prot · GT09144 · 2006-06-17 00:00:00 — 1 § Information från regeringen om Europeiska rådets möte 1 Statsminister (): God morgon, värderade ledamöter av denna kammare! Jag har kallats hit för att rapportera om EU:s just avhållna toppmöte. Det gör jag med glädje och med tillförsikt. När jag rapporterade senast från ett sade jag att det vårtoppmötet inte skulle gå till historien som ett av EU:s mest dramatiska. Samma sak kan jag även säga om det toppmöte som vi nu har bakom oss. Jag beklagar i och för sig inte det. Liksom präglades detta toppmöte av kontinuitet, arbetsro och konkret EU-samarbete. Vi enades dessutom om principerna för hur vi ska gå vidare i viktiga frågor som och arbetsformer. har gått sedan folkomröstningarna i och som innebar att ratifikationsprocessen kring gick in i en ny och mycket osäker fas. Under den så kallade reflexionsperiod som varat har fokus skiftat från fördraget som sådant till en bredare diskussion om EU:s betydelse och inriktning. I går enades EU:s stats- och regeringschefer om att gå vidare på båda dessa spår parallellt. För det första ska vi vidareutveckla det konkreta samarbetet med utgångspunkt i nu gällande fördrag och i syfte att skapa bättre politik där det finns ett europeiskt mervärde. Jag är övertygad om att vi kan bli bättre på både att lyfta fram och att bygga vidare på det som faktiskt levererar i form av viktiga beslut på en lång rad angelägna områden handel, tillväxt, miljö, kampen mot brottslighet, social trygghet. För det andra ska vi fortsätta diskussionen om . Här enades rådet om ett par hållpunkter. Under första halvan av 2007 kommer EU:s ordförandeland att rapportera om diskussionerna kring fördraget. Under tyskt ordförandeskap ska också en politisk deklaration antas med de mest centrala principerna och ambitionerna för EU:s framtid. Senast andra halvan av 2008 bör EU:s medlemsländer ha enats om hur reformeringen av fördraget ska se ut. Då bör det vara möjligt att se om det finns förutsättningar att anta det fördrag som ligger på bordet eller om det till exempel behövs en ny regeringskonferens alltså starta om med diskussioner. Gårdagens överenskommelse är bra och konstruktiv. Den håller alla dörrar öppna. Hänsyn visas både de länder som har ratificerat fördraget och dem som ännu inte har gjort det. Vi fortsätter diskussionen både om de institutionella frågorna och om sakpolitiken. Att det finns en utbredd vilja att på olika sätt stärka och reformera EU vittnar ett annat av beslut, att öka insynen i arbetet i . Beslutet innebär att öppenheten ökar när rådet behandlar lagstiftningsfrågor där det är medbeslutande med , men också andra möten och debatter kommer att öppnas. Från regeringens sida är vi tillfreds med det beslutet. Ökad öppenhet har länge varit en svensk profilfråga, och svensk ihärdighet är en inte oväsentlig faktor bakom gårdagens beslut. Jag tror att öppenheten kan bidra både till EU:s legitimitet och till förståelse för EU:s arbetsformer. ska detta beslut ses över och värderas. Här finns många farhågor och också många förhoppningar. Vi tror på öppenheten, medan andra är rädda för att den kommer att missbrukas av lobbyister. Jag vill peka på ytterligare en fråga av högsta prioritet för den och, vilket jag med glädje kan säga, för riksdag. För att förstå de slutsatser som rådet antog i går måste man reflektera kring politik och opinionsläge i . Vi svenskar är ett av de mest utvidgningsvänliga folken i unionen. Det är vi tack vare en grundmurad solidaritet med andra länder och andra folk, som i många fall levt under förtryck och ekonomiska svårigheter. Vi vet också av egen erfarenhet att välfärd och öppna samhällen är intimt förknippade. Vi är trygga med en förändring och inser att öppenhet innebär möjligheter, inte hot. Så ser det inte ut i alla delar av . Vissa är oroliga för att skapar mer problem än möjligheter. Därför är den diskussion om EU:s möjligheter att absorbera nya medlemsländer, att ta emot dem, ta in dem i våra institutioner och klara