prot · GT09133 · 2006-06-01 00:00:00 — Men riksdagsstyrelsen borde ha skickat detta på remiss till ett antal remissinstanser för att analysera om detta var ett bra förslag eller inte. Det är så det går till i alla typer av ärenden. Det hade varit ganska rimligt. Dessutom är det inte alldeles gediget. Vi kan när det gäller ett antal frågeställningar i fråga om ärendefördelning mellan utskotten se att det tydligen har skett en del missuppfattningar. Det var tydligen inte så stor gedigenhet. Som jag pekade på i mitt huvudanförande har man inte heller riktigt förstått EU-processen. Och det förvånar mig när till exempel en sådan som har suttit i och borde ha förstått hur denna process går till. 25 () replik: Vilken tur då att har sett ljuset och upptäckt alla de sammanhang som , riksdagsstyrelsen och vi övriga har missat. Det beredningstvång som uppställs är uppfyllt i detta ärende. De förslag som läggs på bord är resultatet av ett i fråga om tid och fördjupning omfattande arbete. Därmed anser jag att bör vara redo för att gå till beslut och fatta de beslut som är ägnade att bredda och fördjupa EU-debatten och ge mindre partier i denna kammare bättre arbetsvillkor. 26 (): I takt med att omvärlden förändras måste förstås även arbete förändras, utvecklas och förbättras. , som har bestått av representanter för alla partier, har också kallat sitt huvudbetänkande, som någon här tidigare lyfte fram, i en ny tid. I det betänkande som vi nu debatterar behandlas förutom betänkande även ett antal motioner från olika ledamöter. Detta är inte den första och alldeles säkert inte den sista större översyn som görs av arbetsformer. har liknande arbete utförts i tre olika omgångar. Det är både välkommet och naturligt att arbetsformer måste ses över med jämna mellanrum. Vi kan därför vara tämligen säkra på att det kommer att fattas beslut om förändringar om arbetsformer även . kan man konstatera en annan sak, nämligen att det inte är denna typ av utskottsbetänkanden som tillhör den sort som väcker så väldigt stor uppmärksamhet och så stort intresse hos allmänheten. Jag skulle tro att många som har lyssnat på denna debatt tycker att den är helt obegriplig. Anledningen till det är främst att detta rör interna arbete, vilket är något ganska främmande för de allra flesta. Å andra sidan ligger det i allas vårt intresse att de medel som finansierar hela riksdagsapparaten används på bästa möjliga sätt. Därför är det också viktigt att vi genomför detta arbete med största möjliga öppenhet. Människor ska nämligen på många olika sätt kunna ta del av, känna sig delaktiga i och följa arbete. Det är viktigt att människor ges möjlighet att ta del av de förslag som diskuteras och ges möjlighet att följa debatten på ett öppet sätt. De förändringar som nu föreslår i detta betänkande handlar om en massa olika saker, som har sagts här tidigare. Det är allt från EU-frågor till det interparlamentariska arbetet. Det handlar om arbetet i utskotten, om motionsbehandlingen, om lokaler, om seminarier, om information, och det handlar till och med om utlåning av cyklar. Det handlar faktiskt om allt möjligt. Många av de riksdagsledamöter som jag har mött har högt ställda förväntningar på de förändringar som dagens betänkande och de beslut som vi kommer att fatta kommer att föra med sig. förslag till förändringar bygger på ett utredningsarbete som har genomförts . Det bekräftades av som stod i talarstolen före mig. För flera av dem som har motionerat inom detta område hade det varit önskvärt med djupare utredningar och med mer långtgående förändringar. Andra anser att det åtminstone inom vissa områden inte ska genomföras några förändringar över huvud taget. Det har, som sagts här tidigare, lagts väldigt mycket tid på att diskutera huruvida det är bra eller dåligt att det ska finnas möjlighet att votera om utskottens utlåtanden när det gäller grön- och vitböcker och andra strategiska dokument. Det finns också en s-reservation som handlar om detta. Den bygger på att det finns en