prot · GT09113 · 2006-04-28 00:00:00 — Det gavs ett tillkännagivande som vi ställde oss bakom, och därför skärpte vi också texten i betänkandet. Vi förutsätter alltså att regeringen återkommer till med ett förslag i detta ärende. Jag tror emellertid inte att en mängd brottslingar kommer att rusa till polisstationen och lämna in sina vapen. Däremot tror jag att dödsbon och andra som har vapen hemma kommer att göra det. Jag har talat med departementet i samband med att betänkandet behandlades i utskottet och de kommer med ett förslag . Jag håller med om att det måste vara så att om ger ett tillkännagivande ska man så fort som möjligt leverera detta. I det här fallet kan jag dock ha visst överseende eftersom det bara gått . Sedan måste jag fråga om han var med när rikspolischefen besökte utskottet. Nej, skakar på huvudet. Jag förstod det av hans inlägg. Rikspolischefen sade nämligen för bara att de hade de pengar som behövdes . Däremot skulle de behöva ytterligare medel 2009. och jag har tidigare i denna kammare haft lite skilda uppfattningar. Det beror på att vi bor i olika delar av landet. Jag har sagt att han bor i ett landskap som till ytan är som en församling i mitt hemlän. Jag garanterar att vi som bor i glesbygd i de allra flesta fall har närmare till en polismyndighet än till en vapenhandlare. Vapenhandlare finns inte på små orter, utan de finns i regel på större orter där det också finns ett underlag. Ni säger att polisstationerna är borta, men några finns trots allt ännu kvar även i glesbygden. När det gäller ljuddämpare har vi även tidigare diskuterat den frågan. Den vapenlagstiftningen har varit uppe till diskussion vid ett flertal tillfällen i kammaren. Det har från jägarna framförts önskemål om att de ska få möjlighet att införskaffa ljuddämpare till sina jaktvapen. införs den möjligheten. Att man sedan måste ha licens för att få använda ljuddämpare tycker jag inte är fel. Syftet med det är framför allt att man ska veta vilka som har ljuddämpare samt att förhindra tjuvjakt. Med detta, herr talman, yrkar jag återigen bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 8 § Hälso- och sjukvård Föredrogs socialutskottets betänkande 2005/06:SoU17 Hälso- och sjukvård. 10 (): Vi ska nu debattera betänkandet som handlar om hälso- och sjukvård. Där behandlas hela 322 motioner. Som vanligt förekommer en motionsslakt. Det mesta avstyrks av majoriteten. Jag tänkte ändå inleda med att tala lite allmänt om sjukvården för att sedan återkomma till våra förslag. Tänk om svenskarna skulle komma till sin familjeläkare lika fort som danskarna gör, det vill säga nästan , eller komma till operation lika fort som fransmännen gör, det vill säga nästan omgående. Tänk om all den kraft som finns inneboende i svensk sjukvårdspersonal skulle kunna tas till vara fullt ut. Sjukvård är den sektor i samhället som har flest välutbildade medarbetare. Tänk om hade haft en mångfald av olika vårdgivare, vårdgivare som den svenska patienten hade kunnat välja mellan, och där sjukvårdspersonalen hade haft fler arbetsgivare att söka sig till. Tänk om svensk sjukvård hade använt de pengar som totalt finns i samhället för ohälsa på ett mycket bättre sätt. Tänk om svensk sjukvård hade dragit full nytta av den kunskap som finns i sjukvården. Då skulle vår sjukvårdspersonal, förutom att ge oss sjukvård, även kunnat arbeta med patientgrupper utanför , och sjukvården hade kunnat bli en växande sektor. Tänk om politiken hade koncentrerat sig på att vara sjukvårdens finansiär och uppdragsgivare, i stället för att styra i sådan verksamhet som sjukvårdens personal och ledare mycket bättre klarar av själva. Ja, herr talman, det är några tankar som jag är övertygad om att fler och fler människor i har. Vad är det för sjukvårdspolitik som vänsterkartellen driver? Är det en politik som stärker patientens makt, ger vård och ger dig rätt att välja den allra bästa vården utan onödiga väntetider? Är det en politik som ger möjligheter för personalen