av ekonomin i anslutning till detta som vi hade vid en viktig diskussion. I mina ögon är det därför också viktigt att skilja mellan två ting. Det första är vad ett förhoppningsfullt ansökarland måste åstadkomma för att bli aktuellt som medlem. För detta har vi Köpenhamnskriterierna, som är tydliga och välformulerade, antagna . Det är genom att strikt och utan godtycklighet tillämpa dessa kriterier som vi säkerställer att inget land blir medlem innan det är redo för detta. En helt annan sak måste vara hur EU är rustat att ta in eller, som man säger, absorbera nya medlemmar. Det är en högst relevant fråga, men det är EU:s uppgift. Det är inget ett kandidatland kan påverka och därför inget som kan uppställas som ett krav för ett kandidatland. Så argumenterade jag vid toppmötet. Därför är jag också nöjd och stolt över att den formulering som i praktiken skulle ha etablerat EU:s så kallade absorptionskapacitet som ett nytt kriterium för medlemskap i slutändan ströks från toppmötets slutsatser. Vi kämpade hårt för detta från svensk sida. Inte minst EU:s nya medlemsländer med färska erfarenheter från betydelsen av ett hägrande medlemskap stod vid vår sida. EU ska hålla dörrar öppna för nya medlemmar. Regelverket ska vara tydligt och gälla lika för alla. EU självt ska skapa förutsättningar, institutionella och andra, för nya medlemsstater. Däri ligger nyckeln till ett utvidgat EU och ett grannskap i demokrati och välfärd. Jag vill peka på ytterligare en av regeringens hjärtefrågor arbetet inom EU med hållbar utveckling. EU:s första strategi för hållbar utveckling antogs under det svenska ordförandeskapets toppmöte i . har betydande framsteg gjorts. Hållbar utveckling är ett alltmer etablerat begrepp, men mycket mer kan självklart göras inom EU, och för det verkar vi med all kraft vi kan uppbringa. Med den reviderade strategi som i går antog tas ett litet steg framåt. Strategin behandlar hållbara transporter, hushållning med naturresurser, hållbara produktions- och konsumtionsmönster, folkhälsa, social sammanhållning, demografiska utmaningar, kampen mot klimatförändring och global fattigdom. Den anger konkreta mål och åtgärder. Redan om , , ska medlemsstaterna följa upp strategin och en ordning etableras som innebär att framsteg mäts och jämförs. Att på detta sätt öka uppmärksamheten kring hållbarhetsarbetet är av största vikt. Hållbara samhällen förutsätter framsteg på två andra områden som toppmötet också behandlade, energin och klimatet. Strategin för hållbar utveckling, kampen mot klimatförändringar och energifrågan hänger intimt samman. EU måste vara pådrivande i de internationella förhandlingarna om hotet mot vårt klimat. Det slog toppmötet fast. EU måste dessutom vara bättre rustat att möta dagens globala energisituation. Om detta var rådet också överens. Det gör vi genom åtgärder i varje enskilt land men också genom att stärka de långsiktiga relationerna till såväl producent- som konsumentländerna. Inte minst viktigt i det sammanhanget är dialogen mellan och ett EU som då måste tala med en tydlig röst. På mitt förslag betonades också i slutsatserna vikten av att stora infrastrukturprojekt på energiområdet fullt ut beaktar miljöaspekten. Därigenom markeras ånyo länken mellan energi och en hållbar miljö. Jag vill också peka på ett par av de viktigaste utrikespolitiska frågorna. Toppmötet antog en skarp och tydlig deklaration om fredsprocessen i . Våldet mot civila palestinier och attackerna mot fördöms. EU vädjar om förnyade förhandlingar och betonar vikten av att få i gång en tillfällig biståndsmekanism för stöd till den palestinska befolkningen. välkomnade också det paketförslag om som presenterades och uttryckte starkt stöd för en diplomatisk lösning. Slutligen vill jag nämna att utvidgningen av euroområdet i går behandlades av stats- och regeringscheferna vid ett särskilt rådsmöte. Kommissionens förslag att ska gå med i tillstyrktes. Det formella beslutet fattas av Ekofin . Detta var, herr talman, i korthet en sammanfattning av det toppmöte som jag just återvänt från. Jag svarar gärna på frågor. 