prot · GT09108 · 2006-04-21 00:00:00 — 1 § Meddelande om ändringar i kammarens sammanträdesplan Tredje vice talmannen meddelade att voteringen kl. 9.00 skulle utgå, medan voteringen skulle kvarstå, samt att voteringen skulle utgå. Meddelandet hade delats ut till kammarens ledamöter. 2 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Skrivelse 2005/06:101 till finansutskottet 3 § Högskolan: Övergripande frågor och organisationsfrågor Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2005/06:UbU15 Högskolan: Övergripande frågor och organisationsfrågor (prop. 2004/05:162 delvis). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 4 § Lärarutbildning och lärare Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2005/06:UbU16 Lärarutbildning och lärare (redog. 2005/06:RRS17). 1 (): En bra lärare påverkar evigheten, sade . Och så är det. Vem minns inte sin bästa lärare? En bra lärare kan förändra livet för ett barn, visa på möjligheter, öppna dörrar, väcka tankar och stärka självförtroendet hos elever. En utgångspunkt för är att den som vill förändra skolan måste göra det tillsammans med dem som jobbar i skolan. Förändringar måste vara förankrade i skolans vardag för att få genomslag. Därför värdesätter vi den dialog och det samarbete vi har haft med lärarfacken . Vi har gemensamt förhållit oss till frågor inom ramen för lärarfortbildning, skolnära forskning, auktorisation och lärarutbildning. Vi kommer säkert inte alltid att tycka likadant , men dialogen med dem som jobbar i skolan ger förutsättningar att väl hantera skolans stora frågor. Vi vill från moderat sida se en målstyrd skola där kunskapsmål och kvalitetskrav läggs fast nationellt men där uppdraget att avgöra hur målen ska nås riktas till lärare och rektorer. De vet bättre än politiker hur målen bäst kan nås i vardagen. Målstyrning förutsätter att skolan har möjlighet att se till varje elevs kunskapsutveckling. Det kräver lärare med djupa ämneskunskaper och ett väl utvecklat pedagogiskt ledarskap. Vi vill se ökad frihet för den kommunala skolan och dess lärare och rektorer. Det är de som ska göra val av pedagogik och profil. De som jobbar i skolan bör också ges ökat inflytande över hur skolans resurser används och en möjlighet att vara med och prioritera mellan kostnader. är unikt i hur skolans pengar används. Vi lägger mer än jämförbara länder på administration, hyror och kringkostnader. Det skulle ändras med ökad frihet och ökat resultatansvar för dem som arbetar i skolan. En gemensam utgångspunkt för allianspartierna är att väl utbildade lärare är den viktigaste faktorn för goda kunskapsresultat. Vi vill att skolans fokus på elevernas kunskap ska öka. I den socialdemokratiska trekvartsskolan går var fjärde elev ut skolan med ofullständiga betyg, inte utan . Vi ser också att var tionde elev inte når gymnasiebehörighet, inte som ett undantag utan som en regel. Vi tror att väl utbildade, väl fortbildade och kompetenta lärare och rektorer är en förutsättning för att höja skolans kunskapsresultat. Därför bekymras vi av att en svensk elev får mindre undervisning av sämre betalda lärare än elever i jämförbara länder. Skolans resurser måste i högre grad styras till undervisning och till elevens möte med behöriga, väl utbildade lärare. Vi hör ofta i skoldebatten talas om behovet av fler vuxna i skolan. Det är en diskussion som förs helt i kvantitativa termer och bortser från vilka vuxna som finns i skolan. har visat att den ökning i personaltäthet som följde av de så kallade Wärnerssonpengarna bara till utgörs av pedagogisk personal, och då räknas ändå både lärare, förskollärare, barnskötare, fritidspedagoger, fritidsledare, yrkesvägledare och viss ledningspersonal in i siffran. 