prot · GT0988 · 2006-03-16 00:00:00 — Men eleven har också ett ansvar för att aktivt delta i undervisningen och göra sitt bästa. Ansvar ska uppmuntras. Elevinflytande ställer krav på bland annat information och organisation. En lagstadgad miniminivå av elevinflytande bör införas. För att eleverna ska lyckas krävs gemensamma och enskilda insatser från eleven, skolan och hemmet. Det är ett delat ansvar, där alla parter måste hjälpas åt för att främja den enskilde elevens kunskapsmässiga, sociala och personliga utveckling. Det gemensamma ansvaret och vilka delar som konkret åligger parterna bör utformas i en skriftlig och årlig överenskommelse, ett ansvarskontrakt. Det ska vara viktigt att studera på gymnasiet. Vi kristdemokrater föreslår, som en signal och av andra skäl, en höjning av studiebidraget för gymnasieelever till . Det är bra att den socialdemokratiska partikongressen följt efter oss. Tyvärr visar den eftersläpningen än en gång tydligt att socialdemokratin är släpankaret i skolpolitiken, som sackar efter och som lite för sent försöker genomföra andras förslag i brist på egna. kan bättre än så. Skolan med alla elever och all personal förtjänar bättre än så. Därför är det bra att tillsammans med våra vänner i enats om ett program för gymnasieskolan redo att sättas i sjön . Det är bara trist att skolan ska behöva vänta så länge på de beslut som så väl behövs, för trygghet, kunskap och ansvar i en gymnasieskola där ingen hålls tillbaka och ingen lämnas efter. Med detta, herr talman, står jag givetvis bakom samtliga reservationer i betänkandet, både våra egna och dem som vi har tillsammans med övriga i . För tids vinnande yrkar jag bifall enbart till reservationerna 1 och 3. (forts. 13 §) Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. Förste vice talmannen meddelade att utbildningsutskottets betänkande UbU10 och näringsutskottets betänkande NU12 skulle avgöras . Aviserad votering kl. 9.00 skulle utgå. 12 § Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde SoU13 Strategi för ett samordnat arbete mot antibiotikaresistens och vårdrelaterade sjukdomar Punkt 3 (Behandlingskontroller och smittskyddsarbete) 1. utskottet 2. res. 1 (m, kd) Votering: 180 för utskottet 61 för res. 1 108 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 s, 30 fp, 20 v, 14 c, 12 mp, 1 - För res. 1: 37 m, 1 fp, 23 kd Frånvarande: 41 s, 18 m, 17 fp, 10 kd, 8 v, 8 c, 5 mp, 1 - Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. LU22 Förrättare av vigsel och partnerskap 1. utskottet 2. res. (kd) Votering: 215 för utskottet 25 för res. 3 avstod 106 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 s, 36 m, 32 fp, 21 v, 10 c, 12 mp, 1 - För res. : 23 kd, 2 c Avstod: 1 m, 2 c Frånvarande: 41 s, 18 m, 16 fp, 10 kd, 7 v, 8 c, 5 mp, 1 - UbU8 Vuxenutbildning Punkt 1 (Rätt till gymnasial vuxenutbildning) 1. utskottet 2. res. 1 (fp, m, kd, c) Votering: 137 för utskottet 105 för res. 1 1 avstod 106 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 102 s, 1 fp, 21 v, 12 mp, 1 - För res. 1: 37 m, 31 fp, 23 kd, 14 c Avstod: 1 s Frånvarande: 41 s, 18 m, 16 fp, 10 kd, 7 v, 8 c, 5 mp, 1 - () anmälde att han avsett att rösta ja men markerats ha avstått från att rösta. Punkt 5 (Infrastruktur för vuxenutbildningen) 1. utskottet 2. res. 6 (kd) Votering: 218 för utskottet 24 för res. 6 107 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 s, 36 m, 31 fp, 21 v, 14 c, 12 mp, 1 - För res. 6: 1 fp, 23 kd Frånvarande: 41 s, 19 m, 16 fp, 10 kd, 7 v, 8 c, 5 mp, 1 - Punkt 21 (Validering av yrkeskunskaper) 1. utskottet 2. res. 19 (v, mp) Votering: 173 för utskottet 34 för res. 19 36 avstod 106 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 s, 37 m, 32 fp, 1 c För res. 19: 21 v, 12 mp, 1 - Avstod: 23 kd, 13 c Frånvarande: 41 s, 18 m, 16 fp, 10 kd, 7 v, 8 c, 5 mp, 1 - Punkt 22 (Konkurrensutsättning av svenskundervisning för invandrare) 1. utskottet 2. res. 22 (fp, m, c) Votering: 160 för utskottet 83 för res. 22 106 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 s, 1 fp, 22 kd, 21 v, 12 mp, 1 - För res. 22:37 m, 31 fp, 1 kd, 14 c Frånvarande: 41 s, 18 m, 16 fp, 10 kd, 7 v, 8 c, 5 mp, 1 - Punkt 24 (Svenskundervisning för invandrare i folkhögskola) 1. utskottet 2. res. 25 (s) Votering: 142 för utskottet 101 för res. 25 106 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 2 s, 37 m, 32 fp, 23 kd, 21 v, 14 c, 12 mp, 1 - För res. 25: 101 s Frånvarande: 41 s, 18 m, 16 fp, 10 kd, 7 v, 8 c, 5 mp, 1 - Punkt 27 (Individualisering och praktik inom svenskundervisning för invandrare) 1. utskottet 2. res. 27 (fp, m, kd, c) Votering: 125 för utskottet 105 för res. 27 11 avstod 108 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 s, 21 v, 1 - För res. 27: 37 m, 32 fp, 22 kd, 14 c Avstod: 11 mp Frånvarande: 41 s, 18 m, 16 fp, 11 kd, 7 v, 8 c, 6 mp, 1 - Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. 13 § (forts. från 11 §) Gymnasieskolan (forts. UbU10) 106 (): Jag vill inleda mitt anförande med att yrka bifall till reservation 42 under punkt 44. Reservationen handlar om rätten till avgiftsfria skolmåltider på gymnasiet. Om jag inte har helt fel beslutade den socialdemokratiska partikongressen något liknande. Jag kan i och för sig ha en viss förståelse för att man nu väljer att inte med kraft driva den frågan. Min förhoppning är att vi tillsammans med Socialdemokraterna och andra hugade inom en ganska snar framtid ska kunna genomföra en lagstiftning som garanterar alla elever inom grund- och gymnasieskola avgiftsfri skollunch. En annan fråga som den socialdemokratiska kongressen beslutade om var en höjning av studiehjälpen. Såvitt jag förstår, inte minst efter statsministerns uttalande, drivs också den frågan. Som vänsterpartist gläder jag mig naturligtvis åt en situation där en fråga som vi drivit nu verkar bli verklighet. I dagens samhälle blir de val som varje individ ska göra alltfler och mer avgörande. Det ställer stora krav på individen. Det handlar om att veta att valen ska göras och när samt vilka konsekvenser de får, men även om att skaffa information som ska granskas kritiskt och om att dra slutsatser. För den som går på gymnasiet gäller det val som har med fortsatta studier och att ta sig ut på arbetsmarknaden att göra. Också i livet som familjemedlem, partner och konsument gör vi mängder med val. I ett samhälle som kännetecknas av valfrihet gör sig skillnader i individers förutsättningar gällande på ett nytt sätt. För möjligheten att göra väl grundade val kan faktorer som socioekonomisk bakgrund och föräldrarnas utbildningsnivå spela stor roll. Det finns en uttalad målsättning om att minska snedrekryteringen till högskolan. ska göras utifrån individuella intressen och egen förmåga, inte utifrån traditionella könsmönster, socioekonomiska möjligheter eller etnisk bakgrund. Inte heller ska man hindras utifrån funktionshinder eller sexuell läggning. Gymnasieskolan är en viktig länk, inte bara när det gäller att uppfylla de formella kunskapskraven för antagning till högskola utan också för att ge kunskap om valmöjligheter, om livet som student eller livet som arbetare. sägs följande: Kunskaper i svenska, engelska och matematik är nödvändiga för att kunna tillgodogöra sig information och kunna delta i samhällslivet. Kunskaper i dessa ämnen är också viktiga för att kunna erhålla ett arbete och ha möjlighet att utvecklas i detta arbete. Det är således inte endast högskolebehörigheten som motiverar vissa obligatoriska ämnen. Utskottet framhåller att det är en oerhört angelägen uppgift för skolorna att hitta metoder för undervisning och vägledning för inlärning för att alla elever skall kunna uppnå godkänt i kärnämnena. Jag tycker att utskottsmajoriteten här uttrycker sig väl. Jag tänker beröra elevinflytande och elevdemokrati. Jag gör det mot bakgrund av att jag inte riktigt får de borgerliga