2 i (m): Jag kan konstatera att nu i slutsatser skriver in unionens absorptionskapacitet i samband med att man diskuterar utvidgningsprocessen. Ordet kriterium finns förvisso inte längre kvar, men det är exakt samma innehåll. Jag tycker att det är olyckligt och olämpligt av flera skäl, bland annat för att unionens förmåga att fungera demokratiskt, fatta beslut och göra rätt saker ju är föremål för en översyn. Där behövs det inte längre bara tankepauser utan också resultat, att man kan gå till beslut. EU måste ju fungera vare sig det är 25 miljoner, 250 miljoner, 500 miljoner eller 750 miljoner människor som jobbar tillsammans för att fatta gemensamma beslut i gemensamma angelägenheter. Jag tycker också att det här är synnerligen olämpligt med tanke på den sköra process som vi har i . I vårt måste vi uppmuntra att länderna på västra går vidare i fred och försoning och säkrar stabilitet och att man också börjar samarbeta och se att vägen till EU ligger öppen. I vårt närområde måste vi från svensk sida visa att vi i underlättar för reformvänner, att vi i ställer upp för demokratikämpar och att vi visar solidaritet med utsatta befolkning. Då är medlemsperspektivet så vitalt. Därför tycker jag att det är olyckligt att vi nu har medverkat till att ha de här skrivningarna. Det kommer att försvåra för kommande svenska ansträngningar att kämpa för och upprätthålla det värn vi har haft för att utvidgningen ska kunna fortsätta. 3 Statsminister (): Det finns en naivitet i ledamotens sätt att argumentera som jag tycker är lite skrämmande. Vi har gjort väldigt tydligt och klart att för ansökarländerna gäller kriterierna uttryckta i . Det är deras ansvar. För unionen gäller det att förbereda sig på att ta emot nya medlemmar. Bara den som är varm anhängare av en utvidgning av EU inser naturligtvis att också den delen är viktig. Det är ingen lätt uppgift vi har framför oss att ta emot som medlem i EU. Det vore fel att påstå det. Det är ett gigantiskt land med väldigt stora inbyggda problem och möjligheter som kommer att ha en väldig påverkan på den europeiska budgeten och som kommer att ha en väldigt stark inverkan på de europeiska institutionerna. Att inte säga att detta kräver att EU anpassar sig, att inte peka på att det här är en arbetsuppgift som är minst lika viktig som den som ligger på ansökarlandet självt, att utveckla sitt eget land så att man lever upp till de krav som vi ställer på en unionsstat, är att i själva verket motverka utvidgningen. Jag är väldigt glad att vi fick bort detta som ett kriterium. Det är den principiella frågan. Men jag kommer aldrig någonsin att medverka till att låtsas som att det inte är några problem och bekymmer med att utvidga unionen så dramatiskt som vi nu diskuterar att göra med och som medlemmar. Det är klart att det är en annan union med andra förutsättningar som vi kommer att tala om. Ser vi inte det, och förstår vi inte det, gör vi inget för att hantera detta, kommer vi snart att vara i kris. Stenhård skillnad mellan kravet på ansökarlandet och kravet på oss som redan finns inne det är slutsatstextens innebörd, och den står jag fullt och fast bakom. 4 i (m): Man får gärna kalla mig naiv, men låt mig ställa en fråga om . Vi måste ju för att unionen ska fungera kunna ha ett starkt skydd som gör att vi fattar beslut för demokrati och för demokratiska slutsatser. Vi måste ha en fortsatt öppenhet i unionen, och vi måste reformera regionalpolitiken och jordbrukspolitiken. Alla de saker som tydligen ligger inne i absorptionskapaciteten är ju sådant som EU måste ägna sig åt i vart fall alldeles oavsett om kan komma med eller inte. Därför skulle jag vilja be statsministern att definiera vad han menar med absorptionskapacitet. Det är uppenbart att detta är nyckelordet för dem som inte vill att unionen ska byggas vidare. har ställt sig bakom detta. Det är fråga om en del i texten som handlar om utvidgningen vidare mot just och västra . Det är därför jag tycker att placeringen av de här texterna, om de över huvud taget skulle ha varit med, skulle ha varit sådan att det handlat om EU:s egna, interna reformprocesser. 