrandefriheten är begränsad. Uppgifterna är många om att politiskt oliktänkande, journalister och försvarare av mänskliga rättigheter utsätts för ökad förföljelse och trakasserier. Tidningar och internetplatser som har förmedlat nyheter eller kritiserat regimen har stängts. Kvinnor som demonstrerat för ökade rättigheter arresteras eller trakasseras. På samma sätt drabbas arbetare som strejkar för förbättrade villkor. FN:s specialrapportör om religionsfrihet har uttryckt oro eftersom situationen för bahaier och andra religiösa minoriteter försämras. Etniska minoriteter såsom kurder, balucher och araber fortsätter att diskrimineras. Dödsdomar och avrättningar, inklusive av minderåriga, fortsätter. Trovärdiga uppgifter om tortyr förekommer. Denna utveckling är djupt beklaglig. Det är viktigt att fokus på den nukleära frågan inte avleder vår uppmärksamhet från behovet att främja respekten för mänskliga rättigheter i . och EU följer noga situationen i och reagerar kontinuerligt mot övergrepp och kränkningar mot de mänskliga rättigheterna. Detta kommer vi att fortsätta göra. Demokrati och mänskliga rättigheter är centrala frågor i de samtal som och EU för med företrädare för den iranska regeringen. Kabinettssekreterare förde under sitt besök i en detaljerad diskussion om demokrati och mänskliga rättigheter med sin motpart. Under det ekonomiska blandkommissionsmötet mellan och påtalade vidare svenska regeringsföreträdare den bristande respekten för mänskliga rättigheter i . EU:s dialog med bedrivs inom flera olika områden: den allomfattande dialogen syftande till att uppmuntra politiska och ekonomiska reformer och dialogen om mänskliga rättigheter. Det är tyvärr alldeles för länge sedan som sådana möten ägde rum. Vår ambition är att verka för en fortsättning av dialogen. Inom dialogen om mänskliga rättigheter argumenterar fortlöpande för att krav ställs på och att dialogen ska leda till konkreta förbättringar. Vi har i våra kontakter med iranier som verkar för förbättrad respekt för de mänskliga rättigheterna förstått att de önskar att dialogen om mänskliga rättigheter fortsätter. Det är därför välkommet att EU-ordförandeskapet och har kommit överens om att mötas i . Därutöver stöder , inom ramen för Initiative for Democracy and Human Rights (EIDHR), projekt som främjar rättssäkerhet och mänskliga rättigheter i . 22 (): Välkommen, herr utrikesminister! Det är mycket spännande att börja dialogen. När jag skrev interpellationen visste jag redan från början att vi kommer att tala till varandra från samma position. Det är självklart att är en bestämd motståndare till tyranni och förtryck. Med min erfarenhet av totalitär politik, direktupplevd, som en före detta invånare i en diktatur skulle jag vilja lyfta fram några aspekter i den mycket komplicerade balansakt som den demokratiska världen tvingas till när man måste ha relationer till diktaturer och despoter och man måste försvara mänskliga rättigheter. Det finns hos sådana regimer en tendens att pendla när det gäller det ansikte man visar utåt. visar man bara hårdhet och bestämd självständighet i allt som man gör i sättet att förtrycka det egna folket och i sättet att hota andra folk. låtsas man att man kommer in i en liberaliseringsfas. kan vi undra om historien med inte var av låtsasliberalisering. Vi kommer kanske inte att få svar på den frågan så fort, eftersom vi trots allt har väldigt dålig insyn i vad som händer i . När jag lyfter fram den här pendlingen mellan låtsasliberalisering och hårdhet gör jag det för att vädja till den nye utrikesministern: dig inte luras! De kommer att spela på det här då och då i små frågor. hörde jag att kvinnorna får komma till idrottsevenemang i . Det verkar vara en gest av generositet gentemot kvinnorna. Men vad spelar det för roll när mycket unga kvinnor hängs när de anklagas för att vara prostituerade? Det här spelet med låtsasdemokrati och låtsasliberalisering är faktiskt en del av den desinformation som en förtryckarregim alltid måste spela med. Så låt oss försöka bemöta det på rätt sätt och avslöja låtsasdemokrati och låtsasliberalisering. 