partiernas politik att gå ihop. I reservation 12 sägs bland annat att bestämmelsen om elevstyrda gymnasier ska avskaffas. I reservation 37 lyfter den borgerliga alliansen fram elevinflytandet och menar bland annat att inflytandet borde öka med stigande ålder. I det sammanhanget kan nämnas att när det gäller styrelser med elevmajoritet handlar det om en försöksverksamhet som ska pågå fram till . Jag menar att en förutsättning för att elever ska kunna utöva sin lagstadgade rätt till inflytande är att de känner till vilka lagar och regler som reglerar skolans verksamhet. De måste därtill ges möjlighet att gå igenom och diskutera vad som står i skolans styrdokument, i första hand skollag och läroplaner. Eleverna ska själva bestämma vad de behöver för information och vilka frågor de vill yttra sig i. Klassrumsdemokratin kan inte inskränkas till omröstning om färger på gardinerna. Eleven ska också kunna vara delaktig i sin utbildning och kunna påverka till exempel arbetssätt, hur och när prov ska ges samt i någon mån schemaläggning. Jag menar att det är positivt att eleverna har fått ett ökat formellt inflytande, exempelvis i lokala styrelser med elevmajoritet, på många gymnasieskolor. Endast om skolan i praktiken fungerar som en demokratisk institution kan elever tillägna sig värderingar som demokrati, solidaritet och jämlikhet. Alla elever ska uppmuntras och ges bra förutsättningar att kunna delta i det demokratiska arbetet på skolan. De ska ha rätt till utbildning. De ska ges ledighet för arbete med elevinflytande och erbjudas extra stöd i skolarbetet för den tid detta tar. Arbete med elevinflytande ska ses som en merit. För gymnasieelever borde det noteras i slutbetyget. Jag tänker avslutningsvis uppehålla mig vid frågan om entreprenader inom gymnasieskolan. Låt mig inleda med några påståenden. Erfarenheterna av entreprenader på utbildningsområdet är dåliga. Någon forskning eller ordentlig utvärdering av entreprenadverksamheternas förtjänster finns inte. Kvaliteten och valfriheten för eleverna gynnas inte av entreprenader. Lärarnas arbetsvillkor försämras. Skollagens krav på att lärare ska ha utbildning för undervisning måste gälla också all utbildning som upphandlas. Lärarorganisationerna kan aldrig acceptera att det finns något behov av att luckra upp lagstiftningen i det här hänseendet. Det är lärarna som utgör spetskompetensen. En utveckling mot fler obehöriga som undervisar på det individuella programmet kan knappast ses som något som gynnar den elevgruppen. Det rimmar illa med regeringens aviserade satsning på att höja kvaliteten på det individuella programmet. Påståendena kunde ha varit mina, men de är hämtade från en rapport med namnet Entreprenad inom gymnasieskola och vuxenutbildning. Rapporten är framtagen av de båda lärarfackliga organisationerna och ska ses tillsammans med det framlagda betänkandet Skola och samhälle. Utredaren i det betänkandet har kommit fram till att det finns starka skäl att utöka möjligheterna till entreprenader inom gymnasieskolan. , herr talman: För mig som vänsterpartist är inte gymnasieutbildningen någon handelsvara utan en demokratisk rättighet. Jag måste säga att jag har svårt att förstå att ansvarig minister förhåller sig så positiv till utredningens förslag trots att den socialdemokratiska kongressen tog tydlig ställning mot privatiseringar i utbildningsväsendet. För mig som vänsterpartist är behöriga lärare en grundläggande förutsättning för att ge elever bra utbildning. Vi vill hellre se en skärpning av behörighetskraven än ett avskaffande av dem. 107 (): Tänk vad mycket lust och nyfikenhet det finns hos de barn som sätter sin fot i skolan. Tänk också vad många möjligheter det finns för dem och som ligger framför dem. Tänk vad många drömmar som skulle kunna gå i uppfyllelse, vad många entreprenörer vi skulle kunna få och vad många idéer vi skulle kunna ta till vara om skolan utgick från vart och ett av de