och för olika entreprenörer att bedriva vård effektivt och med hög kvalitet? Nej, herr talman, kostnaderna för hälso- och sjukvården har ökat från till enligt hälso- och sjukvårdsrapport . Mätt i fasta priser har hälso- och sjukvårdens kostnader ökat med . Tillskottet av pengar har gjort det möjligt att anställa fler i sjukvården. statistik visar att har antalet läkare ökat och antalet sjuksköterskor . Mer pengar och fler anställda tänk om det vore så enkelt! Den avgörande frågan är emellertid vad vi får för pengarna. Hur man än mäter är resultatet dystert. Antalet läkarbesök i primärvården har minskat . Antalet vårdplatser i den somatiska vården har minskat . Antalet vårdtillfällen har minskat . Antalet vårddagar har minskat . Man kan bara konstatera att fler gör mindre i vården. Sjukvårdens problem är inte en fråga om resurser utan om organisation. Anställda i vården är definitivt inte lata, men de är fel organiserade. Vad gör då den sjukvårdsansvariga ministern och regeringen åt detta, förutom att förbjuda vinstdrivande sjukvård, invaggade i vanföreställningen att samhället gör en vinst i stället? Vem är det som förlorar, herr talman? Jo, det är vi alla i , och det är patienterna. Det är dags för en politik som erbjuder sjukvård när vi behöver det och ger valuta för våra gemensamma skattepengar. Det är dags för en ny politik som ger förutsättningar för sjukvården att bli just den framtidsbransch som det finns alla möjligheter för. Det är dags för en politik som skapar förutsättningar för många olika vårdgivare att verka på lika villkor, med ersättningssystem som gör det möjligt att arbeta mer, inte mindre. I det moderata förslaget till sjukvårdspolitik utgår vi från den enskilda människan och hennes rätt till en god vård med tillgänglighet och valfrihet. Trots att de flesta av oss lever med hälsan i behåll kommer också tider i livet då vi har behov av en fungerande sjukvård. För vissa av oss är kontakten närmast vardaglig, men av patienterna, främst de äldre, använder nära hälften av vårdresurserna. Därför är det särskilt viktigt att just dessa patienter känner sig trygga och leds rätt i vårdkedjan. Vi vill därför ge varje enskild individ i denna grupp en vårdvisare för att omhänderta just denna persons intressen. Det säger utskottet nej till i detta betänkande. Vi moderater menar också att rätten till sjukvård bör lagstadgas i en fullgod patienträttighetslag, som stärker patientens rättigheter i fråga om bemötande och tillgänglighet. Det finns i våra grannländer, och det borde finnas i . Det är ändå glädjande att vi i utskottet har lyckats enas om ett tillkännagivande om en samlad patienträttighetslag, och naturligtvis vill vi i den borgerliga alliansen gå ännu längre. I patienträttighetslagen behöver även skrivas in rätt till valfrihet och vård . Det kommer vi att fortsätta arbeta för. Också makten över och styrningen av vården måste ligga hos patienten och vårdgivaren, inte hos politikerna. Vi vill därför långsiktigt ersätta landstingen med en statlig sjukvårdsskatt som utgår från patienternas behov. En politik med den enskilda människan i fokus innefattar också rätten att fritt välja vårdgivare. Vi gör detta fria val möjligt genom att vi öppnar för en mångfald av vårdgivare inom sjukvårdens alla områden. De förbud och stopplagar som förhindrar de fristående alternativen måste därför avskaffas, så att man i stället öppnar för personal och andra utförare offentliga, privata eller kooperativa att driva verksamheten. Denna fria etableringsrätt ställer förstås också höga krav på granskning av vårdens kvalitet och vårdgivarnas ansvar. Vi vill driva på ett arbete för att på ett mer systematiskt sätt ta vara på det goda som finns i hälso- och sjukvården genom att göra det lätt att jämföra olika sjukhus och vårdcentralers kvalitet. Offentliga kvalitetsjämförelser och rankning av vårdgivare har stor betydelse för att utveckla såväl kvalitet som effektivitet. finns ingen för patienten lättillgänglig information