1719 kommuner får inte ens del av bidraget. Vi moderater befriar Wärnerssonpengarna från politisk styrning och lägger sammantaget mer än regeringen gör på skolan, främst via den kommunala påsen. Den centrala frågan glöms bort av regeringen, nämligen vilka det är som ska undervisa elever. Behörighet har använts för att beskriva att en lärare genomgått lärarutbildning punkt, ingenting mer. Det är en alldeles för smal tolkning, menar vi. Vi menar att landets elever ska möta lärare som är behöriga i de ämnen de undervisar i och har genomgått utbildning avsedd för åldern på de elever som de undervisar. Det är alltså ett krav om ämnesbehöriga lärare. I snitt är av dem som undervisar i skolan behöriga lärare, men då innebär alltså begreppet behörig endast att en person har gått en lärarutbildning. Om vi också ser till om läraren har genomgått utbildning i de ämnen man faktiskt undervisar i och avsedd för den ålder på barn som man möter sjunker andelen behöriga till i flera ämnen. De ämnen där det råder brist på väl utbildade lärare är också ämnen där vi sett kunskapsresultaten brista. Vår slutsats är att skolan behöver fler välutbildade lärare. Vi är i alliansen överens om att lärarutbildningen ska kvalitetssäkras. Vi ser två faktorer som utgör grundstenar i detta arbete: kritik mot den nya lärarutbildningen och Bolognaanpassningen av den högre utbildningen. Vi eftersträvar, säger vi gemensamt, bredast möjliga förankring när lärarutbildningen ses över. Särskilt har vi markerat vikten av att ha med landets lärare på framtida förändringar. Fram till det att den översynen är färdig kvarstår strukturen i dagens lärarutbildning. Vi menar också att skolors tillgång till ämnesbehöriga lärare måste öka . Vi står inför stora pensionsavgångar, förändrade barnkullar och en situation där många lärare tyvärr valt att lämna yrket. Förutom dimensioneringen av dagens lärarutbildning kan fristående lärarutbildningar behöva tillkomma liksom ett system för obehöriga lärare att validera och komplettera sina kunskaper. En lärare kan inte leva på den lärarutbildning man fick en gång i sin ungdom. Det är ett allvarligt problem att lärarfortbildningens omfattning och kvalitet har varit så eftersatt. Att en lärare städar materialrummet kan knappast kallas för fortbildning, men det gör det ibland i svenska skolor. Det har saknats pengar och system för att lärare ska kunna utvecklas i sitt yrke. Enligt avtal har lärare rätt till 104 timmars fortbildning , men det mesta av fortbildningen sköter i stället ambitiösa lärare på egen hand. Vi vill ge lärare möjlighet till fortlöpande utveckling och akademisk fördjupning för att stärka skolans kvalitet och läraryrkets status och därmed också i förlängningen rekryteringen till läraryrket. Från moderat sida avsätter vi därför för att förbättra lärarfortbildningen. Det motsvarar per lärare och år. Det är 1 av landets lärare som är forskarutbildade och av landets gymnasielärare. Bara var femte lärarutbildare som har till uppgift att ge andra forskarbehörighet är själv forskarutbildad. Den akademiska massan inom lärarutbildningen måste ökas betydligt. Lärare och rektorer måste finnas mitt i flödet av forskningsresultat och också själva kunna delta i skapandet av ny och fördjupad kunskap. Vi vill se forskande lärare som fördjupar yrkets kunskapsbas och genom kontakter med forskarvärlden stärker skolans kunskapsmassa också i vardagen. Lärare måste kunna göra karriär inom yrket genom att utveckla och fördjupa undervisningen, inte enbart genom att byta spår och bli skolledare eller administratörer. Från moderat sida föreslår vi därför att ett forskning inrättas. Syftet är att stärka kvaliteten i skolutvecklingen, bygga upp skolans kunskapsbas och etablera en koppling mellan skolforskning, lärarprofession och verksamheten i klassrummen. För det avsätter vi moderater . För att stärka lärarrollen föreslår vi, och också alliansen, att ett statligt sanktionerat auktorisationssystem för lärare ska arbetas fram. Vi vet att lärarfacken har tagit fram ett förslag om hur det skulle kunna se ut. Huvudsakligen tar det fasta på formella befogenheter. Vi utgår från lärarfackens förslag men vill gärna se om detta system kan kopplas samman med fortbildning