23 (): Jag får också hälsa utrikesministern välkommen till dessa riksdagsdebatter. Jag tror inte heller att vi kommer att bli så våldsamt oense i den här frågan, när det gäller mänskliga rättigheter och demokratiutveckling i . Problemet är väl närmast hur vi ska hantera frågan. Jag ser gärna, och jag skulle vilja fråga utrikesministern om det, om man kan göra någon form av koppling till diskussionerna nu när det gäller det nukleära programmet. är ju en person som i sin analys ibland får en socialdemokrat på vänsterkanten att framstå som USA-kramare, men har gjort många bra analyser av läget i . Han säger att man även ska försöka använda morötter, inte bara använda piskan, och hålla dialogen i gång. Det tror jag också är viktigt. Jag är rapportör om kärnenergiprogrammet i . Det finns anledning att vi på alla fronter samordnar oss för att försöka få en ändring till stånd. Jag tror och jag vill gärna höra utrikesministerns synpunkter på det att man skulle kunna koppla ihop frågan om demokratiutveckling och mänskliga rättigheter med det här. Jag ser inget stort problem om vi hade ett demokratiskt som respekterar mänskliga rättigheter. Då vore risken för kärnvapenutvecklingen försumbar eller i stort sett borta. Man skulle antagligen inte ens vilja ha det. Jag håller med om att här gäller det att vi inte låter oss luras av regimens olika sätt att vara. Det pågår just nu en aktivitet från i där man tar kontakt med ett antal riksdagsledamöter för att få ta upp en dialog. Det här pågår mer eller mindre. har vi ett annat bekymmer. Det är den iranska oppositionen som ju är djupt splittrad, där man har olika inriktningar som använder mera tid för att bekriga varandra och dessutom att komma bort från diverse terrorstämplingar än man använder för att bekämpa regimen i . Jag tror att vi tillsammans borde försöka se till att styra in de demokratiskt inriktade iranierna i exil mot att påverka opinionen hemma. talar om fear society där det finns tre typer av människor. Den ena typen är de som håller med regimen. En annan typ är dissidenterna. Mitt emellan har vi den stora massan som är double thinkers som alltså egentligen vill någonting annat men inte törs för tillfället. Jag skulle vilja fråga utrikesministern hur han hade tänkt att vi skulle kunna försöka med fredliga medel bidra till att man triggar en sådan här vändning inom . 24 Utrikesminister (): Tack för varmt välkomnande! Jag tycker att det är en intressant principiell diskussion vi för här som är väl värd att föra vidare. Jag tycker att pekar på precis vad avvägningen måste vara, nämligen att upprätthålla relationer och därmed mobilisera dialogens kraft men aldrig tumma på principer, att stå fast vid de grundläggande värderingar som styr våra samhällen och vår syn på utvecklingen både i vårt eget land och i världen. Det här är ett ständigt dilemma. Jag måste säga, efter att ha studerat en rad internationella situationer även på plats, att isolering i regel leder till motsatta resultat mot dem man önskar. kan det politiskt vara ganska oaptitligt att ha att göra med regeringar och regimer som betraktas med stor misstänksamhet med rätta i omvärlden. Men dialogens makt är oerhört stor. Att också i den dialogen omfatta så många och så breda kretsar som möjligt är väldigt viktigt, i det land med vilket man har kontakter men också i förskingringen med dem som finns utanför landet och att samverka med dem på bästa sätt. Jag tror att dialogen har en väldig kraft. Jag har själv varit ett 25-tal gånger i under medlingsarbetet med och senare som kabinettssekreterare. Jag har sett den väldiga potential som finns i detta land med människor som har stora möjligheter att utvecklas både i sin egen roll i sitt eget land och internationellt och skulle i hög grad önska att detta blev en positiv kraft. Vi har all anledning att vara tydliga i vårt budskap när det gäller mänskliga rättigheter och rättsstatens krav. Det finns massor av väldigt konkreta exempel som är väl medveten om och som vi också har fört fram på ett väldigt handfast sätt med iranierna. Men jag tycker att denna dialog går längre. har helt rätt. Det finns ett samband mellan annan samhällsutveckling, andra frågor. Det är naturligtvis rätt svårt att se detta samband i ett läge när det handlar om höganrikning eller låganrikning, men på ett djupare plan är det riktigt att landet ska känna att det finns förväntningar från omvärlden på ett visst beteende. Insikten om dessa förväntningar kan också ha effekt på ställningstaganden i andra frågor som till exempel denna mycket känsliga och svåra fråga. Samverkan förefaller lite långsökt , men det finns där. Jag tycker att det är riktigt att man ska försöka mobilisera den kraft som finns hos enskilda människor vars drömmar inte förverkligats men också hos de personer som utanför landet känner frustration över utvecklingen i sitt eget land med förhoppning om att detta land ska utvecklas i den riktning de vill och att de kanske själva ska kunna återvända till det. 25 (): Tack, utrikesministern! Jag skulle vilja fortsätta, inte bara för att förlänga den här diskussionen. Jag skulle vilja lyfta fram en fråga som vi kanske inte har diskuterat och som vi