här barnen en skola där eleverna känner att de kan lyckas i stället för en skola där eleverna misslyckas. Tyvärr har vi fått en grundskola som kunskapssegregerar i stället för att bygga för ett fortsatt lärande. Vi har fått en skola där många tidigt känner sig utanför, där man känner ett utanförskap i stället för en förebyggande stöttning. Detta har resulterat i att var fjärde elev lämnar utan tillräckliga kunskaper. Vi har fått en utslagning som heter duga. Det är då inte så konstigt att vi har fått en gymnasieskola som får agera som ett uppsamlingsheat för misslyckande. I stället för en gymnasieskola som ska ge alla en ärlig chans har vi fått en skola som fortsätter att stänga dörrar för jobb och livslångt lärande för alldeles för många elever. Detta vet vi eftersom av dem som slutar gymnasieskolan inte har slutbetyg. Av dem som gick det individuella programmet var det bara en av fem som klarade gymnasiet. Vi har alltså en grundskola som inte klarar sitt uppdrag och som stänger dörrar, och vi har en gymnasieskola som inte bemästrar att hantera de här eleverna. Vi har kommit in i en ond cirkel. Och det är den enskilde eleven som kommer i kläm och den enskilda människan som vi rycker undan mattan för. Hur lätt är det egentligen att hitta ett jobb och kunna försörja sig om du inte har en grundutbildning med dig, om du varken har klarat eller gymnasieskolan? Hur lätt är det att kunna bli delaktig i ett samhälle om du inte riktigt vet hur det fungerar? Mitt i allt detta har vi en regering och en skolminister som känner sig nöjda. Man kallar alliansens skolpolitik för en sorteringsskola. Men snälla nån öppna ögonen och se hur det ser ut ! Det är dagens skola som sorterar, och det är ett hån mot alla elever när Socialdemokraterna står i talarstolen och hyllar devisen Alla ska med. Men på något sätt börjar jag förstå vad den devisen betyder alla politiker ska med! Alla socialdemokratiska politiker ska med. Det är det som devisen verkar stå för. Det individuella programmet var från början tänkt att vara en kortinsats för några få elever som inte hade fått med sig något enstaka ämne från in till gymnasiet. Sedan skulle de ganska snabbt gå över till de ordinarie programmen. Men det individuella programmet har på många ställen blivit det största programmet. Jag kommer ihåg när vi stod här i kammaren och pratade om att det individuella programmet var det tredje största. Vi var allesammans helt bestörta över det. Året därpå var det det näst största programmet. Socialdemokraternas representanter inklusive skolministern sade: ska vi göra någonting åt det här! ska krafttag tas, för så här kan det inte fortsätta. Men har Socialdemokraterna gjort någonting? Borde de ha gjort någonting? Ja, självfallet borde de ha gjort det. Men det verkar precis som att man har blivit helt lamslagen när det gäller skolpolitiken. Den största insatsen som regeringen har gjort på skolområdet den här mandatperioden är att ytterligare stärka och satsa på det individuella programmet. Det kanske kan låta bra eftersom det är många elever som går där, men det är ju det förebyggande arbetet som är det absolut viktigaste. Till skillnad från Socialdemokraterna vägrar att acceptera den utslagning som skolan ger . Vi vill satsa stort i början av utbildningen och se till att eleverna lär sig läsa, räkna och skriva i skolan och inte på gymnasieskolan. Vi satsar stort på , och då ser vi också att vi kan stärka och ställa högre krav på intagningen till gymnasieskolan. Gymnasiet ska vara en påbyggnad på och inte ett stödben till den. Om vi får en bättre grundskola så blir också det individuella programmet onödigt . Socialdemokraterna säger tvärtom att vi ska satsa mer på programmet. Skolministern skrev en debattartikel. Han skrev så här: Hur ska vi annars kunna samla ihop alla elever från , om vi tar bort det individuella programmet? Man kan lugnt säga att vi har en stor, stor skillnad i vår