5 Statsminister (): Det här är ingen ny text. Det här uttrycks elegant och kraftfullt i en slutsatstext från i . Det här har varit de två sidorna av unionens utvidgningsprocess. Å ena sidan har vi kravet på medlemslandet att leva upp till de kriterier vi ställer, å andra sidan kravet på befintligt EU att vara berett att ta emot nya medlemmar. Man behöver inte svära i kyrkan, men det är klart att när , och klev in i unionen, och alla blev nettobetalare till unionens budget inte till att börja med men var det en annorlunda situation för unionen än när vi får ett nytt medlemsland, förhoppningsvis , som har fler invånare än något annat land i unionen och dessutom kommer att vara en huvudsaklig mottagare av unionens budgetmedel. Det är klart att det är en sak som kommer att fresta på. Det kommer inte att göra det i vårt land. Här är vi lyckliga. Här står vi samlade i utvidgningsfrågan. Men man behöver inte gå så långt bort ifrån oss för att se att det här är en stor inrikespolitisk fråga. Också i den franska folkomröstningen om fördraget var det här något som diskuterades. 6 (): Tack, statsministern, för återrapporten. Den för otvivelaktigt viktigaste frågan vid toppmötet var absorptionsfrågan och frågan om det skulle bli ett kriterium eller inte. På den punkten hade regeringen mandat och en ganska stark instruktion från att få bort ordet kriterium. Det är en viktig framgång att ordet försvann och att det inte blev ett kriterium. Jag tackar statsministern och gratulerar till det, även om jag gärna hade velat se ytterligare text försvinna. är det lite av examensdag. Om vi ser tillbaka på den här mandatperioden har vi haft ett antal större EU-frågor, som konstitutionen, långtidsbudgeten, EMU och utvecklingen av EU:s alltmer gemensamma utrikespolitik som bejakar. I ingen av dessa stora frågor har regeringen haft stöd av stödpartierna utan har fått vända sig till alliansen. Flera av de frågor som jag nämnde kommer igen nästa mandatperiod. Då är frågan när det gäller EU-politiken: Om olyckan är framme och majoritetsförhållandena skulle bli oförändrade, varifrån räknar regeringen med att få stöd för sin EU- och utrikespolitik? Finns det ett svar på den frågan? 7 Statsminister (): Jag är glad över att ger ett erkännande för den framgång vi hade vid toppmötet. Det är väl ett uttryck för den generositet och gemenskap vi har haft omkring EU-frågor brett i den svenska . Jag vet inte varför ett kommande val ska ändra detta. Det har jag svårt att förstå. Jag har svårt att förstå att de som är positiva till unionen och dess betydelse för vår framtid plötsligt skulle göra gemensam sak med dem som är negativa till den. Jag ser ingenting som ändras i det grundläggande. Det är alldeles uppenbart att vi har haft en framgångsrik period vad gäller EU-arbetet, både 19982002 och 20022006. Jag tror att det fortsätter på samma sätt 20062010. Jag ser med tillförsikt fram emot att fortsätta att diskutera detta här i kammaren och i . 8 (): Nej, herr statsminister. Det är två förändringar som sker . Den första är att kommer att vara ordförandeland i Europeiska unionen . Om olyckan är framme och vi har samma majoritet nästa riksdag som är min fråga: Kommer i EU:s ordförandestol att driva en aggressiv antiamerikansk utrikespolitik tillsammans med ? Ska som ordförandeland motarbeta en ny konstitution med och ? Just det halvår då ska leda EU ska också EU:s långtidsbudget reformeras. Var försiktig, . De apostroferade från och har ingen möjlighet att gå in i det här replikskiftet. Statsministern kan inte stå till svars för de ståndpunkterna och hantera inlägg. Försök att anpassa upplägget. 