prot · GT0997 · 2006-03-29 00:00:00 — Här finns också ett antal motioner och reservationer som tar upp frågor som rör just mäns våld mot kvinnor. Det är en fråga som har engagerat både regering och riksdag . Det är nu fattade beslut om kvinnofridsreformen som ju innehöll en hel rad lagändringar men också en rad uppdrag till de olika myndigheterna. En utvärdering av kvinnofridsreformen har gjorts i den del som rör myndigheternas uppdrag. är det att se över den del som rör också de juridiska frågorna, alltså straffskalan och domstolarnas tillämpning av bestämmelse om grov fridskränkning. Den översynen planeras just nu inom . Det redogörs för det i utskottets betänkande. Det finns alltså ingen som helst anledning för utskottet att ta något initiativ i den frågan. Det är redan gjort. Det nationella rådet för kvinnofrid som arbetade efter det att kvinnofridsbeslutet hade tagits här i arbetade med frågor som behövde uppmärksammas ytterligare. Det gällde till exempel kommunernas ansvar. Det gällde barns utsatthet, äldre och funktionshindrade kvinnors utsatthet, våld i samkönade relationer, våldsutsatta kvinnor med missbruksproblem och flickor och kvinnor med utländsk bakgrund och deras behov av kulturkompetent stöd. Rådet avslutade sitt arbete med att lämna över en katalog av förslag till åtgärder som regeringen nu på område efter område verkställer. En del av dem kan vi läsa om i betänkandet. Bland annat gavs rådet att samhället genom sina myndigheter borde stärka sitt stöd till våldsutsatta. Det görs, men man borde också förbättra möjligheterna för kvinnojourerna att verka. stärks det statliga stödet med strax till kvinnojourerna, tjejjourerna och brottsofferjourerna. Det kan de ta del av. För de kommande två åren aviseras ytterligare höjningar. Detta har , och Socialdemokraterna skrivit in i budgeten. När det gäller barn som drabbats av våld i familjen gavs det också en del råd. Där har regeringen jobbat vidare. tar nu beslut om hur stödet till barn som bevittnat våld ska stärkas. Där slås bland annat fast precis det som efterfrågade, nämligen att dessa barn är offer för brott. Här skrivs också ansvar att skydda, hjälpa och stödja barnen in genom en ändring i socialtjänstlagen. Dessa barn kommer att ges rätt till brottsskadeersättning. Det kommer vi att hantera här . Det är ett bra arbete som genomförs . har regeringen uppmuntrat bildandet av så kallade barnahus. Där samlas rättsvårdande och sociala myndigheter under samma tak så att barn som misstänks vara utsatta för brott får det bästa omhändertagande av de olika professioner som är inblandade. Barnahus finns nu på sex platser i landet. En del har ett ordentligt stöd från regeringen för att fortsätta sitt arbete och utveckla det. Jag hoppas att vi kommer att få se många fler. Det här är verkligen bra för barnen. Jag är inte säker på att det behövs barnahus i varje kommun, men det behöver definitivt vara mycket tätare än när det bara finns sex stycken. Det är alltså i början av en ny verksamhet. Alla myndigheter som är berörda av mäns våld mot kvinnor har haft uppdraget att förbättra sitt arbete. Mycket har gjorts. finns det handlingsplaner på de flesta myndigheter och i de flesta kommuner. Utbildningar som fokuserar på brottsoffers rättigheter genomförs. Kvalitetssäkringsarbete pågår inom myndigheterna. Det behövs verkligen eftersom brottsoffer fortfarande det ska vi inte sticka under stol med alltför ofta inte får den information och den hjälp som de har rätt till. Trots tydlig lagstiftning får de inte alltid målsägandebiträde. Brottsofferjourerna gjorde en enkät . Den visar att det skiljer sig väsentligt mellan polismyndigheterna när det gäller hur brottsoffer bemöts. Det ska självklart inte vara fritt valt arbete om man arbetar inom polisen att ägna sig åt brottsofferfrågorna. Brottsoffer har vissa grundläggande rättigheter som ska tillgodoses av våra myndigheter. Polisen är en av dem. Som jag förstår kan man inte i just det här fallet skylla på bristande