prot · GT0989 · 2006-03-17 00:00:00 — Här knyter vi samman den europeiska sammanhållningspolitiken med vår egen regionala utvecklingspolitik. Strategin anger de nationella prioriteringarna och förtydligar samspelet mellan europeiska, nationella, regionala och lokala aktörer. På så sätt tydliggörs den regionala utvecklingspolitikens utgångspunkter, vilket underlättar arbetet på regional och lokal nivå. Ökat entreprenörskap är, som Inlandsdelegationen påpekade, särskilt viktigt för inlandets utveckling. I detta syfte har regeringen vidtagit flera åtgärder. En viktig satsning är de 130 miljoner som satsas i hela landet för att ungdomar ska få prova på att starta företag i skolan och högskolan. Regeringen har också ett ambitiöst program med 334 punkter för att minska företagens regelbörda. Jag vill också påpeka att en god kapitalförsörjning är central för företagande, entreprenörskap och innovationer. Inte minst i de glesare delarna av landet kan det vara svårt att mobilisera nödvändigt kapital till angelägna satsningar. Staten har därför en viktig uppgift i att komplettera den reguljära kapitalförsörjningen. Vi har också vidtagit åtgärder. Det rör sig om insatser för att stärka eget kapital, så kallat riskkapital, och insatser i form av riskvillig lånefinansiering via lån, villkorslån och bidrag. Vissa av dessa åtgärder är specifikt riktade mot norra och inlandet. Glesheten i inlandet är inte bara en nackdel; tvärtom kan den vändas till en fördel. Särskilt tydligt är det för turistnäringen. Inom denna sker det stora investeringar i inlandet, inte minst inom fjällturismen. har också i förhandlingarna inom den europeiska unionen säkerställt att de särskilda förutsättningar som glesheten innebär uppmärksammas inför nästa period med strukturfonderna. Inom de långsiktiga infrastrukturplanerna genomförs också en särskild satsning på tjälsäkring, bärighet och rekonstruktion, något som har särskild betydelse för de delar av landet som har svåra klimatförhållanden och långt till alternativa färdvägar. påstår att ingenting har hänt. Det instämmer jag inte i. Jag och övriga regeringen arbetar i hög grad med frågor av särskild betydelse för norra inland och har i detta arbete med oss Inlandsdelegationens iakttagelser, reflexioner och förslag. 11 (): Jag vill tacka för svaret även om jag inte är helt nöjd. Som jag skriver i interpellationen, och som Inlandsdelegationen var helt införstådd med, tror vi alla att inlandet har en stor tillväxtpotential. Där finns stora resurser och goda utvecklingsmöjligheter om de rätta förutsättningarna ges. vet vi att exempelvis tappat 10 000 invånare under Socialdemokraternas senaste vid makten. Stora delar av inlandet visar liknande dystra siffror. Det är ett stort misslyckande för den sittande regeringen och ett misslyckande för oss alla. Dessutom är det en stor förlust och medför svårigheter för inlandet. Inlandet behöver de rätta förutsättningarna för att det ska gå väl, och de rätta förutsättningarna är naturligtvis alla möjliga generella åtgärder. En sådan är sänkt arbetsgivaravgift vid nyanställning, vilket föreslår, samt enklare regelverk. Nettot av det regelförenklingsarbete som regeringen presterat har ju inte blivit att vi fått färre regler, utan reglerna har i stället blivit många fler . Det ska inte behöva vara ett helt företag att driva företag. Sjuklöneansvaret behöver tas bort, åtminstone efter 14-dagarsperioden. Heltidskravet, såsom det uttryckts i olika sammanhang, är helt okänsligt för säsongsarbeten. Hela turistnäringen fruktar vad som kan komma ut av arbetet med kravet på heltid. Arbetsgivare måste bli villiga att anställa, och därför måste man i stället jobba i den riktningen. Regeringen skulle behöva lite omtänk, alltså tänka landsbygd. Vad betyder det för landsbygd och inland om vi lägger fram dessa förslag? Vad betyder det för turistnäringen om vi lägger fram ett krav på heltid? Åtminstone behöver man tänka till så att det inte direkt motverkar vad inlandet behöver av rätta förutsättningar. Hit kan naturligtvis föras oerhört mycket, såsom rovdjurspolitiken, att man tar hänsyn till lokalbefolkningen, flexiblare strandskydd samt de rätta jordbruksvillkoren för inlandet. förslag om enhetlig moms måste avvisas då det skulle vara ett dråpslag mot turismen. Det gäller också att säkra samhällsservicen post, tele, el och sådant. Dessutom måste större insatser göras för det mindre vägnätet. Det finns en skog av saker som man kan tala om i detta sammanhang. Egentligen var jag dock inte ute efter alla möjliga stickspår i dagens interpellationsdebatt utan det som Inlandsdelegationen fokuserade på. De fokuserade ju på det som man skulle kunna kalla för hjälp till självhjälp. Som jag uppfattat det hela var Inlandsdelegationen väldigt uppskattad när den genomförde sitt arbete. Jag kan gärna tillstå att jag tycker att det var ett klokt grepp av regeringen att inrätta den. Inlandsdelegationen arbetade ju som stödpersoner coacher, som det heter genom att bistå kommunerna i inlandet när de skulle formulera sin framtidsstrategi. Det gällde kommuner från och norrut till . Det var ett arbetssätt som väl stämmer överens med min uppfattning, alltså att inte betrakta folk som offer utan som personer med möjligheter och egna resurser som kan understödjas. Därmed skulle man rusta kommunerna så att de, oavsett vad regering och riksdag beslutar, står på egna ben och av egen kraft. Varje kommun måste hitta sin profil inom näringslivsutvecklingen och konsekvent arbeta för den i ett långt perspektiv. Just detta pläderade Inlandsdelegationen för. Frågan är nu ett drygt år efter Inlandsdelegationens rapport: Var finns fortsättningen på det som delegationen ville ha in i form av omtänk, det vill säga att hjälpa kommunerna att hitta den rätta strategin och ge stöd för den ute i kommunerna? 