om väntetider, om nöjdhet vid bemötande och så vidare. Ett register med sådana uppgifter bör enligt vår mening upprättas på nationell basis, och vårdgivare ska vara skyldiga att rapportera resultat enligt kriterier som fastställs i överenskommelse mellan beslutsfattare, profession och patienter. Då kan alla jämföra den vård som ges. Även ersättningssystemet behöver utvecklas och tillämpas på ett sätt som innebär att vårdgivare i större utsträckning får ersättning för faktiskt utförda åtgärder liksom för uppnådda resultat. På så sätt kan bättre kvalitet, högre effektivitet och mer sammanhållna vårdkedjor åstadkommas. Jag ska ta ett exempel från , som jag kommer från. Där har vi infört en ersättningsmodell med en vårdpeng för hela primärvården. Det betyder att när man väljer sin vårdcentral eller vårdenhet följer pengarna med valet, oavsett om man väljer privat eller offentlig vård. Det intressanta med denna modell är att vi tar bort taken för alla privata vårdgivare. Man blir ackrediterad och godkänd för att bedriva vården. På det sättet får vi en modell där det fria vårdvalet med hög kvalitet fungerar väl för den enskilda medborgaren. En annan intressant sak från som jag gärna skulle vilja lyfta fram är det pris som delas ut till årets företagare, årets entreprenör. Detta år går det till ett privat företag i , Movement, som bedriver ortopedi. Jag pratade med ordföranden i kommunstyrelsen i , som är socialdemokrat, och frågade efter motivet till att ge priset till just en privat entreprenör inom vården. Svaret var att de i det företaget var oerhört framåt, framgångsrika och hade en mycket god vård. Även han som socialdemokrat kunde se att detta var värdefullt för hallänningarna. Jag hoppas att vi längre fram kan få en diskussion om att privat vård kan vara värdefull för alla i . Vi utgår från det som fungerar bra i dagens sjukvård. Vi vidareutvecklar det som fungerar sämre genom en garanti för tillgänglighet och lagstiftning om rätten att välja. Många av våra förslag kan genomföras direkt efter ett regeringsskifte; andra tar lite . Men detta är ändå grunden för den sjukvårdspolitik som vi vill söka förtroende för i valet . Det är en politik för den enskilda människan och hennes rätt till en god vård med tillgänglighet och valfrihet. Jag avslutar med att ställa mig bakom samtliga moderata reservationer i detta sjukvårdsbetänkande, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 1. 11 (): Jag står naturligtvis bakom alla reservationer, men för tids vinnande nöjer vi oss med att yrka bifall till reservation 9. För någon vecka sedan fick vi av finansminister lära oss att är snart sagt den bästa av världar. Allt pekar åt rätt håll. När det gäller det vi debatterar , det vill säga hälso- och sjukvårdens utveckling, visar det sig att majoriteten har ungefär samma uppfattning: Vi lever i den bästa av världar, och man avvisar i princip alla idéer om hur man skulle kunna förbättra och förnya svensk sjukvård. Lever vi i den bästa av världar? Jag talade med en svensk kirurg som hade jobbat mycket i . I den delstat där han arbetade hade han två krav på sig när han hade opererat en patient. Det första var att han skulle ringa de anhöriga om de inte var på plats. Det andra var att han skulle ringa till remitterande läkare och berätta hur operationen hade gått. När han började operera i igen gjorde han på samma sätt. Han ringde till den remitterande läkaren. Varje gång han gjorde det blev reaktionen: Varför ringer du mig? För mig är det en väldigt tydlig bild av svensk sjukvårds grundproblematik. Vi har väldigt mycket stuprör, väldigt mycket revirtänkande och väldigt mycket vattentäta skott. Läkaren som föreslår operation släpper ansvaret efter att han eller hon har föreslagit det. släpper alldeles för ofta ansvaret för den äldre multisjuka efter att man skickar tillbaka den äldre multisjuka från till kommunen. Visst finns det idéer och tankar om att man ska upprätta vård- och omsorgsplaner. Men i praktiken