resurser, även om det är väldigt populärt i många sammanhang. Här handlar det förstås om bristande fokusering, ett bristande engagemang och gammaldags värderingar och attityder som innebär att brottsofferfrågor inte av alla betraktas som särskilt viktiga. Därför är det viktigt att alla berörda myndigheter fortfarande har uppdraget att prioritera brottsofferfrågorna och återrapportera hur arbetet utvecklas så att vi , , kan tala om här från talarstolen vad som har skett på det här området. I bästa fall kan vi också redovisa att det inte är ett enda brottsoffer som har blivit negligerat och inte fått rätt utan att det verkligen har skett en hel del. När det gäller så kallat hedersrelaterat våld har regeringen gjort en hel del, bland annat för att skaffa sig en bild över hur det ser ut. har använts för att kartlägga, utbilda och starta och driva verksamheter, till exempel skyddade boenden, runtom i landet. Här är det viktigt att ha klart för sig att både pojkar och flickor drabbas. Samhället måste ha en beredskap att ta emot dem, oavsett kön. Inte så sällan är de som drabbas av hedersrelaterat våld väldigt unga människor. Det gör att det också ställs särskilda krav på bemötandet. Ungdomar som brottsoffer är över huvud taget en grupp som fordrar ett bemötande som till en del skiljer sig från det som gäller vuxna. Därför är det bra att det också finns möjligheter för kommuner och frivilliga att få pengar och driva sådan verksamhet. har diskussionen om den låga anmälningsbenägenheten och den ännu lägre uppklaringsgraden när det gäller sexualbrott diskuterats. fick i uppdrag att komma med förslag på vad som behöver göras för att fler som har utsatts för sexuella övergrepp också ska anmäla brotten. Rikskvinnocentrum ombildas till ett nytt nationellt . Där kommer mäns våld mot kvinnor att stå i centrum för verksamheten men också våld i samkönade relationer. Det skulle förvåna mig mycket om inte också Rikskvinnocentrum får ett ansvar att då fördjupa kunskaperna när det just gäller männen och barnen och att man vidgar det till att gälla fler än gruppen av kvinnor. Min talartid är snart slut, och jag ska därför hoppa över en del av det som jag hade tänkt säga. Men det som jag tycker är riktigt viktigt är att även om det har gjorts en hel del för att stärka regelverk, handlingsplaner och så vidare som vi har talat om så räcker inte det. När det gäller att påverka och förändra de strukturer som gör att mäns våld fortsätter så är aktiviteten inte fullt lika stor. Allas rätt att leva sitt liv fritt från våld är en mänsklig rättighet. Och som jag ser det måste den politiska debatten också komma att handla om kvinnors och mäns fortfarande så oerhört ojämlika villkor. Därför är jag glad över att den jämställdhetsproposition som läggs fram på bord innehåller ett antal mål, där ett av målen är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma rätt och samma möjlighet till kroppslig integritet. Jag menar att det är det enda mål som man kan ha när det gäller dessa frågor. Vi kan inte ha något annat mål när det gäller våld mot kvinnor och barn. Det är naturligtvis en nolltolerans som ska gälla. Jag hade tänkt diskutera detta mål med med anledning av reservation 2. Men jag hoppas att kanske få utveckla detta i en replik. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationerna. 133 () replik: Jag har några frågor till Elisebeht . Det var bra att du till slut lade det till rätta när det gäller målet om nolltolerans. Min vision är att när vi står i talarstolen ska det i fråga om våldsbrotten vara färre brottsoffer. Vi ska kunna bryta kurvan när det gäller våld som är på helt fel väg. Min fråga gäller brottsskadeersättning. Vi har motionerat om att de skadestånd som är sakligt prövade i domstol inte ska kunna ändras av . Den utredning som gjordes i utskottet visade, precis som var inne på, att i av fallen ändrade brottsskadeersättningen, och det var oftast fråga om sänkningar. Jag har talat med efterlevande vars barn har blivit dödat och som i hovrätten fick ett skadestånd utdömt som senare sänkte. Mamman berättade för mig att den kränkningen tog oerhört hårt. Vi ska också komma ihåg att ersättningsnivåerna i är väldigt låga. Och jag kan inte begripa varför ett skadestånd som en hovrätt har utdömt ska kunna sänkas av en myndighet i . I själva verket skulle väl praxis sättas ytterst av HD och inte av en myndighet. Det blir väldigt märkligt att av fallen har ändrats, och oftast har det varit fråga om en sänkning. Jag skulle vilja veta varför Socialdemokraterna inte gör någonting åt detta. 