för att skapa ett levande system för kompetenssäkring och kompetensutveckling i läraryrket. Från moderat sida har vi också avsatt en symbolisk summa i budgeten för att markera att vi tar den här frågan på största allvar. Avslutningsvis: När läraryrket tidigare möttes av hög respekt och status stod också lärarutbildningen högt i respekt. En nödvändig förändring för att höja yrkesstatus är därför att stärka såväl lärarutbildningens som fortbildningens och den skolnära forskningens kvalitet. Jag vill med det, fru talman, yrka bifall till den första reservationen, nr 1, i dagens betänkande. 2 (): Läraren är, som föregående talare sade, en viktig person för våra elever. De flesta som tänker tillbaka på sin skoltid minns några få lärare. Det märker man när man pratar med dem. Ofta är det någon riktigt bra lärare och någon man tyckte var en riktigt dålig lärare. Ofta hör man människor säga att de har fått intresse för ett ämne tack vare en lärare eller tvärtom, att de har tappat intresset för ett ämne på grund av en dålig lärare. Läraren är helt enkelt en viktig person för små barn, för gymnasieelever och för högskolestuderande. kan vi tyvärr inte längre räkna med att våra barn undervisas av riktigt utbildade lärare. Det är för att läraren är så viktig som vi i länge har varit så engagerade, både i lärarnas utbildning och i deras anställningsvillkor. Det har kommit en massa tänkvärda rapporter. SCB visade till exempel att gymnasieelevernas intresse för att utbilda sig till lärare har sjunkit drastiskt, från av eleverna som kan tänka sig att bli lärare till . Det här betänkandet handlar delvis om , som kom , och om just statens ansvar för lärarutbildningen. När man läser den konstaterar man att alltfler nyutbildade lärare faktiskt utbildar sig till arbetslöshet, eftersom kommunerna väljer obehöriga lärare för fast anställning. I rapporten kan vi läsa att var tredje lärare , det som man förr kallade högstadiet, saknar examen i de ämnen de undervisar i. Många saknar examen över huvud taget. Var fjärde lärare i hela saknar lärarexamen. Av dem är faktiskt hälften, så många som 13 000, fast anställda. pekar också på att skollagen är otydlig i kravet på att det ska anställas behöriga lärare. Man menar också att inspektioner inte tillräckligt har uppmärksammat hur kommunerna jobbar med lärarrekryteringen. Vi kan i samma rapport också läsa att bristerna i lärarutbildningen, med väldigt opreciserade krav på vad lärarna ska kunna, bidrar till att skolan och kommunerna inte tar skollagens krav på allvar. Det här är allvarlig kritik mot statens hantering av lärarutbildningen. Tyvärr tar inte Socialdemokraterna, regeringspartiet, och deras stödpartier rapporterna på allvar. De avstyrker motioner som vi gemensamt i alliansen lägger fram för att rätta till problemen. Vi i har en hel del gemensamma förslag i det här betänkandet. Vi föreslår att lagen ska skärpas så att endast behöriga lärare ska tillsvidareanställas. Det ska gälla både kommunala och fristående skolor. Vi föreslår att lärarutbildningens olika delar ska förtydligas till sitt innehåll och att utbildningarna i hela landet ska bli mer likvärdiga. Vi föreslår också att man snabbt genomför en auktorisation. Läraryrket ska vara ett auktoriserat yrke, dels för att höja statusen, dels för att få ännu högre krav på själva utbildningen. Det har varit många rapporter, och lärarutbildningen fick ju en väldigt nedgörande kritik i utvärdering. Det finns någonting som kallas allmänt utbildningsområde på tre terminer där alla lärare i princip har gemensam utbildning. Det utbildningsområdet har blivit mycket kritiserat. är det till exempel så att en gymnasielärare i fysik och en förskollärare läser ungefär samma utbildning i tre hela terminer. Vi har också fått läsa i att den verksamhetsförlagda utbildningen fungerar dåligt. Vi har dessutom fått se att det fattas viktiga saker. Rapporten visar till exempel att en stor del av lärarna för de yngre barnen inte