prot · GT09138 · 2006-06-09 00:00:00 — Den grundas ju på uppfattningen att uppgifter i en tidningsartikel som utpekar någon som misstänkt för någonting ska vara skäl för ett statsråd att inte omnominera eller kanske till och med under pågående arbetsår se till att vederbörande blir avskedad från sin styrelsepost. Den som tränger in i materialet ser ju att statsrådet och , som ansvarig för ägarenheten på departementet, gjorde omfattande undersökningar och talade bland annat med ABB, som var vederbörandes arbetsgivare, för att försöka klarlägga omständigheterna. Och ABB hade inte, trots internrevision, kunnat komma fram till att de misstankar eller påståenden som anfördes var grundade då bolagsstämman ägde rum . Sedan blev det ju en annan händelseutveckling och vederbörande häktades. I det sammanhanget agerade regeringen helt enligt de principer som man rimligen kan tycka ska gälla i det här sammanhanget. Det är alltså utifrån rättsstatliga synpunkter och de principer som gäller för rättssäkerhet, skuld och oskuld i olika sammanhang helt oacceptabelt att, såsom gör gällande, med hjälp av en tidningsartikel avskeda någon styrelseledamot eller att ingripa på de mycket lösa grunder som fanns för handen. Jag tycker att ur rättssäkerhetssynpunkt och rättsstatlig synpunkt faktiskt borde överväga att dra tillbaka reservationen, därför att den bäddar för ett resonemang om att tidningsuppgifter ska grunda allvarliga ställningstaganden från en regerings sida exempelvis. 61 () replik: Jag försöker anamma de regler som tillämpar . Där framgår det att inför nyval av tilltänkt styrelseledamot ska man fråga om personen har varit inblandad i något som skulle kunna skada eller negativt påverka förtroendet för bolaget och ägaren. Då är det väl rimligt att anta att även icke dömda personer, oskyldiga, ska kunna bli bedömda från sida som olämpliga som styrelseledamöter. Den möjligheten fanns faktiskt då det aktuella fallet var aktuellt. För mig handlar det om att den möjligheten finns och att det är det egentligen kritiserar i sitt anförande. Jag tycker att det är märkligt om det finns regler för regeringen som inte på något sätt är godkända av en riksdagsmajoritet. 62 () replik: Det sistnämnda förstod jag inte ens en gång. Det är väl alldeles klart att om vederbörande, , hade sagt att det nog fanns en grund för artikeln i och om vederbörandes arbetsgivare, , hade sagt att deras internrevisorer hade funnit att det fanns starka skäl att tro att det var på det sättet, då hade frågan naturligtvis kommit i ett helt annat läge. Men det är ju inte det som här anför, utan grunden för anmälan är en tidningsartikel. hävdar nu att med anledning av uppgifterna i tidningsartikeln borde vederbörande inte ha omnominerats. Läser man materialet jag kan förstå om kanske inte har haft tid att göra det ser man att , statsrådet och handläggande tjänstemän har gjort omfattande undersökningar men inte har kommit fram till att det fanns anledning att sätta tilltro till artikel. Det som anmälaren faktiskt fortfarande hävdar är att det fanns anledning att fästa tilltro till artikeln och att därefter agera och ingripa mot den här privatpersonen. 63 (): Jag har ingen annan uppfattning än den som utrycktes av föregående talare, utskottets vice ordförande. Man kan självfallet göra olika bedömningar av när man ska nominera en viss person och när man ska avstå från att göra det. Regeringen är i och för sig fri att i varje enskilt fall avstå från att nominera en viss person. Man är inte skyldig att nominera. Man är heller inte, såvitt jag begriper, skyldig att på något sätt motivera varför man inte nominerar en viss person. Det är varje gång ungefär nio miljoner personer som man inte nominerar. Man kan också ha den uppfattning som kanske har, att blotta påståendet att en viss person har gjort sig skyldig till någon typ av oegentligheter ska räcka för att avstå från att nominera personen. Regeringen har en något annorlunda syn på det hela och har resonerat