134 ELISEBEHT () replik: Jag försökte förklara det redan i mitt anförande. Och det kanske var därför som jag drog ut lite för mycket . Jag kan förstå den principiella hållningen att det som domstol har sagt ska gälla. Men när det gäller skadestånd, som kommer att heta brottsskadeersättning när det hanteras av , tycker jag att det är en viss poäng i att är en expertmyndighet. Det är en kunskapsmyndighet som har möjlighet att följa praxis, göra bedömningar av när praxis behöver förändras men också se när framför allt tingsrätter, men också hovrätter i vissa fall, så att säga löper i väg när det gäller skadestånden. Också här tycker jag att det finns ett behov av något slags likabehandling över landet. Det är inte så att vare sig tingsrätter eller hovrätter alltid är bäst skickade att avgöra vad som är rimligt i ett fall. Man gör en prövning i domstol om någon så har begärt. Men det är i långt ifrån alla fall som domstol prövar skadestånd. Men det som ni talar om är ju just de fall då domstol har prövat frågan. Och vi ser det på det sättet att även om är en myndighet och inte en domstol är den väl så skickad att både följa och utveckla praxis och därmed faktiskt kunna vara ett stöd för brottsoffer runtom i landet, även om det blir sänkningar. Det visar i så fall att man så att säga har löpt i väg. 135 () replik: Den synpunkten gör mig lite bekymrad när man talar om lika behandling över landet. Detta resonemang skulle innebära att just när det gäller skadestånd skulle en myndighet vara rikslikare. Men i fråga om påföljder nöjer vi oss med att dömandet ska ske i första instans. Vi säger ju här i att dömandet i huvudsak ska ske i tingsrätterna. Att döma människor till fängelse vid kanske ett hundratal tingsrätter, jag vet inte hur många det är, eller vid hovrätterna skulle vi kunna acceptera men inte i fråga om skadestånd. Dessutom säger man att är en expertmyndighet. Jag tycker inte att detta går ihop. När av skadestånden ändras så att de blir lägre behöver man väl inte läsa in att det är ett underkännande av tingsrättens resonemang. Det är ju bara tingsrätten som har hört vittnen, målsägande och den tilltalade. Det känns som om detta är lite fel spår. I så fall skulle man kunna säga att alla brottsanmälningar skulle hanteras av eftersom det då skulle bli lika över hela landet. Det är ungefär det som Elisebeht säger. Detta gör mig förvånad. Jag har ytterligare en fråga som jag skulle vilja ha svar på. Det är något som vi ännu inte har motionerat om i vår kommitté. Det gäller nivån på skadestånden generellt. Kommer Socialdemokraterna att ha synpunkter på det? Det slår en ofta att de är så låga i . Till exempel vid överträdelse av ett besöksförbud är det fråga om i skadestånd till den drabbade kvinnan. Det är väldigt låga belopp. Jag har alltså två frågor. Men det viktigaste att få svar på är ändå frågan om expertmyndighet och praxis och lika behandling över landet när det gäller brottsskadeersättningen. Sedan ska vi komma ihåg att en del gärningsmän faktiskt har pengar att betala det som domstolen dömer ut. Det är inte alls särskilt ovanligt att gärningsmän också sitter på slantar. Man kan också lägga upp en avbetalningsplan hos kronofogden. Det förekommer också. 