behöver läsa en enda högskolepoäng i barns läs- och skrivutveckling. Det var inte heller obligatoriskt att lära sig betygsättning och provkonstruktion. Jag tycker att det är helt otroligt att man kunde genomföra en lärarutbildning utan sådana viktiga inslag. Uppföljning och utvärdering är ju en viktig uppgift för skolan. Den nya lärarutbildningen, vill jag säga, visade sig vara till och med sämre än vi folkpartister trodde att den var när vi röstade emot den i kammaren . Man får ofta höra från dem som försvarar lärarutbildningen att det väl är bra att man kan välja från ett smörgåsbord med olika utbildningar. Men jag tycker inte att det är rätt att man ska kunna välja bort till exempel kunskaper i läs- och skrivinlärning om man ska undervisa små barn. Jag tycker att man kan jämföra med läkarutbildningen. Det är en begränsad valfrihet. Om jag får ont i blindtarmen vill jag inte bli opererad av en läkare som har valt bort att studera blindtarmen. Jag vill heller inte att mina barn ska undervisas av lärare som inte har läst en enda högskolepoäng i hur barn lär sig läsa och skriva. Vi hör det också när vi lyssnar på lärarstudenterna. De uppger i många sammanhang att de är kritiska till lärarutbildningen. Men de är ofta väldigt positiva till den ämnesutbildning de får på universitet och högskolor. Vi hoppas att det kan bli en ordentlig utredning och reformering av lärarutbildningen när det blir en ny borgerlig regering. Vi i har väldigt tydligt visat i vilken riktning vi vill reformera lärarutbildningen. Kort sagt, det behövs mer specialisering för stadium, ålder och ämne. när Bolognaprocessen ska leda till att vi får internationellt jämförbara examina tycker vi i att det är naturligt att ämneslärarna får stärkta ämneskunskaper och att de avlägger en internationellt gångbar masterexamen. Vi föreslår alltså att gymnasielärare och ämneslärare i senare år får avlägga en masterexamen. Det skulle innebära en kraftig höjning av ämneskunskaperna för högstadielärarna. Jag använder det ordet så att alla vet vad jag syftar på. Det skulle också innebära att högstadielärarutbildningen förlängs med . Vi behöver också en särskild lågstadielärarutbildning. De gamla lågstadielärarna var specialiserade på att lära små barn läsa, skriva och räkna. Jag har själv, fru talman, en utbildning som ämneslärare i bakgrunden, men jag vill ändå säga att lärarna för de små barnen kanske är de allra viktigaste lärarna i skolan. Det är viktigt att de blir specialister just på det som barn behöver lära sig . Därför vill ha en riktig lågstadielärarutbildning. Vi tycker också att lärarfortbildning och kompetensutveckling är viktiga, och vi tycker att det är väldigt viktigt att de lärare som har varit ute och jobbat och behöver komplettera sina kunskaper får möjlighet till det. Därför har vi i vår hårt finansierade budget för utbildningsområdet prioriterat lärarfortbildning och avsätter 1 miljard till kompetensutveckling och fortbildning av lärare. Lärarutbildningen måste reformeras så att den blir en av allra bästa utbildningar. Den måste reformeras så att de mest engagerade och mest kunniga studenterna väljer att bli lärare. Det politiska arvet , med rädsla för fackkunskaper, bildning och specialisering måste bort från den övergripande ideologin i lärarutbildningen. Vi har ett antal reservationer, men eftersom vi att döma av reservationerna inte har möjlighet att få majoritet , nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation 4 under punkt 4. 