som så att det inte räcker att det framförs anklagelser, att det måste finnas tillräcklig substans i dem för att man på den grunden ska avstå från att nominera en person som man av andra skäl anser vara väl lämpad. Som det har sagts här gjorde regeringen en del undersökningar kring detta för att se om det fanns tillräcklig grund för att avstå från en nominering och fann inte att det var fallet. Det är väldigt svårt att se hur detta skulle kunna utgöra regelbrott av något slag. Man kan som sagt göra en annan bedömning. Man kan anse att regeringen borde ha bedömt fallet på ett annat sätt, men det är en annan typ av diskussion. Det är inte den konstitutionellt grundade bedömning som vi har att göra här i utskottet. Därför menar jag, i likhet med majoriteten, att vi inte har något annat val än att konstatera att här finns ingen grund för kritik eller anmärkning mot regeringen. Distribuering av broschyrer om budgetpropositionen för via och (avsnitt 7.2) 64 (): Den här frågan handlar om att regeringen har låtit distribuera broschyrer om regeringens budgetproposition via och . Det har dessutom ägt rum under . Frågan är hur vi ska se på detta konstitutionellt. Det som har inträffat i det här fallet är tyvärr inte en enstaka företeelse. har vi sett en utveckling där statliga myndigheter och statliga bolag i allt större utsträckning har blivit forum för politisk opinionsbildning och politisk propaganda. Jag kan nämna två uppmärksammade exempel. Det ena är så kallade svartjobbskampanj. De flesta som såg kampanjen uppfattade nog att det var en ensidig socialdemokratisk syn på hur den svenska skattepolitiken borde utformas och vad som är grunden för den svenska välfärdspolitiken. Det andra är en kampanj som bedrev, den så kallade klimatkampanjen. I de mål som satte upp för kampanjen ingick bland annat uttryckligen att försöka påverka svenska folket att ta ställning för mer statliga styrmedel i den svenska miljöpolitiken. Något som man kan ha olika politisk uppfattning om är knappast något där en statlig myndighet ska försöka påverka människors åsikter. Det har diskuterats i stor utsträckning och man har försökt undersöka hur stor omfattning denna myndighetspropaganda har. Det är svårt att utreda. Jag har själv begärt att ska försöka reda ut hur många miljoner som läggs på myndighetspropaganda på politiska opinionsbildningar i våra myndigheter och våra bolag. Det är mycket svårt att reda ut. Det är förmodligen ett antal hundra miljoner. Det är en rimlig uppskattning som har kommit fram till. Det är problematiskt ur ett vidare konstitutionellt perspektiv. Det här undergräver förtroendet och grundvalarna för den svenska förvaltningspolitiska modellen. Tanken är att politiken ska skötas av förtroendevalda politiker i kontakt och dialog med medborgarna. Opinionsbildning ska ske av politiker och politiker ska ta emot den opinion som kommer från medborgarna. Myndigheterna ska däremot ägna sig åt förvaltning och åt att verkställa de beslut som riksdag och regering har fattat, att tolka och precisera de lagar som finns och naturligtvis fatta beslut i enskilda fall. Det finns tyvärr inga entydiga regler som sätter gränser och som sätter käppar i hjulet för sådan myndighetspropaganda och politisk propaganda som förekommer i allt större utsträckning. Därför är det svårt att på denna punkt rikta strikt konstitutionell kritik utifrån ett regelverk som inte finns. Det måste vara en utgångspunkt för en kommande regering och en kommande riksdagsmajoritet att förändra och förnya de regler som finns så att vi kan få bukt med den myndighetspropaganda som föreligger. I en reservation som , och står bakom pekar vi på att det finns ett verksamhetsavtal mellan staten och som talar om vilket huvudsakligt uppdrag ska ha. I den utfrågning som vi hade med finansministern i det här fallet talade också finansministern om att det huvudsakliga uppdraget för rimligen är att ska ägna sig åt apoteksverksamhet. Han erkände också att det var rimligt