borde diskutera. Det har att göra med flyktingspionage. När en diktatur hårdnar, när förtrycket inom landet blir allt tyngre utvecklas vidare alla kontakter med exilmänniskorna och viljan att veta vem som agerar hur. Vi som kommer från före detta terrorregimer visste det , men det var ingen som ville lyssna på oss under den stora Sovjethistorien. Vi visste mycket väl vem som agerade för DDR. Vi visste mycket väl vem som gjorde propaganda för Ceauşescu i och ibland med bidrag från den offentliga sektorn. När diktaturen i föll kom också dokumenten fram som visade hur välorganiserad och systematisk verksamheten med flyktingspionage var. vet vi att vissa signaler kommer fram. Vi har till exempel en mycket begåvad ung iranier i vår organisation som har fått höra att det vore mycket bättre om han lugnade sig, om han inte agerade så bestämt. Det finns också vissa mycket konstiga telefonsamtal med konstiga frågor som vi får jag har också fått det. Det gäller den demokratiskt sinnade exilen i . Vad vill de göra nu? Ska de ha en kongress? Vad ska de göra? På vilket sätt kommer de att påverka utvecklingen av opinionen i den demokratiska världen? Detta är väldigt allvarligt. Detta borde bli en ständig fråga för vårt politiska arbete. Det är svårt att bekämpa flyktingspionage, men vi borde åtminstone ha dragit denna slutsats efter avslöjandena om . Jag tror att den bästa metoden i denna kamp är ett djupt gående samarbete med det civila demokratiska iranska samhället i den demokratiska världen. Jag känner några av dessa grupper som arbetar systematiskt, och jag vet att deras högsta önskan är att kunna arbeta över alla gränser i den demokratiska världen för att skapa ett klimat i vilket bland annat flyktingspionage blir omöjligt. 26 (): Mycket kort hakar jag på denna utmärkta diskussion om flyktingspionage och iranier i exil. Det har förekommit en hel del diskussioner på olika håll i , i FN och i när det gäller terroriststämpeln av Mujaheddin. Jag tycker att man får olika budskap om vad som är vad. Vi vet alla att detta från början var en marxistisk-muslimsk rörelse som möjligen är någonting annat . Jag skulle vilja ha utrikesministerns analys av vad detta är för någonting och hur vi ska förhålla oss. 27 Utrikesminister (): Detta är en viktig och besvärlig fråga. Jag vet från min egen tid som chef för politiska avdelningen och kabinettssekreterare på att vi ibland hade anledning att reagera även på diplomatiskt plan när vi fick rapporter från polisiära myndigheter eller från . Detta är ett område som det gäller att följa oerhört noga. Det är helt olagligt och en inblandning i våra inre angelägenheter, våra egna politiska och demokratiska processer. Jag tar det på djupt allvar. Att höra detta från en person som har fått lida under och bekämpa Ceauşescuregimen gör också att det blir en särskild tyngd i vittnesbördet. Är det så att vi har konkreta informationer som vi kan ta till oss är vi beredda att föra dem vidare till de myndigheter som har att hantera den här frågan. Vi har all anledning att reagera tydligt och skarpt i frågor som rör flyktingspionage. Jag har inte följt utvecklingen kring Mojahedin-e Khalq . Jag hade anledning att följa den då organisationen väckte oerhört starka känslor i , naturligtvis på grund av de terrorhandlingar inne i landet som drabbade många civila men också för deras motstånd utifrån. Som säkert vet bedrevs det från mot och väckte väldigt starka känslor hos en stor del av den iranska befolkningen. De hade en mycket avancerad informationsverksamhet och har så fortfarande, tror jag, både i och i . I vet jag att de betraktas som en terroristorganisation, och jag tror att liknande bedömningar görs i många delar av . Jag har inte följt den senaste informationen, men jag gissar att de har samma stämpel även här efter de terrorhandlingar som uppenbarligen genomfördes inte bara i utan i andra delar av världen. Jag vet att detta är en laddad fråga. Jag hoppas att organisationen rör sig i riktning mot ett accept av demokratiska arbetsmetoder. Jag har själv mötts av många vittnesbörd, också från iranskt håll i , med kritik mot organisationens verksamhet. Jag har inte i detalj satt mig in i organisationens verksamhet just nu men hoppas att man går från den utveckling som vi fruktade då jag följde detta och som jag kommer ihåg från diskussioner på amerikanskt håll om organisationen. 