136 ELISEBEHT () replik: Det är riktigt att kommer in efter domstol och försäkringsbolag. Och i sista hand är det skattebetalarna som får stå för notan när en gärningsman inte betalar. Det är också ett skäl till att jag anser att man ska ha något slags rikslikare i fråga om skadestånd, även om det inte har varit skälet till att inrätta för denna uppgift. Men jag ser det också som viktigt. Det är också, tycker jag, rimligt för den som är dömd att få ett skadestånd i nivå med praxis. Det är en rättssäkerhetsfråga också för gärningsmannen så att det inte drar i väg och blir ohemula summor som saknar förankring i praxis. Jag tycker nog att det där är en klok idé. I och för sig kan jag förstå funderingarna kring att när domstolarna har sagt en sak det bör så vara. Trots det tycker jag att det i just de fall som gäller brottsskadeersättning är klokt. Jag tror att brottsoffer faktiskt skulle förlora på att domstolarna, framför allt tingsrätterna, stod för den slutgiltiga bedömningen utan att egentligen ha en vidare överblick och utan att ha fördjupat sig särskilt mycket i just praxis. Det är vad jag ville ha sagt om den saken. När det sedan gäller nivåerna på skadeståndet måste jag nog passa. Jag känner inte att jag är redo för att svara på frågan om de är för låga eller för höga, om de är de rätta och om de är rättvisa pass alltså! 137 () replik: Det är glädjande att Elisebeht och håller med om att forskningen behöver nytt fokus just när det gäller anledningen till att män slår, kränker, hotar och utnyttjar kvinnor och om att samhället ska inrikta sig inte bara på att hjälpa brottsoffer utan också på att förebygga brott. Det allra bästa måste ju vara att aldrig bli ett brottsoffer. Jag har ändå svårt att förstå resonemanget. Om Socialdemokraterna i utskottet, hela alliansen och kanske till och med och tycker samma sak, varför kan vi då inte skriva det i betänkandet? Det hade inte behövts ett tillkännagivande till regeringen, utan det hade räckt att det står att det är viktigt med nämnda fokus i forskningen. Majoriteten valde dock att i betänkandet skriva enbart om forskningen kring brottsoffer. Jag kan inte låta bli att kommentera det som Elisebeht inledde med. Hon sade att det tar tid med lagstiftning. Att det är så är väl också vi väl förtrogna med. Den stora skillnaden är att vi kan säga och också säger vad vi tycker, medan Socialdemokraterna säger att de vill göra en utredning. Inte heller kan jag låta bli att ytterligare lite grann, liksom , uppehålla mig vid frågan om brottsofferersättning. Ingen har någonting emot att samlar ihop praxis. De får gärna skicka ut det till domstolarna också så att de får en bättre överblick. Så hoppas jag att det kan fungera också när det gäller allting annat. Men att en myndighet ska överpröva domstolarnas domar känns för mig stötande. 138 ELISEBEHT () replik: Förklaringen till att vi har skrivit om forskning och brottsoffer är väl huvudsakligen att betänkandet handlar om just brottsoffer. Det är därför inte så konstigt att vi betonar det i betänkandet. När det gäller frågan om forskning kring män som begår våldsbrott är det helt klart; vi är helt överens på den punkten. Det finns ingen motsättning där. Jämställdhetsminister har innevarande år ägnat ganska stort intresse åt just de här frågorna och har delat ut en del ekonomiskt stöd till just de verksamheter som sysslar med män som är våldsamma. De olika manscentrum, de manliga nätverk och kriscentrum för män som finns runtom i landet finns, skulle jag vilja säga, på alldeles för få platser. De har ändå fått stöd för att kunna utveckla sitt arbete. När de finns som goda exempel kommer andra att kunna följa efter. Det som av rättviseskäl kan bekymra mig något är att vi så fort det är fråga om män som begår brott ganska snabbt ropar efter forskning, utveckling, behandlingsinsatser, ordentliga och rejäla resurser samt professionalitet. Men när det gäller brottsoffren kvinnor och barn som under åtminstone har fått, kan man säga, hålla till godo med kvinnojourernas i och för sig oerhört angelägna, viktiga, bra och fina arbete vill jag säga att det är långt ifrån professionalitet på kvinnojourerna. Det är för mig en diskussion som jag tycker att det är angeläget att fortsätta med. Det jag tidigare avslutningsvis försökte säga var just att vi nog också bör titta på de ojämlika villkoren mellan kvinnor och män för att komma något steg längre i frågan. 