10 (): Kan det viktiga reformarbetet med långtidsbudget verkligen ske i en regering med dessa tre partier, varav ett röstade nej till långtidsbudgeten? Slutsatsen för min del är nu gäller det att vara försiktig att om två mindre partier skulle stödja det stora partiet och dessutom sitta i regeringen och få det inflytande som de kräver över EU och utrikespolitiken blir det kaos antingen i regeringen eller i Europeiska unionen eller bådeoch. 11 Statsminister (): Jag kan beskyllas för mycket, ibland med rätta, ibland orätt. En sak som jag definitivt inte kan smita ifrån är att jag har ett visst mått av erfarenhet när det gäller de här frågorna. Det är möjligt att önskar att det ska bli på det där sättet eller hoppas att det ska bli en politisk kris. Jag vet att vi har hanterat de här situationerna förut. Jag hade förmånen att leda EU 2001 i samma typ av parlamentariskt samarbete som jag kan se framför mig . Det gick alldeles utmärkt, inte minst därför att det var ett konstruktivt samarbete med den borgerliga oppositionen. Vi har sett de här frågorna som frågor som har gått över blockgränserna. Det handlar ju om att hävda intressen i en internationell gemenskap. Det handlar om att vara så tung och kraftfull som möjligt på den mest viktiga internationella scen vi har tillgång till. Det har skapat den här uppslutningen och sammanhållningen. Jag tror på de goda krafterna också i fortsättningen, . 12 (): Jag vill också tacka för återrapporten och gratulera till framgångarna på toppmötet. Vi har fått EU-ledarna att återigen binda sig vid masten för fortsatt utvidgning. Det är bra. Det är som har gått i bräschen för det. Några av oss i var ganska oroliga när vi fick den första rapporten . Den visade att det bara var ett fåtal medlemsstater som aktivt hade stött den svenska linjen gentemot ordförandeskapet. lyckades statsministern uppenbarligen att få flertalet med sig på sin linje. För det förtjänar statsministern allt beröm. Jag tillhör visserligen samma parti som statsministern, men man kan ju bara gå till morgontidningarna och se den bild som målas upp av toppmötet som en framgång för och andra som har drivit på för en fortsatt utvidgning. Den här mandatperioden har dominerats av utvidgningsfrågan. Det skulle vara intressant att höra hur statsministern bedömer den kommande mandatperioden. Statsministern har nämnt några frågor som framtidsfrågor. Det handlar om att definiera fördraget. Det handlar om miljöfrågorna och klimatfrågorna. Vi vet att Vaxholmsfallet kommer upp . Vad är statsministerns bedömning? Kommer det under den kommande mandatperioden att vara fler stora frågor än dessa och den fortsatta utvidgningen? 13 Statsminister (): Jag förutsätter att också kommande mandatperiod på ett eller annat sätt kommer att domineras av utvidgningsdiskussionen. Vi ska komma ihåg att fördragsdiskussionen är intimt kopplad till utvidgningsdiskussionen. Det är svårt att se en fortsatt utvidgning av EU utan ett nytt fördrag. Det går ett tag till. Sedan går det inte längre. Därför hänger de sakerna ihop. Alla som vill ha en utvidgning av EU behöver ha ett nytt fördrag. Det finns de som säger att det inte finns ett sådant samband. Det kan naturligtvis gå ett tag till, men är vi vid vägs ände. Utvidgningen finns där. Jag tror att det som kommer att växa i betydelse för Europeiska unionen är samarbetet kring klimatfrågorna. Vi har framför oss det som ska hända efter Kyoto, efter 2012. Där är EU alltmer enat. Vi behöver ha en internationell regim, en internationell ordning som klarar växthuseffekten. EU kommer att vara ett av de skarpaste och starkaste uttrycken för detta i de internationella förhandlingar som ska drivas. Det är ohyggligt tydligt illustrerat i EU:s miljödimension. Jag märker nu bland EU:s stats- och regeringschefer en svängning i attityden som är av det slaget att när vi diskuterar klimatmål och exempelvis förnybar energi finns inte bensin- och oljelobbyn där på samma sätt som . Det upplevdes mer eller mindre som ett hot mot olika typer av intressen förut. blandas det ganska friskt in olika typer av bränslen i både bensin och diesel. Det sätts, inte minst på det här toppmötet, mål för detta som är ganska radikala och som var utopiska. Också här kommer EU att spela en ledande roll. Utvidgningen och klimatfrågorna tror jag kommer att stå i centrum. 