3 (): fattade beslut om en förnyad lärarutbildning. Det trädde i kraft . Lärarutbildningen skulle innehålla en för alla gemensam obligatorisk kärna. Studenterna skulle få större valfrihet inom ramen för lärarprogrammet, och en starkare verksamhets- och forskningsanknytning skulle åstadkommas. Hos studenterna skulle ett vetenskapligt förhållningssätt utvecklas genom att utbildningen knöt an till aktuella forskningsresultat. De blivande lärarna skulle utveckla sina praktiska kunskaper men också beredas möjligheter att reflektera över kunskapssyn, kunskapsinnehåll och kunskapsurval. Har intentionerna realiserats? Kommer vi med hjälp av den nya lärarutbildningen att få en lärarkår som besitter andra kunskaper och en tydligare profil som vilar på vetenskaplig grund än tidigare? Ja, jag vill säga att vi har kommit en god bit på väg, men det återstår en del att göra för att intentionerna med den nya lärarutbildningen ska uppnås, vilket utvärdering också visade. Den utbildningsvetenskapliga forskningen är eftersatt. Knappt en halv procent av statens sammanlagda forskningsresurser går till detta forskningsområde. Lärarutbildningens del av högskolans totala resurser till forskning och forskarutbildning är . Det ska jämföras med att av högskolans studenter finns inom lärarutbildningen. är det universiteten och högskolorna som har ansvaret för att lärarutbildningen vilar på vetenskaplig grund. I propositionen om en ny lärarutbildning ålades lärosätena att fördela och omfördela medel från de fasta forskningsresurserna till forskning och forskarutbildning med anknytning till lärarutbildningen. , , är det fortfarande oklart i vilken utsträckning detta har skett. I utredningen om stöd till utbildningsvetenskaplig forskning kunde utredaren inte ge några besked om i vilken grad uppdraget hade fullföljts. Utredaren konstaterade endast att kravet på medfinansiering inte fungerat som det var tänkt. menar att regeringen nu borde utreda vilket stöd lärosätena kan komma att behöva för att fullgöra uppdraget att stärka lärarutbildningens forskningsanknytning. Även utbildningsvetenskapliga kommittés uppdrag borde ses över så att det utformas på ett sådant sätt att det inom skolforskningen utvecklas teorier, metoder och arbetssätt som kan inspirera till och ge kunskap om hur skolan kan utvecklas med hjälp av ett systematiskt förbättringsarbete som svarar mot de behov som lärare och elever har. En forskningsinriktning som är ganska ny inom utbildningsområdet, men som är värd att utveckla, är aktionsforskningen. Den har sina utgångspunkter i praktiken och bygger på att samarbete utvecklas mellan forskare och lärare. Aktionsforskning ska leda till förändring. Utöver att utveckla och förändra verksamheten ska forskningen resultera i att man också skaffar sig kunskap om hur förändringen går till. Inom aktionsforskningen finns grundantagandet att det är de yrkesverksamma, lärare och skolledare, som själva genom att reflektera över och förändra sin egen praktik bidrar till professionens kunskapsuppbyggnad. Liknande tankar har utvecklats i det forskningsprojekt, Problembaserad skolutveckling, som pågår vid . Om den utbildningsvetenskapliga forskningen på ett bättre sätt ska motsvara de behov som finns inom lärarutbildningen och den pedagogiska yrkesverksamheten krävs ökad samverkan mellan å ena sidan universitet och högskolor och å andra sidan kommuner och skolor. Det behövs strukturer som främjar integration mellan forskning, utbildning och pedagogisk verksamhet. Inom har och kommunerna aktivt verkat för att få en sådan verksamhetsanknuten kunskapsutveckling till stånd. Att man lyckas så bra att man skapar arenor för en gemensam kunskapsutveckling beror främst på att har fått regeringens uppdrag att utforma sådana program. menar att regeringen på motsvarande sätt borde ge i uppdrag att i samverkan bland annat med och Kommuner och Landsting utforma program där forskning och yrkespraktik kan mötas på ett fruktbart sätt och där kommunerna som huvudmän för skolorna bidrar till finansieringen av forskningen. Först när förmågan att beskriva och skapa förståelse för den pedagogiska verksamheten och de egna insatserna utvecklas kan ett yrkesspråk utformas som ett kraftigt nödvändigt redskap i professionaliseringssträvanden. Det uttalade syftet med den utbildningsvetenskapliga forskningen är att ge vetenskapliga bidrag som direkt kan stödja praktiskt arbete i skolan och på lärarutbildningarna. I den utvärdering som gjorts av konstateras dock att den bedrivna forskningen stannar vid att endast beskriva förhållanden i skolan. Den typen av forskning kan vara viktig som teoretisk grund, men det kan vara svårt att överföra resultaten till praktiken. Steget till praktisk nytta blir för långt. Jag tycker dock att de satsningar som har gjorts inom ämnesdidaktiken, som är ett relativt ungt forskningsfält, har varit lyckosamma investeringar. 