att anta att Posten ska ägna sig åt postverksamhet. Det kan knappast ingå i det uppdrag som har fått av skattebetalarna och att de ska ägna sig åt att distribuera regeringens budgetproposition. Där finns en tveksamhet och en kritik som vi tycker att det finns skäl att lyfta fram i vår reservation. Sammanfattningsvis är det stora problemet på det här området att det i alltför stor utsträckning är oreglerat. Det får en ny regering och en ny riksdagsmajoritet, hoppas jag, ta tag i efter höstens val. Det finns också en liten kritik som vi vill rikta mot hur regeringen har hanterat detta. Vi pekar på att det finns ett verksamhetsavtal mellan staten och som måste följas. 65 (): har redogjort för ärendets bakgrund när det gäller distributionen av den budgetbroschyr som först distribuerades av Posten och sedan av . är ju ett aktiebolag och styrs av aktiebolagslagen. Därmed styrs verksamheten av bolagsordningen som i allmänhet fastställs på bolagsstämmorna. I den delen finns det ingen anledning att rikta kritik mot som sådant. När diskussionen om broschyrerna dök upp reagerade med förbluffande snabbhet och tog bort dem eftersom man inte ville vara politiskt kontroversiell i sammanhanget. Det är intressant hur man ser på detta ur statens synvinkel. Vi borde egentligen ha varit eniga på den punkten. Det fanns ett hårdnackat motstånd mot att hitta en formulering där man tog upp det som pekade på, nämligen att det finns ett verksamhetsavtal mellan staten och . Detta verksamhetsavtal ligger ju utanför bolagsordningen och aktiebolagslagens regler. Trots allt är det ett avtal mellan staten och som staten givetvis borde vårda som sådant. I verksamhetsavtalet står det angivet vilken verksamhet som bolaget får bedriva. När det gäller information står det: Bolaget får bedriva egenvårdsrådgivning till allmänheten kopplat till försäljning av naturläkemedel och andra varor inom hälsoområdet samt erbjuda hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande information. Man kan ställa frågan: Är den här budgetbroschyren hälsofrämjande eller sjukdomsförebyggande information? Det är ganska enkelt. Det borde egentligen ha varit total enighet om detta. Eftersom det föreligger ett verksamhetsavtal mellan staten och borde man från statens sida beakta det och respektera de regler som gäller. Det borde ha varit okontroversiellt att skriva in, som vi gör i reservationen, att oaktat bolagsordningen förutsätter utskottet att regeringen beaktar innehållet i sådana avtal. Det är egentligen en självklarhet. Det är konstigt att vi inte kunde enas på den punkten. 66 (): Det här är en reservation som inte riktar kritik. Den talar inte om ifall agerandet överensstämmer eller inte. Det är en reservation som markerar ett förhållningssätt som vi reservanter tycker ska vägleda regeringens arbete. Mina företrädare i talarstolen i det här ärendet har ju givit bakgrunden. Jag vill bara helt kort på nytt understryka vikten av att regeringen utvecklar sina relationer till bolag och myndigheter på ett sätt som gör att allmänheten har fortsatt tilltro och att man ser de olika uppdrag som olika offentliga aktörer har. Det är märkligt om regeringen och regeringens företrädare, oavsett om det gäller statsråd eller en informationsavdelning i ett departement, inte förhåller sig till verksamhetsavtal som regeringen har med bolag på ett sätt som gör att de hävdas och att också bolagen får en tydlig signal om vilka villkor man ska umgås på. Om vi gör något annat bör det åtminstone vara affärsmässigt. Det finns en glidande skala om man fortsätter så här. Man behöver inte betala och man får ut sin information ändå. Det är inte regeringens sak, utan bolagens. Om en sådan utveckling fortsätter tror jag att det undergräver tilltron till statliga bolag och offentliga myndigheter. Det skulle vara en mer formlös utveckling som vi inte vill bejaka. I den här delen är reservationen mycket mild. Vi talar om att verksamhetsavtalet ska beaktas också i den här typen av sammanhang. 