28 (): När det gäller Mujaheddin vet jag inte. Vi har kontakter med dem därför att de vill ta kontakt med oss, men åtminstone vår attityd är väldigt avvaktande. Jag tror inte att en sorts intolerans och en sorts fanatism kan bekämpa en annan sorts intolerans och en annan sorts fanatism. Jag tror inte alls på den här polariseringen. Mina kontakter med Mujaheddin har gett mig känslan att det väldigt mycket gäller fanatism och en hård intolerans. Jag har en sista kort kommentar. är ett stort land. Det är ett land med enorma möjligheter. Vi ser det också när vi ser på hur bra människor från har lyckats i västvärlden. Det finns stora forskare. Det finns framgångsrika företagare. Det finns en kraft i den här befolkningsgruppen som verkligen berikar det är inte en kliché västvärlden. Hela denna potential kan dock också användas i onda syften. Därför hoppas jag att , när vi har ekonomiskt intresse av att samarbeta med denna enorma marknad, aldrig gör avkall på de stora principerna om mänskliga rättigheter. 29 Utrikesminister (): Vi betraktar det som en stor tillgång att vi har drygt 90 000 personer i som har invandrat från . Därmed tror jag att iranierna utgör en av de största invandrargrupperna i . De bidrar till utvecklingen av det svenska samhället och är en bro mellan våra länder. Jag hoppas att denna grupp blir en grupp som också kan bidra till utvecklingen inne i . De är en kraftkälla, som vi har talat om . Jag hoppas att vi med vår tillvaro tillsammans här i kan stärka deras uppslutning kring de principer vi här talar om. Jag tror att det finns en oerhört lovande framtid för . Det är ett land med en enorm rikedom och ett land som skulle kunna spela en oerhört viktig, positiv och konstruktiv roll i världen, inte minst i sitt eget närområde. Alla goda krafter måste här förenas, och det anser jag att de har gjort i riksdag . Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2005/06:347 om krigsförberedelser mot 30 Utrikesminister (): har ställt ett antal frågor till mig om svenskt agerande med anledning av påstådda krigsförberedelser gentemot samt om möjliga olika sätt att påverka regimen i . Som påpekar har påstådda amerikanska militära planer för diskuterats flitigt i amerikanska och internationella medier . Den artikel i som nämner är ett exempel. Den amerikanska administrationen har avfärdat påståendena i medierna som spekulationer och hänvisar till att den planering som sker rörande är en del i normal militär beredskapsplanering. administration betonar att det pågående diplomatiska arbetet med allierade är den väg man valt i Iranfrågan. Frågan om kärntekniska program och de utbredda misstankarna om att detta inte enbart är avsett för civil användning av kärnenergi är något som löpande diskuteras i svenska kontakter med andra länders företrädare, även inom FN:s ram. Det är väl känt att och EU eftersträvar en lösning av frågan på diplomatisk och politisk väg. Detta framgår till exempel av de slutsatser som antogs vid . Alla möjligheter måste användas för att finna fredliga lösningar. Militära insatser innebär allvarliga risker för regionen, världsekonomin och det internationella klimatet. Det är ett faktum att hemlighöll sitt omfattande kärntekniska program och att det internationella atomenergiorganet har slagit fast att landet inte uppfyllt sina åtaganden enligt det så kallade safeguard-avtal som ingått med . Vi känner oro för att programmet kan ge kapacitet att utveckla kärnvapen, och vi vill försäkra oss om att så inte är fallet. För att återskapa omvärldens förtroende och möjliggöra återupptagande av förhandlingar måste efterleva resolutioner och följa säkerhetsrådets uppmaning att åter införa ett moratorium på all anrikning av uran. Ansträngningar att finna en diplomatisk lösning på Iranfrågan har länge gjorts i olika forum, framför allt i , där ingår. drivs frågan främst i . är mycket aktivt i säkerhetsrådsarbetet och i andra diplomatiska sammanhang. Regeringen värdesätter att arbetar med Iranfrågan inom ramen för internationella institutioner och förutsätter att man även framgent kommer att verka multilateralt och i enlighet med folkrätten. står ofta på dagordningen när och diskuterar utrikespolitiska frågor, och vi kommer att fortsätta att hävda vikten av fortsatta diplomatiska ansträngningar i denna fråga. Iranfrågan diskuteras dessutom ofta inom EU, där vi har en samsyn om hur den bör hanteras. EU:s diskussioner handlar till stor del just om det som tar upp i sin interpellation, nämligen hur omvärlden på bästa sätt kan påverka regimen i i den kärntekniska frågan men också i andra viktiga frågor, inte minst respekten för de mänskliga rättigheterna som vi just talat om. Det är en generell svensk position ofta framförd i EU och i andra sammanhang att det när oenighet råder, som med i de nämnda frågorna, är viktigt att ha öppna kanaler så att en kritisk dialog kan föras. argumenterar alltså inom EU för