139 () replik: Även om jag i det här fallet tar upp forskning som syftar till att försöka förhindra brottslighet utesluter jag givetvis inte att vi ska stödja kvinnojourer och hela det mycket viktiga arbete som handlar om att ta hand om människor som blivit utsatta för brott oavsett om det är kvinnor eller om det är män. Visst är rubriken på betänkandet Våldsbrott och brottsoffer. Men om en motion som handlar om en viss inriktning inom forskningen tas upp i betänkandet kan man väl åtminstone svara på det yrkandet, vilket inte har gjorts i betänkandet. Jag upprepar dock att det åtminstone är glädjande att vi här i kammaren har fått veta att Socialdemokraterna håller med oss i denna fråga. Elisebeht har inte i det här replikskiftet återkommit till frågan om brottsskadeersättningen. Jag satt och funderade på om det är okej att en myndighet överprövar domstolarnas domar. Hur skulle det kännas om började överpröva domstolarnas fängelsedomar? Visserligen har domstolen dömt till fängelse här, men vi tycker att det är mer lämpligt med . Tänk om sade så och man sedan ändrade på det! Det är klart att det inte skulle vara okej. Jag tror att inte heller Elisebeht tycker det. Men på något sätt är det helt plötsligt okej att om domstolen dömt ut i skadestånd säger: Nej, det är nog lite för mycket i det här fallet. Vi har visserligen inte hört några vittnen eller ens den brottsutsatta personen. Men vi tycker att det är lagom med så vi sänker beloppet. 140 ELISEBEHT () replik: Jag tycker att jag har försökt att svara just när det gäller värdet av att får ha kvar det uppdrag man har när det gäller brottsskadeersättning. Jag tror att jag har försökt att uttömma det så gott jag kan. Kanske var det en felsägning tidigare. Vad jag menade i mitt inlägg var just att stödet till verksamhet som riktas till kvinnor och barn i huvudsak utgår till frivillig verksamhet runtom i kommunerna. De här verksamheterna har funnits . Det görs ett bra arbete. Men det är ytterst få som har så goda resurser att de kan stoltsera med att ha personal som är anställd därför att den har en särskild kompetens för arbetet. Så ser det ut när det gäller verksamhet riktad till kvinnor. Det var vad jag tydligare försökte säga. svarade då och sade att det är klart att vi ska stödja kvinnojourerna. Jo, det är riktigt. Men jag tycker att vi ska stödja kvinnojourerna på ett sådant sätt att de verkligen kan arbeta professionellt, finnas tillgängliga dygnet runt och ha anpassade bostäder som det går att bo i och som inte måste vara möteslokaler för föreningens medlemmar eller är studiecirkellokaler och så vidare. Villkoren för verksamheten för misshandlade kvinnor och barn jämfört med villkoren för män som frivilligt söker hjälp därför att de är våldsamma är oerhört ojämlika. Där har jag nu försökt att kasta ut några krokar. Jag tror alltså att kvinnors och mäns ojämlika villkor är en grundläggande fråga att diskutera. Här ser vi ett sådant utslag. 141 () replik: Elisebeht blev närmast lycklig när jag sade lite positiva saker om socialdemokratisk politik. Det gläder mig att göra människor lyckliga. Det har jag inga som helst svårigheter med. Problemet är att det är så sällan som man kan säga något positivt om socialdemokratisk politik. Anslut till våra förslag så kommer vi att bli lyckliga tillsammans och får anledning att diskutera med varandra! var det en sak som jag inte fick riktigt klart för mig när jag läste i betänkandet. Vi har en reservation om att även efterlevande eller närstående till brottsoffer ska få målsägandebiträde. Jag vet att allting måste utredas. Jag tycker inte att det är något konstigt i och för sig. Det vill jag också säga, om det kan glädja. Men ibland får man intrycket att de här utredningarna på något sätt avsomnar och måste väckas till liv när någon plötsligt ser att de ligger och sover någonstans. Hur är det på den här punkten, Elisebeht , finns det någon utredning med inriktning på efterlevandes rätt till målsägandebiträde? 