67 (): Jag ska börja med att säga att jag har suttit i . Och detta år har nog varit det mest allmänbildande som jag har varit med om när det gäller partipolitik och de konstitutionella frågorna. Det var nog det bästa utskottet att hamna i under denna korta tid. Jag vill tacka utskottet . Dessutom hann jag vara med om två historiska händelser, både arbetet i KU som gällde flodvågskatastrofen och flyttningen till andrakammarsalen. När jag funderade på vad jag skulle säga om detta ärende kände jag att jag inte visste riktigt vad jag skulle säga. Jag tycker nämligen inte att detta ärende är av den dignitet att det finns så mycket konstitutionellt att säga om det. De borgerliga partiernas reservation innehåller i sak ingenting. Den bygger inte på någon större politisk övertygelse, och den har egentligen ingen konstitutionell grund. Jag tror att det i stället handlar om en sorts irritation över att regeringen ibland verkar ha bättre möjligheter att nå ut med sin information än vad vi som politiska partier har. Och menar jag även vi socialdemokrater. I anmälan står visserligen att man förutsätter att regeringen fullföljer ingångna avtal. Men det är naturligtvis en självklarhet. Alla avtal ska ju följas, vare sig det är regeringen eller någon annan part som tecknar dem. I detta fall finns det dessutom inga som helst skäl att tvivla på att regeringen har gjort just det. I den reservation som , och står bakom är det ingen kritik som förs fram, vilket ni mycket riktigt säger. Man säger att oaktat bolagsordningen förutsätter utskottet att regeringen beaktar innehållet i sådana avtal. Sedan tar man upp lite grann om broschyren och bestämmelser i grundlagen. Det finns ju ingen kritik i detta att komma fram till. talade om pressmeddelandeanmälan. Jag tycker faktiskt att detta är en sådan form av pressmeddelandeanmälan som handlar mer om partipolitik än om någon felaktighet som regeringen skulle ha gjort. använde i tidigare anföranden ordet pinsamt. vill jag inte säga att detta ärende är pinsamt. Men jag tycker att en anmälan som handlar om att man är irriterad över att regeringen använder sig av en informationskanal, där det dessutom inte finns någon formell kritik att anföra, blir lite lätt pinsam. Jag kan också notera att har avstått från att bilda en gemensam allians bakom denna reservation. Även om jag i min politik inte brukar berömma för någonting, så tycker jag i alla fall att detta visar på en viss form av sunt förnuft. frågade om detta hör till uppgifter och om det är hälsofrämjande. Helt vid sidan av detta tror jag nog att reformerna i budgetpolitiken kanske är lite hälsofrämjande för befolkningen. 68 () replik: Det förvånar mig med vilken lättvindighet som ändå går förbi den mer vida konstitutionella fråga som detta ytterst handlar om, nämligen huruvida statliga bolag och statliga myndigheter ska vara forum för partipolitisk opinionsbildning eller om de ska följa det som i grunden är deras verksamhetsuppdrag. I Postens fall handlar det om att ägna sig åt postverksamhet, och i fall handlar det om att ägna sig åt apoteksverksamhet. Jag tycker att det ändå kunde ha förtjänat ett något större begrundande än att så lättvindigt avfärdas av i hennes inlägg. Jag menar att det är problematiskt att den gränsdragning som vi alla har varit överens om håller på att suddas ut, nämligen att politik är något som folkvalda politiker och medborgare ägnar sig åt i dialog med varandra och att politikerna fattar beslut på medborgarnas uppdrag, medan vi har en förvaltning, statliga myndigheter och bolag, som ska verkställa de beslut som riksdag och regering har fattat men inte ägna sig åt politik. Det har vi varit överens om, och detta är ett exempel på att den gränsen håller på att suddas ut. är det tyvärr så att det inte finns några entydiga och klara regler som förbjuder det agerande som regeringen har ägnat sig åt här. Och därför finns det ingen grund för konstitutionell kritik. Men det finns, som vi säger och pekar på, ett verksamhetsavtal som vi förutsätter att regeringen följer. Det skulle vara rätt intressant att få höra reflektera över följande. Om exempelvis , , eller något annat parti hörde av sig till Posten eller Apoteksbolaget och sade att de ville föra ut information om sina budgetförslag på respektive Posten, hade det då varit förenligt enligt uppfattning med Postens respektive verksamhetsuppdrag? 