stor oro för att regeringen tidigt ska bindas upp för en viss ståndpunkt. Men jag menar att hela tanken med att i ett tidigt skede skapa debatt om EU-frågorna bygger på att frågorna debatteras på ett öppet och livfullt sätt. En förutsättning för det är förstås att det finns möjlighet att fullt ut vädra olika uppfattningar. Att det sedan ges möjlighet att votera om alternativa skrivningar i utskottens utlåtanden tror jag bidrar till en livfull debatt. Och eftersom kammarbeslutet efter voteringen inte blir rättsligt bindande, menar jag att det inte finns någon anledning att känna oro för att regeringen ska bli bakbunden. Jag ser det snarare som en möjlighet för regeringen att få god vägledning och kunskap om uppfattning. resonemang om grön- och vitböckerna tycker jag mer liknar en studiecirkel för ledamöter, alltså att behandlingen av grön- och vitböcker ska ses som ett folkbildande sätt för att få del av EU-frågorna i stället för att det ska ses som ett sätt att ge vägledning för regeringen. Här finns i alla fall en gemensam vilja hos en majoritet av ledamöter att genomföra dessa viktiga förändringar. Och tanken med en förändrad behandling i när det gäller just EU-frågorna är ju inte ny. Den bygger på en uttryckt önskan att öka engagemanget i hela för EU-anknutna frågor. måste komma in tidigare i beslutsprocessen, och har tidigare lagt fram förslag till reformer som rör arbete med just EU-frågor. Vi har poängterat att fackutskotten behöver ges en förstärkt roll i EU-arbete. har också tidigare drivit ståndpunkten att sammanträden som huvudprincip borde vara öppna. Därför känns det förstås positivt att vi senare ska fatta beslut som delvis går i en sådan riktning. I ärlighetens namn har vi även lagt fram förslag som vi inte har fått gehör för, till exempel att våra EU-parlamentariker, och då menar jag förstås alla de svenska EU-parlamentarikerna, likt de holländska EU-parlamentarikerna skulle kunna ges möjlighet till återrapportering i , till exempel genom deltagande i särskilt anordnade debatter. Vi menar att det ytterligare skulle bidra till att EU-politiken kom ännu närmare medborgarna och att EU-politiken på ett naturligt sätt blev ett inslag i den dagliga politiska debatten. Men det faktum att vi inte har fått gehör för alla våra ståndpunkter får förstås inte innebära att vi fullständigt låser positionerna när det gäller förändringar i arbetet med EU-frågorna. Med de beslut som vi ska fatta tar vi några steg framåt, vilket, som sagt, är positivt. Det är bättre med några steg än inga steg alls. Om förändringar i utskottsindelningar har det förts en diskussion ända sedan enkammarreformen. Främst har diskussionen handlat om en jämnare arbetsbelastning mellan utskotten. föreslår , efter det att låtit genomföra ett omfattande utredningsarbete, ett antal förändringar vad gäller både utskottsindelning och ärendeindelning. Förutom att ärenden flyttas mellan utskott föreslås det även att antalet utskott minskas. En viktig aspekt när det gäller minskningen av antalet utskott är att de partier som är representerade i ska ges möjlighet att delta i utskottens ärendeberedning utan att proportionaliteten i utskotten för den skull minskar. Det är nämligen inte tillfredsställande att det finns partier som saknar representanter i vissa utskott. För att åstadkomma det är det nödvändigt med en minskning. Olika förslag om sammanslagningar har övervägts. Det finns en rad förslag från enskilda ledamöter både om sammanslagningar av utskott och om flytt av ärenden från ett utskott till ett annat. förslag handlar om att inrätta ett civilutskott bestående av lag- och bostadsutskotten. Även här finns det en reservation från Socialdemokraterna. Jag kan förstå oron för förändringar. I många sammanhang är det tryggare när allt är som det alltid har varit. Men finns det inte någonting som är så bra att det inte kan bli bättre. Vad jag däremot inte förstår är den del av reservationen som handlar om att frågan inte har utretts tillräckligt. Enligt min