fungerar de inte. I bok hos äldre beskrivs just den mycket svaga patientgruppen äldre multisjuka. av dem som är är multisjuka i . En av dem kan vi kalla . Hon beskrivs i Akners bok. har 23 aktuella symtom. Hon går på elva olika behandlingsmetoder. Hon har nio läkemedel plus två stående vid behov. Hon har i vården mött sju olika yrkesgrupper och träffat 55 olika vårdgivare. gör följande påstående i sin bok: Ingen av dessa vårdgivare har ställt frågan: Mår bra? Vad som händer är vad som händer många av de andra multisjuka. Hon kommer till en doktor med diffusa buksmärtor, och får ett läkemedel för det. Nästa gång kommer hon in med yrsel, och får ett läkemedel för det. Nästa gång kommer hon in för en annan åkomma, och får ett läkemedel för det. Till slut står hon likt många andra multisjuka i detta land på tio, tolv stående läkemedel som samreagerar på varandra på ett sätt som gör att faktiskt mår sämre. Både dessa exempel den äldre multisjuka, och den svenska kirurgen som har opererat i och van att se hela kedjan i vården på ett annat sätt när han har jobbat där visar att vi har en sjukvård som inte har den enskilde patienten i centrum. Från sida vill vi ha ett antal strukturreformer. Det första är att hitta vägar för att stärka primärvården. Det är vi alla överens om i riksdag. Vi fattar beslut om det gång på gång. Ändå rapporterar om att det stora problemet i svensk sjukvård är en illa fungerande primärvård och en dålig tillgänglighet. Vi har haft ett system som skulle ha kunnat fungera och som fungerade där vi fick fler allmänläkare. Det var ett husläkarsystem som genomfördes när styrde i den förra borgerliga regeringen. Det är det system vi också ser fungerar i en rad andra länder. Det fungerar i med family doctors, i och senast i där av norrmännen har en egen doktor mot av svenskarna. Man har kommit åt en allmänläkarbrist på bara genom att införa ett system där var och en är listad hos sin egen doktor och där man har en fri etableringsrätt. Motståndet i mot att införa ett familjeläkarsystem är för mig helt obegripligt. Vi vet vad som hände förra gången. Antalet allmänläkare ökade, och tillgängligheten ökade. Vi vet vad som har hänt . Man har trots alla planer och alla åtgärder inte lyckats öka antalet allmänläkare. Men här finns ändå ett starkt motstånd. Det är klart att det finns yrkesgrupper som är tveksamma till ett husläkarsystem. Även bland läkare träffar jag andra specialister som är tveksamma. Min bror är verksam som cancerläkare i . Han var tveksam till husläkarsystemet. Sedan berättade han för mig hur vardagen ser ut för honom när han jobbar i . Han får in sina patienter. Väldigt ofta är det familjeläkare som ringer honom och säger: Det är din patient . Men jag känner sedan 20 eller . Hon kom in till mig och sade att hon inte riktigt förstod vad du sade när ni träffades förra gången. Så kan han förklara, därför att husläkaren eller familjeläkaren fungerar som en lots genom vårdkedjan. Husläkaren eller familjeläkaren kan också ringa och säga så här: Är det okej att jag sätter in extra smärtstillande , därför att jag tror att det behövs? Du har inte en träff med din patient förrän . Det finns en person som tar helhetsansvaret. Det spelar en väldigt liten roll för den friska patienten. Det spelar en liten roll för mig som då och då kan skada mig. Men det spelar en väldigt stor roll för de äldre multisjuka att få ett system där man har sin egen doktor. Det är också märkligt med den här regeringen, för ibland gör man rätt bra . Man fattade beslut om att inrätta det familjemedicinska just vidareutveckla primärvården. Det har gjorts en massa spännande i , Fammi. Man kommer framåt i hur man ska utveckla primärvården. Men lägger man ned det hela. Risken är stor att kunskapen försvinner, och risken är stor att vi inte kommer vidare i utvecklingsarbetet. Det är ett väldigt tydligt budskap från att vi vill rädda Fammi. Den andra frågan är: Hur ser vi till att använda resurser bättre? Vi vet att vi betalar ut