kontakter och dialog med iranska företrädare. Tre av de största EU-medlemmarna har lagt ned mycket tid och resurser på förhandlingar med i den kärntekniska frågan. Tyvärr har den iranska regeringen valt att frångå de överenskommelser som legat till grund för den processen. För svensk del välkomnar vi att även andra länder, till exempel , gör liknande ansträngningar. Den så kallade kritiska och allomfattande dialog som nämner är en viktig kanal för att diskutera frågor som EU anser viktiga i förhållande till . Vi verkar för en fortsättning och intensifiering av denna dialog. har också direktkontakter med den iranska regeringen, genom vilka vi tydligt framför vår uppfattning i olika frågor. Så har skett vid ett flertal bilaterala möten såväl i som i samt i samband med multilaterala möten. Sammanfattningsvis kommer den i FN, i EU och i bilaterala kontakter med såväl som andra länder att fortsätta arbetet för att sätta effektivt tryck på och söka lösningar baserade på dialog, diplomati och folkrätt. 31 (): Jag vill börja med att hälsa utrikesministern välkommen till och med att tacka utrikesministern för svaret. En anledning till att jag ställt interpellationen är just den intensiva debatt som har varit i internationella medier och som har förekommit framför allt i och där diskussionen om att planerar ett krig mot har varit påtaglig. Till exempel kan nämnas en journalist som Seymout . Han har ett grundmurat anseende som pålitlig och som noga med sina källor och inte som en person som man tror skulle riskera sitt goda rykte genom att ge offentlighet åt någonting som bygger bara på lösa rykten. I en artikel som vecka 14 publicerades i förklarade han att Bushadministrationen förebereder ännu ett krig och att man avser att gå till angrepp mot . Dessutom står det i artikeln att man planerar att i detta krig även använda sig av taktiska kärnvapen för att slå ut kärnkraftsanläggningar som förmodas bli kärnvapenanläggningar. I artikeln betonas också att det finns krafter inom militärledning som är motståndare till dessa planer, men det är ju inte militären som är beslutande. Utrikesministern säger i sitt svar att det här är någonting som kategoriskt avvisat. Man säger att man inte har sådana här planer utan att man arbetar i internationella sammanhang, och man arbetar inom FN och säkerhetsrådet. Min fråga till utrikesministern blir ändå om man i relationerna med och i den här debatten från svensk sida också noga poängterar att man inte accepterar att de går till militärt anfall utan att säkerhetsrådet i så fall fattat något beslut kring detta. Det som är oroväckande är, som vi vet, att det finns klart skilda åsikter i säkerhetsrådet när det gäller hur man ska agera gentemot . och har valt en helt annan linje än i den diskussionen. Dessutom kan man se att det i den här debatten finns likheter med hur det var före kriget mot . Olika experter kommer med olika information om hur pass långt egentligen har kommit när det gäller att ha möjlighet att framställa kärnvapen. Vissa säger att det här är någonting som skulle kunna ske på väldigt lång sikt och att man inte ens är nära. Andra betonar att man egentligen är väldigt nära. Där ser jag en oroande tendens. När man lyssnar på hör man att de också betonar den stora fara som det skulle vara för resten av världen om lyckats framställa kärnvapen. Man kan hamna i precis samma situation som med när det gäller massförstörelsevapen, alltså att det här är ett så pass stort hot mot övriga världen att det finns all anledning att göra ett angrepp utifrån självförsvarsprincipen och på så sätt frångå FN i de här frågorna. Jag anser, och det är en åsikt som jag är övertygad om att utrikesministern delar, att sett till situationen i och till vad som hänt efter kriget i har situationen inte blivit bättre utan det är snarare den absolut sista utvägen att använda militärt våld och att det inte bör få ske mot i det här läget. 32 (): Jag ska tala om två saker även . För det första tycker jag att man på något sätt måste säga vad som är problemet och diskutera om det är som är den stora skurken eller om det är . Jag tyckte inte att utrikesministern var särskilt tydlig på den punkten. Hans framställning var i mångt och mycket en beskrivning av händelseutvecklingen och de diplomatiska ansträngningarna, så det hela hade en något blodlös karaktär. är på väg att skaffa kärnvapen. Man arbetar på att få fram uran av kärnbränslekvalitet. Man bryter mot icke-spridningsavtalet och dess säkerhetsregler. Det är en grym diktatur. Vi vet att man på programmet har att utplåna den enda demokratin i det har president upprepat kanske också med hjälp av kärnvapen.