uppfattning finns det ett väl underbyggt resonemang just om sammanslagningen av bostads- och lagutskotten. I den sista delen av mitt anförande tänkte jag ägna några ord åt motionsbehandlingen. Här tror jag att det kommer att finnas mer att göra. Jag tror att det är ett område som, som jag inledningsvis sade, alldeles säkert kommer att innebära nya förslag om förändringar när det gäller framtidens riksdagsbeslut. Troligtvis kommer det att behövas en översyn av både motionsrätten och själva behandlingen av motionerna. Som vi alla vet slås ständigt nya rekord när det gäller antalet motioner som väckts under allmänna motionstiden. Det kan man säga säkert är en del av den nya tekniken; det är nu så mycket enklare att gång efter annan väcka en motion och bara göra några små förändringar. På det viset har det, tror jag, blivit en större anhopning av motioner. Slutligen vill jag säga att jag liksom många andra som varit uppe i debatten förstås tycker att det hade varit bättre om en ännu bredare majoritet hade ställt sig bakom de förslag som presenteras. Min uppfattning är ändå att varje initiativ som bidrar till att arbete blir effektivare och gör arbetet mer tillgängligt för medborgarna ska välkomnas. tar vi, som sagt, några steg framåt. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag i betänkandet. I detta anförande instämde (). 27 () replik: Sammanläggningen av lagutskottet och bostadsutskottet är sakligt motiverad, säger och majoriteten. Man kan väl fundera på om i varje fall med sätt att se på saken de som har rätt i sammanhanget är de som kan mest om en sak. Varken lagutskottet eller bostadsutskottet känner väl någon riktig entusiasm inför den sakligt motiverade sammanläggningen. Det kunde kanske vara klädsamt att något respektera de ledamöter som arbetar i de två utskotten. Jag vill ta upp det här med icke rättsligt bindande. Vi som arbetar i KU har ju viss erfarenhet av behandlingen av KU:s granskningsbetänkanden, hur bindande de besluten anses vara och vilka tvister vi har om hur man ska se på den saken. Jag skulle vilja ställa en fråga till : Om en regering avviker från ett sådant här icke-bindande icke-beslut i , är det då möjligt att i det sammanhanget KU-anmäla regeringen eller statsrådet och hänvisa till att ståndpunkt är denna? När det sedan gäller studiecirkelverksamheten måste jag säga att jag inte kan se föraktfullt på den. Den har skapat mycket bildning, mycket kunskap och mycket opinionsbildning. Jag tror väl inte att behandlingen i utskotten av grön- och vitböcker och andra dokument blir sämre av att man inte får votera om saken. För mig förefaller nu det viktiga vara att votera. Det viktiga från min synpunkt är faktiskt att efter diskussion komma fram till en hyggligt gemensam slutsats. Men det tycks inte vara det viktiga, utan det viktiga är att vi får markera skillnader i sammanhanget. 28 () replik: Jag vill börja med att korrigera . Jag sade inte att det var sakligt motiverat jag vet precis vad jag sade. Jag sade att jag tycker att det är märkligt att Socialdemokraterna i den senare delen av den reservation som rör utskottsindelningen hänvisar till att frågan om sammanslagningen inte har utretts tillräckligt. Såvitt jag vet har varken eller jag suttit med i och varit med i utredningsarbetet. Men vi har båda haft möjlighet att läsa det betänkande som de har lämnat ifrån sig. Jag uppfattar att det finns ett väl underbyggt resonemang som motiverar varför just en sammanslagning av lagutskottet och bostadsutskottet ska äga rum. Det är skrivet ganska mycket om detta, så det där tycker jag är ett ganska svagt argument. När det gäller huruvida det är positivt eller negativt att votera om grön- och vitböcker sade jag tidigare här att jag tror att det leder till en livfullare debatt om det ges möjlighet att vädra uppfattningarna på ett öppet och tydligt sätt och att det också görs här i kammaren. har sagt väldigt mycket om grön- och vitböcker i den beredningsgrupp vi haft i KU när det gäller det här betänkandet. Jag tillhör dem som har lyssnat mer än jag har talat och vet att på egentligen vartenda sammanträde har talat om just grön- och vitböckerna, så jag har förstått att den stora oron gäller just voteringssituationen. Att öppet visa olika uppfattningar här i kammare är ett problem för . Jag tycker att det är ett problem att det är ett problem för . 