miljard, efter miljard, efter miljard i sjukförsäkringskostnad som människor väntar på vård. Vi har inte råd med vården, men vi har råd med sjukskrivningskostnaden. Det är ett felslut i hur vi organiserar svensk sjukvård . Vi måste hitta system så att de passiva sjukskrivningspengarna kan användas till aktiv vård och rehabilitering. vill se en utveckling där vi får sextio sjukvårdsregioner eller vårdregioner i . Man slår samman med sjukförsäkringens resurser så att vi ser till att vi tjänar resurser i hela kedjan så att man kan se till att sätta in rehabilitering eller vård . Där har vi inte nått ända fram inom ramen för den borgerliga alliansen, men vi har nått bra långt. Vi har kommit med ett förslag om en tydlig finansiell samordning där man kan se till att i varje fall använda sjukförsäkringens resurser till vård och rehabilitering i stället för passiva sjukskrivningspengar. Det är också märkligt att det mest kraftfulla som regeringen har gjort på sjukvårdens område är att förbjuda viss typ av vård. Man är rädd för privat driven akutsjukvård. Man vill gärna varna för det i valrörelsen. Det kanske låter kraftfullt. Men man sviker sitt ledarskap. Vad är det för problem med ? Vad är det för problem med ? Vad är det för problem med i ? Från sida ser vi inga problem där. Vi ser nöjda patienter, och vi ser nöjd personal. Ändå har man ägnat stor del av sin tid på andra sidan bron från på till att hitta system som ska se till att förbjuda att det sker igen, det vill säga att man har privat driven vård. Det är viktigt att slå fast att vården är offentligt finansierad. Vi betalar gemensamt, men utförarna kan vara olika. Det kan vara privata, kooperativ och andra. Den frågan är helt central för att lyfta vårdpersonalen i . Kvinnor i ifall man ska vara lite raljant har gått från en situation där de hade en monopolarbetsgivare, och det var familjen och att passa upp på en frisk man som arbetade, till att ha en annan monopolarbetsgivare som är den offentliga sektorn. Situationen för många människor där man inte kan välja arbetsgivare, där man inte kan byta och jobba för någon annan, gör att vi får en dålig löneutveckling, dåliga karriärmöjligheter och att människor känner att de inte kan påverka sin vardag. För att se till att lyfta vårdpersonalen är det helt avgörande att öppna vårdsektorn för en mångfald. Vi måste också se till att bli bättre arbetsgivare för att lyfta vårdpersonalen. En del av det som görs i kompetensstege kan vara bra. Men många som går igenom den kommer att vara lurade . Många av dem kommer att få höra: Ni har visserligen vidareutbildat er, men ni får inte en krona mer i plånboken. Ni låg redan i toppen av en sammanpressad lönestruktur. Det måste vi bryta. Vi kan inte vara i en situation där vi säger att det är viktigt att utbilda sig för alla. Det är särskilt viktigt för vårdens personal. Men just vårdens kvinnor ska utbilda sig utan att se ett resultat i lönekuvertet. Det är feltänkt. Det är feltänkt att en sjuksköterska som väljer att läsa geriatrik, kunskap om åldrandets sjukdomar, inte får något extra när hon går tillbaka till sin arbetsgivare. Med ord: Vi lever i den bästa av världar. Jag tror inte att det är så. På sjukvårdens område är det inte så. Det är inte så på sjukvårdens område för den cancerpatient som sitter fast i en vårdkö. Det är inte så på sjukvårdens område för de kvinnor i Skåneområdet som drabbades av bröstcancer som inte fick det bästa bröstcancerläkemedlet därför att man sade att man inte hade råd. Det är inte så för de multisjuka äldre som slussas mellan olika läkare och som äter de tiotolv läkemedlen . Det är inte den bästa av världar för dem sitter fast och väntar på en hörapparat och hör för dåligt eller dem som till och med har drabbats av att man säger: Det räcker med en hörapparat till dig, det räcker med att du hör på ena örat, och så får du vänta på den andra. Det är inte den bästa av världar. Det är därför lite märkligt med det betänkande vi behandlar att