28 olika projekt inom didaktik inriktat mot matematik, svenska och naturvetenskap har ingått i kommitténs utvärdering. För att elever med olika förutsättningar ska få en likvärdig utbildning, och för att elevernas intresse för ämnena ska bibehållas hela vägen från till den högre utbildningen, behöver vi mera kunskap. Inom den forskning som utvärderats ryms såväl genusfrågor inom matematik som försök med nya experiment i kemiundervisningen samt läs- och skrivkompetens i olika barngrupper och datorhjälpmedel inom vuxenutbildning. Detta vill vi gärna se mer av. Men vi vill även se mer av långsiktigt internationellt samarbete som kan koppla den svenska forskningen till vad som sker i andra länder. Med detta vill jag yrka bifall till reservation 34 under punkt 33. Men vi står givetvis också bakom övriga av reservationer. talade om lärare som man minns. Jag minns min lärare från småskolan. Hon var alldeles nyexaminerad när hon fick hand om mig och mina klasskamrater. Vad jag minns hos var inte hennes ämneskunskaper utan den värme som hon utstrålade. Hon såg mig. Hon gjorde det osynliga barnet synligt. Hon gav mig trygghet. Hon uppmuntrade mig. Hon stärkte min självkänsla. Hon gav mig modet att ta språnget och flyga även när inte fullt så gynnsam vind rådde. Det är den absolut bästa utgångspunkten för en god lärare. Skoldebatten och debatten om lärarutbildningen har blivit skev. Man låter påskina att ämneskunskaperna har blivit styvmoderligt behandlade i den nya lärarutbildningen. Men det stämmer inte. I stället har dagens lärarutbildning inneburit en skärpning av kravet på ämnesdjup. Det är så självklart. Men detta har upprepats så av borgerliga politiker att det har blivit en mytbildning. Vi har gång på gång förlängt lärarutbildningarna, och vi har gång på gång utökat ämneskunskaperna. Att Lärarutbildningskommitténs betänkande inte skulle ha lyft fram ämneskunskaperna som viktiga är också mytbildning. Det finns ett mycket intressant avsnitt som jag kan rekommendera även de borgerliga politikerna att läsa. Där betonas vikten av att lärarna också har goda ämneskunskaper. Det märkliga är att enligt utvärderingar från bland annat som har åberopats tidigare frågar inte studenterna på lärarutbildningarna efter mer ämneskunskaper. De vill ha mer av den verksamhetsförlagda delen av utbildningen. De vill ha bättre verklighetsförankring och bättre kunskaper om sådant som konflikthantering. Det gäller också sådant som påpekade i sin utvärdering, nämligen läs- och skrivsvårigheter. Det är oerhört viktigt att vi förbättrar detta. Det gäller också socialpedagogik och föräldrakontakter. Det är den typen av frågor som hör ihop med professionen som de lärarstuderande betonar att de vill ha mer av. Jag tycker att det är lite tråkigt att höra ett liberalt parti som ge uttryck för en människosyn och en kunskapssyn som det framgår i motioner resulterar i kontroll, tvång, repressalier, sortering och slutenhet. Polis ska hämta barn till skolan, lärare ska fungera som angivare, obehöriga ska kunna avhysas från skolan och föräldrar ska tvingas begära tillstånd för att besöka sina barn i skolan. Skolans förnämsta och viktigaste uppgift verkar vara att sortera barnen. 4 () replik: Jag håller med om att det är viktigt att läraren ser eleverna och visar värme. Men läraren behöver också redskap i sin kunskapsbank som han eller hon har med sig för att kunna hjälpa eleven rätt. Jag koncentrerar mig på det här med att ämneskunskaperna och kunskaperna inte urvattnas. Det är några enkla frågor.