29 () replik: Nej, jag är inte alls oroad för meningsbrytningen och diskussionen. Vad jag oroar mig för är den cementering av motsättningarna på preliminära stadier som voteringarna leder fram till. Men det är tydligen viktigt med cementeringen av motsättningarna. Från min demokratiska utgångspunkt möjligen har jag lärt mig det i en studiecirkel är debatten till för att faktiskt försöka hitta en konsensus, en gemensam ståndpunkt. Men för och andra är det uppenbarligen så att det är skillnaden och motsättningen som är det viktiga. Jag och Socialdemokraterna har svårt att se att det skulle vara av gemensamt intresse. Vidare tycker jag att det är lite nonchalant eller hur man nu ska uttrycka saken att säga att det här inte betyder någonting. Det är en meningsbrytning, och det är som någon domstol uttryckt saken oförbindande ur konstitutionell synpunkt. Eftersom det är oförbindande ur konstitutionell synpunkt är det möjligen bindande ur någon annan synpunkt. Det är väl ungefär det som här har försökt att beskriva, alltså att det i praktiken ändå framför allt av dem som vill någonting annat än det som majoriteten här står för kommer att användas för att hävda att det borde vara på ett alldeles annorlunda sätt. Det är legitimt att göra det. Frågan är bara varför man på ett tidigt stadium måste manifestera de motsättningarna just i och använda den beslutsprocess och det system vi har för att fatta för medborgarna bindande lagliga beslut, ekonomiska budgetbeslut och annat. När det sedan gäller detta med om det är sakligt motiverat eller väl underbyggt är det kanske en fråga för semantikerna att reda ut skillnaderna där. I varje fall uppfattar jag att tycker att det är bra att slå samman bostadsutskottet och lagutskottet. 30 () replik: Det är ju så att man när man inte har reserverat sig står bakom det som läggs fram för beslut. När det gäller sammanslagningen av bostads- och lagutskotten har jag inte reserverat mig. Precis som övriga som inte har reserverat sig står jag alltså bakom det beslut som vi kommer att fatta i den frågan. När det gäller var debatten ska föras förde jag in studiecirkelstanken. Jag är inte heller negativ till studiecirklar; jag tycker att det är positivt med studiecirklar i bildande syfte. Likheten med studiecirkeln är att där förs diskussionen i ett slutet rum, och det är till för dem som deltar i den cirkeln och som finns i rummet. En öppen debatt i plenisalen, här i kammaren, är tillgänglig för fler. Vi vet också att i de utlåtanden från utskotten där det inte finns någon reservation är det inte alls ovanligt att det inte finns någon talare anmäld. Det är klart att det blir en spänst i diskussionen när det finns möjlighet att vädra olika uppfattningar. Jag tror att det stärker både människor och argument att man kan vädra olika uppfattningar. Det är hela tanken med debatt att man kan ge uttryck för olika uppfattningar. Jag ser den debatten som oerhört viktig. Den är, som jag sade, vägledande för regeringen. Därför är det viktigt att debatten förs här i öppet för att regeringen ska få en uppfattning om hur uppfattning ser ut. 31 (): i en ny tid visst låter det stort. Om det vore så stort som titeln antyder hade vi säkert nått större enighet. är titeln, som någon tidigare varit inne på, lite mer visionär än vad innehållet lever upp till. Av det skälet är vi redo att i grundlagsordning gå till beslut i de här delarna. Det är inte konsensus som krävs, men vi kan konstatera att sex av sju partier står bakom det förslag som vi ska ta ställning till. Det är inte alla gånger, fru talman, som det är fallet när ändrar i sina grundläggande lagstiftningar. Trots att jag haft