syn på hur skolan ska arbeta. Vi är flera som säger att vi ska förebygga och stötta i stället för att ha en utslagning och laga och lappa. Det är två helt olika synsätt. Alla ska kunna lyckas. Det är en viktig del i vår och alliansens syn på gymnasieskolan. Vi måste stärka skolan och stötta eleverna från start när de börjar. Skolan måste kunna möta både den teoretiskt intresserade eleven och den som hellre vill arbeta med händerna. Oavsett vilken väg du väljer av de här ska du kunna få det stöd och den hjälp du behöver för att kunna lämna gymnasieskolan med godkända slutbetyg. Vi har tillsammans i alliansen kommit fram med en ny idé om en gymnasieskola med tre valbara vägar. Det är ett studieförberedande program, ett yrkesförberedande program och en modern lärlingsutbildning. Det studieförberedande programmet ska leda till en gymnasieexamen och ge allmän högskolebehörighet och det yrkesförberedande ska leda till yrkesexamen, men man ska också kunna vara garanterad att läsa in en högskoleförberedande del. Sedan har vi lärlingsutbildning, som ska leda till lärlingsexamen eller gesällbrev. Där ska man också vara garanterad att kunna läsa upp till behörighet till högskolan, men det ska vara frivilligt. Alla de här tre inriktningarna ska vara högt värderade lika högt värderade. Oavsett om man har valt att läsa en högskoleförberedande inriktning eller inte ska man sedan vara garanterad att kunna läsa upp så att man kommer in på högskolan. Vi kan inte ha en skola som tidigt sorterar ut människor och som segregerar eleverna som den gör . Vi måste för det första se till att stärka ordentligt. För det andra ska vi förändra gymnasieskolan så att alla elever kan välja den inriktning som passar dem bäst studieförberedande program eller yrkesförberedande program. Vi vill stärka elevernas lärande och arbete, inte förgöra det. Jag yrkar bifall till reservation 1 under punkt 1. 108 (): de gröna anser att gymnasieskolan ska vara en skola för alla ungdomar med olika förutsättningar och intressen och från olika miljöer, kulturer och religionsinriktningar. Där ska de få möjlighet till en bra utveckling och en förberedelse för vuxenlivet. Att börja gymnasiet innebär ofta en ny och spännande fas i livet. Jag har varit på ett antal öppna hus på gymnasieskolor, läst broschyrer och besökt gymnasiemässor då min dotter just har sökt till gymnasiet . Det är mycket positivt. Det finns en stor mångfald att välja mellan. Program med olika profiler och inriktningar gör att de flesta kan hitta något som passar just en själv. Genom ett gymnasieval kan man utveckla sidor och färdigheter som har betydelse för ens framtid. Det är den karaktären på gymnasiet som vi måste utveckla; en gymnasieskola med stor mångfald av inriktningar, pedagogik och profiler. Det ska vara en undervisning som är individualiserad och en fas i livet som innebär något nytt och som skiljer sig från . Gymnasietiden infaller normalt av människors liv där han eller hon tar det första steget in i vuxenlivet och ofta är särskilt öppen för upplevelser och kanske fördjupar sociala relationer. Det är därför speciellt viktigt att gymnasiet utformas så att det också ger ett bra stöd för den viktiga fasen i människors utveckling. Goda vuxenkontakter behövs i skolan för allt detta. I gymnasiet läggs grunden för möjligheterna till ett vuxenliv med hög livskvalitet som yrkesverksam samhällsmedborgare men också som kamrat, förälder, aktiv i föreningar eller i andra av samhällets verksamheter. Jag tycker när jag hör på tidigare inlägg av Axel Darvik att det är en skrämmande syn på kunskap som visar upp. Man gör en uppdelning mellan hobby och bildning. Är bildning, som ni i ser det, alltid enbart teoretisk? Vilka ämnen är okej för er i en framtida gymnasieskola? Är till exempel foto, som Axel Darvik nämnde, alltid fel? Kan det aldrig vara relevant för en människas yrkes- eller livsval? Jag tycker att ni uppvisar en förvånansvärt