69 () replik: Jag tror att vi till att börja med ska klargöra definitionen av partipolitik och regeringens information. Vad som är partiernas egen politik är upp till partierna. Och är fullkomligt fri att vända sig till vilka bolag och vilka instanser som helst och fråga om de har lust att föra ut den folkpartistiska politiken. Lika fritt är det för dessa bolag och dessa myndigheter att säga antingen ja eller nej. Det står ju också i bolagsordningen att det är bolagen som själva bestämmer detta. När det gäller att regeringen vill informera om den budgetpolitik som man för, så tror jag att också kan hålla med om att budgetpropositionen faktiskt påverkar en hel del människor och att det kan finnas ett visst intresse för regeringen att få informera om vad man tänker göra som påverkar människorna i landet. Ett bra sätt att informera om detta är naturligtvis att hitta de ställen där många människor passerar och finns. Här har de tjänstemän som ska informera hittat ett sätt som de var överens om. Vi som socialdemokrater kan naturligtvis också fråga om detta. Det är inte vår politik som vi talar om utan det är regeringens politik. Och jag är ganska övertygad om att hade sagt nej till en socialdemokratisk partipamflett eller socialdemokratisk propaganda. Men, som sagt, det är helt upp till bolagens styrelser att bestämma om detta. Och det tror jag att de klarar av alldeles på egen hand. 70 () replik: Det var ett mycket intressant ställningstagande gjorde här, nämligen att det tydligen är skillnad mellan regeringens politik och socialdemokratins politik. Jag skulle gärna vilja se några exempel på det. Och får gärna ge några exempel på hur regeringens och Socialdemokraternas politik nu skiljer sig åt. Det vore väldigt spännande att få höra. gjorde ett underliggande konstaterande att regeringen, enligt hennes uppfattning, skulle vara partipolitiskt obunden. Det var också ett spännande konstaterande. Självklart ska medborgarna informeras om de beslut som fattar och om de regler och föreskrifter som gäller. Det är inte tu tal om den saken. Men detta handlar om information om regeringens budgetproposition. Det är inte antaget av . Det kan i princip förändras. Det är inte beslut. Ändå väljer regeringen att gå till och till Posten med detta. Jag menar att det naturligtvis görs i partipolitiska syften. Det är ingen renodlad informationsåtgärd, utan det handlar om att informera om vilka regler som gäller, och det vet man inte förrän har fattat sitt beslut. Detta är alltså principiellt djupt problematiskt, och jag tycker att bör behandla denna fråga med lite större principiellt djup än vad hon har gjort. 71 () replik: Jag tror att , om de borgerliga partierna skulle komma i regeringsställning, vilket jag naturligtvis inte önskar, också kommer att upptäcka att det som vill inte alltid blir det slutliga resultatet för regeringen. Det som regeringen slutgiltigt gör handlar om så mycket mer än vad varje parti vill, och det är den informationen som man kan komma ut med. talar väldigt mycket om partipolitik. Vad vi nu granskar är om ministern har gjort något fel, alltså om det är fråga om ministerstyre i detta ärende. Det är det som ska granska. Och i det ärendet finns det ingenting att säga om detta. Det är ni ju själva övertygade om också. Om ni sedan är oense eller tycker att det är fel att myndigheterna agerar är en annan fråga. Men det är ministerns agerande som vi diskuterar i detta ärende. Och i detta fall finns det inget som helst fel som vi ser det. 72 () replik: Det var ett intressant resonemang om partipolitiskt neutrala regeringar. talar här om pinsamheter. Den pinsamhet som finns här är väl att majoriteten i utskottet helt enkelt genom sitt agerande säger att staten inte ska respektera de avtal som staten har ingått. Det är det mest pinsamma i den här situationen. Jag har två frågor till . Den första är: Saknar verksamhetsavtalet som staten har med betydelse? Den andra är: Under förutsättning att du anser att det har någon betydelse, tycker du inte att staten ska respektera innehållet i ett sådant avtal? 