142 ELISEBEHT () replik: ska vi inte överdriva min reaktion tidigare. Så oerhört lycklig blev jag inte, men jag tyckte att det var glädjande att från få höra de positiva orden att det ändå har hänt en del. Vi är inte så bortskämda med att få höra sådant från de fyra borgerliga partierna. Därför finns det anledning att notera det till protokollet. Nej, jag tror inte att det finns någon utredning när det gäller målsägandebiträde till närstående. Jag vet att det finns en utredning som tittar på reformen om rätten till målsägandebiträde. Det känner jag till, och det är en tidigare generaldirektör på som håller i den utredningen. Det känner jag till, men jag tror inte att närstående finns med där, att begreppet skulle vidgas på det sättet. Men jag ville tidigare framhålla att när vi talar om samhällets stöd till brottsoffer är vi alla överens om att det verkligen är en samhällelig fråga som inte ska vila på något annat än att det finns särskilda skäl, till exempel att fristående ska kunna finnas med som komplement. Men den ska vila på samhället. Jag försökte vidga kretsen till att gälla brottsoffer, gärningsmän och brottsoffers anhöriga. Med tanke på den verksamhet jag finns med i när jag inte är i är jag helt på det klara med att det runt varje brottsoffer finns anhöriga som lider, skulle jag vilja säga. Är det dessutom fråga om våld i närstående relationer är det etter värre därför att det är särskilda problem kopplade just till den frågan. Svaret på din fråga är: Nej, inte vad jag känner till. 143 () replik: Då ska jag göra Elisebeht om inte helt lycklig så i varje fall lite glad och konstatera att det är alldeles riktigt, det finns ingen sådan utredning. Jag har upptäckt att det på s. 37 i betänkandet står att regeringen har uppdragit åt en särskild utredare att göra en samlad översyn av lagen om målsägandebiträde. Det ska komma någon redovisning . Sedan står det: Uppdraget innefattar emellertid inte att överväga frågan om efterlevandes rätt till målsägandebiträde. Då vill jag föreslå att Elisebeht försöker påverka så att någon tar tag i den biten för att med viss hastighet och fart få det utrett. Det var det ena. Sedan måste jag hänga på frågan om brottsskadeersättning. Jag kan be Elisebeht att läsa svaren på frågorna om brottsskadeersättning som hon har lämnat till mina kolleger här. Jag tror inte att hon tror på dem själv. En domstol har tillgång till allt material. De lyssnar på folk, det finns målsägandebiträde som likt rinnande vatten kan praxis från , kan precis allt om trafikskadelagen och kan rabbla allt. Hela den praxisen finns, och den får domstolen helt klar för sig. Med övervägande av alla dessa bitar jag har suttit i massor av sådana rättegångar kommer domstolen fram till ett skadestånd som man kan tycka är för lågt med internationella mått mätt. Så döms det ut som en liten lindring av smärtan för brottsoffret. Sedan kommer det till som sänker skadeståndet. Jag vill inte tro att Elisebeht tror på det här. I varje fall finns det inte någon bra argumentation för att det ska vara så. Jag ber att ni återkommer, så ska jag, om jag får anledning, framföra mina synpunkter på det. 144 ELISEBEHT () replik: När det gäller uppdrag att pröva brottsskadeersättning har det varit så . Enligt justitieutskottets egen utvärderingsgrupp får en förändring jämfört med vad en domstol har sagt. Det innebär, om jag räknar rätt, att i av fallen står det fast. Det är väl inte så illa i alla fall. När det gäller målsägandebiträde till närstående tycker jag inte att för mig har förklarat varför den närstående, som ju inte är en part i rättegången, har behov av målsägandebiträde. Jag förstår inte det riktigt. Det är inte helt enkelt, måste jag säga. Det som anhörig och närstående kan behöva är hjälp av en jurist.