en majoritet säger just detta, för det är vad ni säger. Det är den bästa av världar, och vi avstyrker därför allt. Det ska inte vara någon förnyelse, ingen mångfald och inga nya idéer. Sjukvården fungerar bra som den gör. Från sida har vi en tydlig agenda. Det handlar om att skapa ett hus- och familjeläkarsystem så att alla får egen doktor. Det handlar om att lyfta vårdpersonalen. Det handlar om att öka mångfalden av olika vårdgivare, kooperativ och privata. Det ska vara gemensamt finansierat, men det ska finnas en mångfald där den enskilde patienten ska välja. Det handlar om att bygga upp ett system där sjukvården organiseras med patienten i centrum snarare än att bygga upp system där patienten måste sig rätt för att få den hjälp och den vård hon behöver. brukar man säga att man behöver vara rätt frisk för att kunna vara sjuk i dagens sjukvårdssystem, och det är tyvärr sant. Allra sist, herr talman, handlar det om att klara att prioritera dem som har allra störst behov av vård och hjälp, att se till att lyfta den psykiatriska vården i som har varit eftersatt. Det handlar om att se till att de människor som har allra störst behov av samhällets insatser, som hemlösa, kan ha särskilda sjukvårdsmottagningar, därför att de har särskilda problem. Det handlar om att kunna ställa krav på det offentliga så att vi har insatser för dem som har dubbeldiagnos i form av psykisk sjukdom och missbruk. De kan få höra av en offentlig inrättning att de inte kan komma dit därför att de är missbrukare. De åker vidare till en missbruksenhet och får beskedet: Men du är psykiskt sjuk så vi ska inte ta hand om dig. Nej, herr talman, må leva i den bästa av världar men för en stor andel av patienter och en stor andel av dem som behöver sjukvård är inte den bästa av världar. Men det kan bli, med en ny regering den tredje söndagen . 12 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 3. Hälso- och sjukvården är oerhört viktig för oss alla. Vilken ålder vi än är i och hur situationen än ser ut vet vi att vi förr eller senare behöver vården och omsorgen. Vi behöver den för egen del, men vi behöver den också för våra nära och kära. Det är därför vård och omsorg handlar om trygghet för alla, även om vi just nu inte behöver den. Den akuta vården och omhändertagandet är viktigt för att man ska kunna leva ett tryggt liv. Det är viktigt att det finns ambulanser. Det är viktigt att ambulanspersonalen är välutbildad. Det är också viktigt att vi har akutmottagningar där det finns kompetens och professionellt omhändertagande av vilka sjukdomar det än handlar om, kroppsliga eller själsliga eller bådeoch. Vi människor hamnar väl när vi drabbas av sjukdom och ohälsa i ett kaos i livet. Vi är utlämnade åt sjukvårdssystemet och det omhändertagande som finns där. Det handlar om bemötande, som jag tror är en fråga som vi inte nog kan poängtera, att vi har ett värdigt, fint och respektfullt bemötande av alla som möter sjukvården. Det handlar också om att vi ska kunna känna trygghet inför att de pengar som behövs ska finnas för att systemet ska få en stabil finansiering. Jag vill påminna om att alla partier i den här vill ha en solidariskt finansierad vård och omsorg . Det känns viktigt att säga det, för ibland i olika debatter kan det låta som om vi inte är överens om det. Men det är vi, och det är jag oerhört glad för. En grupp människor, och den kanske jag också hamnar i innan jag har en aning om det, kan inte tala för sig själv. Vi människor kommer i olika situationer där det är omöjligt att föra vår egen talan. Då måste vi känna att vi ändå får ett bra och ett gott bemötande med professionalitet, värdighet och respekt. I den prioriteringsutredning som föregick prioriteringsbeslutet här i kammaren 1997 sade man också att människor med så kallad nedsatt autonomi, de som inte själva kan tala för sig, kommer i prioriteringsgrupp 1. Det handlar om människor med demenssjukdomar, i medvetslöshet och många personer som befinner sig i livets slutskede.