gammaldags syn på kunskap. Samhället är föränderligt och dynamiskt. Är ni verkligen alldeles säkra på att det är som sitter inne med sanningen om vilka kunskaper som behövs i framtidens samhälle och att det inte i stället är dagens ungdomar som genom sina val till gymnasiet har en bättre kunskap om vad som är bra? Vi behöver i ökad utsträckning en flexibel och individanpassad gymnasieutbildning som tar hänsyn till varje elevs unika behov och förutsättningar. Ett sätt är att främja utvecklingen av profilklasser, profilskolor och nivågrupperingar för att göra skolan lustfylld med utgångspunkt i elevers egen verklighet. En viktig förändring, som snart träder i kraft, är förslaget om en ny lärlingsutbildning som vi från drev och fick gehör för i gymnasiepropositionen. Med en ny lärlingsutbildning kan man nå de gemensamma målen, men på olika sätt och med varierande pedagogik. En lärlingsutbildning är något som har drivit . Vi måste vara beredda att gå vidare och individanpassa undervisningen och förstå att alla människor är olika. Vi behöver en mångfald av olika metoder för att nå bra resultat i skolan. Lärarnas intresse och engagemang spelar också en avgörande roll för lärandet. En lärlingsutbildning tillsammans med ett förändringsarbete där kärnämnen bättre anpassas efter utbildningens karaktär kommer förhoppningsvis att leda till en ökad motivation och därmed ett bättre resultat hos eleverna. Det räcker inte med att elever i gymnasiet enbart får teoretisk kunskap. De praktiska formerna av kunskap har tyvärr alltför länge haft en underordnad ställning i samhället. Vi har länge fokuserat bara på teoretisk kunskap. Att veta hur, till skillnad från teoretisk kunskap som oftast handlar om att veta att eller veta om, ger en djupare förståelse. En ytterligare punkt som är mycket viktig för oss i är att kärnämnena i högre grad måste präglas av utbildningens inriktning. Här måste det ske en utveckling av metoder och stöd till lärare. Vi måste i skolan utgå från eleverna där de befinner sig och möta dem i deras verklighet. På det sättet kan man öka intresset och känslan av relevans för kärnämnen och stimulera olika pedagogiska metoder. På de yrkesförberedande programmen går många elever som inte alltid har intresse för studier i kärnämnen. Gymnasiet har inte lyckats fånga deras intresse. Infärgningen av kärnämnena måste gå längre. I lägesbedömning konstateras att undervisningen i kärnämneskurser inte alltid följer kursplaner och att undervisningen särskilt för elever på yrkesprogram med kärnämnen saknar kopplingen till programmålen. Vi i kan också tänka oss att gå längre och ytterligare se över den kärnämnesstruktur som vi har för att i än högre grad anpassa den efter olika utbildningar. Jag tror att vi måste utvärdera den gymnasiereform som gjordes och fundera på om det verkligen är det bästa sättet att alla läser exakt samma kurser med exakt samma betygskriterier. Jag tror inte att vi som vuxna skulle acceptera den arbetsmiljö som råder i skolan och hur lite inflytande man faktiskt har över sin egen arbetsmiljö. Om det vore en arbetsplats för vuxna skulle det väl symbolisera vårt värsta skräckexempel på en vuxenarbetsplats som skulle leda till ökad stress och ohälsa. Det kan inte accepteras när det gäller våra ungdomar heller. Den kanske viktigaste livskvalitetfrågan i skolan är, precis som i samhället i övrigt, stressen. Det vittnar väldigt många ungdomar om när man pratar med dem. Det är en stress inför prov, och det är en betygsstress. Den ofta dåliga arbetsmiljön stressar, mobbning stressar och brist på resurser i skolan stressar. Det här är ofta ett större problem på de mer teoretiskt inriktade programmen som är en direkt förberedelse för fortsatta studier. Där ska man alltså läsa för att få tillräckligt bra betyg och komma in på en högskoleutbildning. Det råder hets och stress och arbetsbördan är alltför stor för att klara de betyg som krävs.