73 () replik: Det ena som talar om är avtalet om själva verksamheterna. Det andra är information av intresse för allmänheten och att man kan använda sig av de kanaler som finns. Jag tycker kanske att ni tolkar avtalen oerhört snävt. Jag återkommer till det. Det är upp till Apoteksbolaget självt att avgöra vad det vill informera om eller göra utanför avtalet, även om jag inte kan se att detta egentligen har med avtalsfrågan att göra. Jag har inte mycket mer att säga om detta. 74 () replik: I verksamhetsavtalet är rubriken den som jag tidigare läste upp, Verksamhet som bolaget får bedriva. Innebörden av det säger är att den rubriken inte har någon betydelse. Man får bedriva vilken verksamhet som helst enligt avtalet. Är inte det ett väldigt konstigt synsätt att man har ett verksamhetsavtal som säger vad man får bedriva för verksamhet om man sedan inte respekterar det i sammanhanget? Man kan notera att , kanske lite skämtsamt, ville hävda att broschyren var hälsofrämjande. Det har inte haft några direkta effekter på ohälsotalet, om man får säga så. 75 () replik: sista replik kan vi ta utanför den här debatten om konstitutionsfrågor. Det är jag fullt beredd att göra. tolkar avtalet väldigt snävt. Jag kan inte se att information om regeringens budgetproposition är en verksamhet som ska bestämma sig för om det ska ägna sig åt eller inte. Det tror jag är att dra väldigt stora växlar på att det har upplåtit sina lokaler för att man sätter ut en information till allmänheten som det kan tycka är av intresse för allmänheten att få. SJ har till exempel sin tidning. Det är för att det intresserar dem som åker tågen. Det är säkert heller inte något som står inskrivet i dess avtal om verksamhet att det ska ägna sig åt. Men det är ändå någonting som det har. Jag tror inte att upplåta lokalerna för informationsmaterial är en ny verksamhet som ägnar sig åt. Det är helt upp till informationsavdelningen om det tycker att det finns intresse för allmänheten eller inte. Det beslutet har Apoteksbolaget självt fattat. 76 (): Det är verkligen de konstitutionella höjderna vi närmar oss mot slutet av debatten. Jag undrar om det är vanligt internationellt att regeringar blir kritiserade för att de vill sprida kännedom om sin budgetproposition. Jag tror inte det. Men det är i och för sig inget argument. Det kan vara fel ändå. I det här fallet tror jag dock att reservanterna är fullständigt fel ute. Har regeringen i strid med lagstiftning eller andra regler pressat, beordrat eller tubbat Posten respektive att göra den här broschyren tillgänglig? Nej, och såvitt jag förstår hävdar inte heller reservanterna att det är på det sättet. Därmed är saken egentligen avklarad. Det finns inte mer att säga för utskottet. Sedan kan man fundera på det från bolagens sida. Borde de ha gjort det här? Är det felaktigt på något sätt? granskar vi inte bolagen, men man kan ju ställa sig den frågan i alla fall. Det är också svårt att se att det skulle kunna vara lagstridigt eller avtalsstridigt på något sätt för bolagen att åta sig att ställa ut några ställ med broschyrer. har hänvisat till det avtal som finns med . Precis som sade är det en väldigt märklig tolkning av avtalet. Där står om verksamhet som får bedriva. Men det blir fullständigt orimligt att tolka detta som en uttömmande lista på verksamheter som får förekomma i . Här måste man falla tillbaka på aktiebolagslagen och bolagsordning där det står att det ska vara verksamhet som är förenlig med bolagets syfte.