synpunkter på den vision som framträder när man läser titeln kan man ändå inte låta bli att känna att gamla dikt, så ofta citerad, har en viss betydelse i sammanhanget, för visst gör det ont när någon knopp ska brista. Så känns det när vi ska ta ett litet steg framåt när det gäller arbete. Det verkar göra ont att kunna samlas bakom förslaget om förnyelse. När beslutade om att ska gå med i EU landade EU-frågorna i samråd hos . Riksdagsledamöterna har vid undersökningar visat sig vara missnöjda, till och med mer missnöjda än vad man är i andra länder, med hur EU-frågorna hanteras. Det har lett till en del diskussioner om hur vi ska kunna förändra EU-arbetet, för att vi ska kunna skapa större delaktighet bland riksdagsledamöterna, för att vi ska kunna åstadkomma en EU-debatt som gör att medborgarna får möjlighet att både lyssna, lära, granska, utkräva ansvar. Därav också den kommitté som fick till uppgift att titta på EU-arbetet i och som landade i ett konsensusställningstagande, mer eller mindre, som sedan har vidarearbetats, remitterats och behandlats, som några tidigare redan har varit inne på. Vi kunde konstatera, och det framgår också av dagens handling, att är väldigt nöjd med dagens ordning. Men de är i stort sett de enda. Man kan diskutera alternativ som stora utskott eller flera kamrar. Det finns olika modeller för att lösa detta för att säkra att , parlamentet, är aktivt och deltagande. Från sida har vi sökt ny lösning. Vi har accepterat den kompromiss som blev följden i den här frågan. Vi, som några andra partier, önskade lägga ned tydliggöra att det är fackutskotten som ska ta ansvaret och tydliggöra en struktur så att utskotten engagerat kan delta i EU-arbetet. Men det blev en kompromiss, och vi har stått bakom den och står bakom den även . Därför har vi inte haft några motioner i våra gamla frågor, utan vi har accepterat kompromissen. Det ger ett dynamiskt utrymme, kan man väl kalla det för, för att utveckla praxis. Här är vår förhoppning att utskotten tar sin plats. Grön- och vitböcker och strategiska dokument ska utskotten bearbeta i starten av en process och lämna synpunkter till kammaren. Men när man gör det är det av flera skäl. Utskotten får höra kammarens debatt. Det är inte bara, som framgår , ett utskott som äger frågan, utan kammardebatten är till för alla att kunna delta i. Det är viktigt att medborgarna får möjlighet att höra och se hur vi har hanterat grön- och vitböcker och strategiska dokument och vad vi tycker för att de ska kunna bli delaktiga i debatten och för att de också ska kunna utkräva ansvar av oss. Det är viktigt för utskotten och viktigt för medborgarna. Det borde vara viktigt för regeringen att också få höra vad kammaren tycker och vad utskotten tycker i ett tidigt skede av en process, inte bara i slutet. Det är också, fru talman, viktigt för andra parlament. I en ny tid går vi in i ett samarbete över nationsgränserna också här. Vi har att verka för att förändra, att påverka, att vara medborgarnas företrädare inte bara i frågor som rör territoriellt nationella frågor utan också frågor som är nationellt intressanta för medborgarna. Då måste vi våga gå utanför våra gränser. Att kammaren tar ett beslut eller inte tar ett beslut oavsett vilket kommer det att få en politisk status. Offentlighet och debatt syftar just till att synliggöra var majoriteter ligger, var åsikter finns att bryta i olika perspektiv. Det syftar till att få en effekt, oavsett om vi fattar beslut eller inte fattar beslut. För det fortsatta samråd som ska vara i frågorna i EU-processen är det naturligtvis värdefullt att vi har ett bra underlag i ett tidigt skede. Jag noterar att regeringen och vi här i kammaren ofta brukar peka på vikten av att vi ökar EU-debatten. Regeringen har tillsatt en myndighet som har till uppgift att hantera EU-debatterna för att man ska kunna lyssna och höra vad medborgarna tycker. Visst vore det värdefullt att få en sådan debatt också i kammaren så att regeringen i ett tidigt skede av processen