14 (): Jag ser fram emot ett fortsatt gott samarbete kring de frågorna under den kommande mandatperioden. Jag vill passa på att å vägnar tacka statsministern och regeringen för ett mycket gott samarbete under den här mandatperioden. 15 Statsminister (): Till sådant har jag inget annat att säga än att jag verkligen önskar detsamma. 16 (): har vi talat en hel del om utvidgningen. snuddade vid kopplingen till grundfördraget. talman sade att man inte kan bygga fler våningar på en byggnad utan att försäkra sig om att grunden håller. Tanken där är alla de nya länder som står i farstun och är på väg in i detta samarbete. Det är ingen tvekan om att EU-samarbetet i vår världsdel är den starkaste demokratiskt omvandlande kraften för att stärka mänskliga rättigheter som vi känner i historien. Då är det naturligtvis väldigt viktigt att vi har en grund för detta som håller. har ännu inte varit inne på slutsatserna runt fördragsförändringarna. Jag skulle vilja be statsministern att något utveckla hur han ser på den tredje perioden, reflexionsperioden. Risken är att vi får en tankepaus. Vilka är ambitioner om den breda debatt som borde finnas i på detta område? har det varit mycket av en tankepaus. Det har varit alldeles för lite av debatt. Vi är kanske den mest utvidgningsvänliga nationen inom unionen, men motståndet mot fördraget är bland det starkaste. Det här går inte ihop, och här har och vi alla en väldigt viktig uppgift att försöka driva på och förklara för den svenska opinionen, inklusive samarbetspartierna, att det är viktigt att bägge dessa ben finns med. 17 Statsminister (): Jag tror att jag alldeles utvecklade hur jag ser på den saken ett intimt samband mellan fördrag och utvidgning. Och när det kommer till utvidgningen är vi alla överens. Sedan kan man naturligtvis se framför sig någonting som finns i europeiska högerkretsar, och då talar jag inte om de anständiga högerpartierna utan om de mer extrema. De drömmer ju ofta om en process där unionen ska fortsätta att växa och bli större, men där de politiska instrumenten inte följer med, och unionen på så sätt blir som en tidigare brittisk premiärminister drömde om när hon sade att hon ville se en stor men svag union, där unionen då egentligen blir ett frihandelsområde. Visst går det att utvidga unionen utan att ta fördragsförändringen. Men då får vi en annan typ av union. Då får vi en union som inte spelar någon roll i miljöfrågorna. Då får vi en union som inte kan delta i bekämpandet av terrorismen. Då får vi en union som inte kan vara med och påverka exempelvis internationella förhandlingar om handel och annat på ett kraftfullt sätt. Det finns två spår. Jag är anhängare av det spår som innebär att vi ska ha en union som också kan agera kraftfullt politiskt i de sammanhang som vi blir överens om att den ska göra det, en union som sysslar med det som den ska syssla med men som gärna får bli större. Men vi ska ha respekt för utvidgningens problematik kopplad till de riktigt stora länderna, därför att det där inte bara är en fråga om att leva upp till kriterier. Vi ska också leva upp till förutsättningarna att ta emot, och det är inte alltid så enkelt. 18 (): Det var intressant att höra statsministerns lovsång till de överstatliga delarna av EU-samarbetet. Annars brukar det vara de mera mellanstatliga dimensionerna som framhåller. Men han svarar inte alls på frågan om hur ska kunna ratificera detta fördrag . Hur ska vi få den svenska opinionen att inse detta? Vilka planer har för att se till att vi får en livaktig debatt som också visar att detta inte handlar om att skapa någon sorts europeisk superstat utan om att få ett fungerande samarbete på de områden där EU gör skillnad, där vi inte kan fatta beslut i denna kammare och förändra saker, utan där vi måste samarbeta också på europeisk nivå?