skulle få höra vad kammaren tycker och var partierna står i olika frågor. Det är inte slutsamråd som ska äga rum i kammaren, vilket man ibland kan tro när man hör debatten. Syftet är naturligtvis också att minska det demokratiska underskottet och ta vårt ansvar i den här kammaren för att föra EU-frågorna närmare den nationella debatten, där de hör hemma. Vi har i det här betänkandet hittat ett steg för att föra in i en ny tid. Det är gott, men det är inte det slutliga steget. Precis som andra har sagt kommer det att bli förändringar också . Vi kommer att lära av nya erfarenheter. Vi kommer att utveckla en ny praxis och förmodligen förändra på nytt. Här har berörts forsknings- och framtidsfrågor. Vi har diskussioner om kammararbetet, och det kommer säkert att bli nya debatter om det . Motionsrätten kommer, som någon tidigare varit inne på, att förändras. Det kommer säkert att väcka nya diskussioner. Och vi har ett förslag om sammanläggning av utskott, som förmodligen inte heller är det slutliga. Precis som regeringen har förändrat sin organisation kommer säkert också att göra det . Det är en kompromiss. Om Socialdemokraterna hade medverkat till kompromissen i ett tidigt skede hade det naturligtvis varit välkommet. Medan vi andra har samlat oss för en kompromiss vill Socialdemokraterna på nytt åstadkomma att vi ska förflytta oss utan att de själva ger någonting i stället. Det kan inte tolkas på annat sätt än att man sökt att sätta stopp för att ta ett myrsteg in i en ny tid, fru talman. 32 () replik: Är medveten om att det som håller på att ske, överkörningen av en tredjedel av när det gäller arbetsformer och spelregler, såvitt jag vet inte har inträffat tidigare? Jag har gjort vissa undersökningar. kanske borde tala med , om nu gamla centerpartister har någon talan i , om andan och stämningen och om den vikt man lade vid att faktiskt försöka vara överens över en bred majoritet kring spelreglerna. parti har ju nått stor framgång i den så kallade kompromissen på majoritetssidan, nämligen att i praktiken läggs ned. Den är ju mest kosmetika. Nämnden ska få vara med på slutet när loppet är kört och hålla i gång diskussionen. Det är en stor framgång för , och delar av något parti som vill ha det på det sättet. Jag tycker att det är lite trist att kompromissen ska bestå i att blir kvar, men egentligen avlövas verksamheterna. har pekat på detta. Och det finns inkonsekvenser och konstigheter i relationen mellan utskotten och som väl får utredas på något sätt. I den allmänna folkbildningsandan känner Socialdemokraterna precis lika starkt för att det ska vara öppna diskussioner, meningsbrytningar, redovisningar av olika ståndpunkter och olika perspektiv, som uttryckte saken. Men vi har väldigt svårt att förstå varför det perspektiv som för ögonblicket råder måste manifesteras, cementeras och fastställas på det sätt som majoriteten här tänker sig att det hela ska gå till. Dessutom kan man konstatera att grön- och vitböcker inte är hemliga , utan de är tillgängliga för allmänheten och ger möjlighet till debatter. 33 () replik: Jag har inte hört så många förslag från majoriteten i den här kammaren, som Socialdemokraterna ju oftast tillhör, som har krävt att vi ska ha en debatt i kammaren om grön- och vitböcker eller att vi i utskotten engagerat ska lägga fram något betänkande eller göra någonting annat utifrån det. Vi är ju alla överens om, gott folk, att dagens ordning inte har skapat det rum som krävs för att få in EU-frågorna på ett bredare sätt. Den har inte skapat delaktighet här i kammaren eller delaktighet i EU-debatten, utan det krävs någonting nytt. Då måste man naturligtvis vara beredd att förändra, att ta ett litet steg. Det är den diskussionen som har varit. Jag förstår i ärlighetens namn inte varför det skulle vara så bekymmersamt om det vore så att av något skäl skulle finna anledning att fatta beslut i de här frågorna, för det behöver ju inte vara utgångsläget. Det kan ju vara så att de läggs till handlingarna utan notering.