12 (): Jag vill börja med att säga att jag håller med om att Inlandsdelegationen fungerade lite grann som coach ute i kommunerna. Den åkte runt och hjälpte kommunerna att bland annat se de möjligheter som fanns. Därför är det tråkigt att delegationen inte hade några resurser till sin disposition, och sedan den lades ned känns det som om det uppstått ett tomrum. Här finns alltså mycket att göra. Inlandet har stora möjligheter till en positiv utveckling framöver, men för att kunna ta till vara förutsättningarna krävs ett antal åtgärder. Det handlar om förbättrad kreditförsörjning och om att satsa på de näringar som har stora utvecklingsmöjligheter. En sådan näring är turismen, som redan nämnts. Det handlar om att understödja entreprenörskap och företagande, och då gäller det att ha en helhetssyn. Det förslag som tog upp om rätt till heltidsanställning har skapat en väldig oro inte minst inom turistnäringen men även inom skogs- och jordbruket i norra inland och i norra över huvud taget. Risken är uppenbar att i stället för att anställa fler vågar företagarna inte anställa alls. Vi måste få en politik som underlättar och stimulerar företagen att växa, inte gör att de blir rädda och håller tillbaka sina investeringar. Vi har i norra inland en snedvriden åldersfördelning bland befolkningen av utflyttning från området. Därför krävs en politik som möjliggör ett inflyttningsöverskott. Det räcker inte att lika många flyttar in som flyttar ut eftersom befolkningen då ändå sjunker på grund av den åldersfördelning som finns där. Man måste därför vara mycket offensiv. sade att man även ska uppmärksamma gleshetskriteriet, och det är bra. Problemet är att området nu har förlorat sin mål 1-status. Under den gångna programperioden har stödet varit per person. Under den kommande programperioden är öronmärkta. Då är risken och en oro i norra att man kommer att få mindre tillgång till strukturfonderna under den kommande programperioden. Kan inte göra som den finska regeringen tydligen har gjort? Man har tydligen gått ut och sagt att man kommer att se till att det tidigare mål 1-området kommer att få ungefär samma omfattning av stöd från strukturfonderna även under den kommande programperioden. Sedan vill jag ta upp en mer allmän fråga. Från nästa programperiod har också öppnat för att medlemsländerna ska kunna generellt sänka sina arbetsgivaravgifter i regioner som har mindre än åtta invånare per kvadratkilometer. EES-landet , som har samma regelverk på det här området, agerade . Den norska regeringen åkte till och fick klartecken att återinföra fullt ut sitt system med differentierade arbetsgivaravgifter i de regioner som har mindre än åtta invånare per kvadratkilometer. Man vet att detta är ett effektivt, enkelt och träffsäkert sätt att verkligen stimulera utvecklingen i glesbebyggda områden långt ifrån de stora marknaderna. Det ger samma konkurrensförutsättningar för företagen inom de områdena och även för kommunerna som i mer tätbebyggda områden. Vore det inte dags att även ser till den här möjligheten och lär av och återinför fullt ut generellt differentierade arbetsgivaravgifter? 13 Statsrådet (): Jag har varit ansvarig i regeringen för regionalpolitik och de regionala utvecklingsfrågorna . Det har , , varit fokus på hjälp till självhjälp. Min uppfattning är att vi under större delen av 90-talet arbetade med det synsättet. Det finns en utvecklingskraft, idéer och engagemang, och det kommer underifrån. Vi hade på 70- och kanske då regionalpolitiken handlade om det motsatta. Det var ovanifrånåtgärder som regering och myndigheter försökte luftlandsätta, självklart i all välmening. Den linje vi har valt de senaste snart tio åren, vågar jag nästan säga, är riktig. Vi bygger på idéer som finns lokalt och regionalt. Det får då en helt annan förutsättning att verkligen utvecklas och växa. Det betyder inte att man inte också måste ha en tydlig nationell politik med riktade åtgärder ibland för att till exempel korta avstånden. Men idéerna finns lokalt och regionalt. Inlandsdelegationen bekräftar också väldigt starkt att det är rätt väg att gå. Man får då anstränga sig lite till och fundera på: Vad är det som fungerar i ? Vad är det som är viktigt i Åre? Vad är det som har förutsättningar att utvecklas i , och så vidare? Det är ibland svårare men också lättare i det långa loppet och oändligt mycket viktigare. Där spelar de tillväxtprogram som vi nu arbetar med en roll. Vi vill ha offentliga och privata aktörer som medverkar. Vi vill ha småföretagare, och vi ska ha fackliga företrädare. Vi vill ha kommunala tjänstemän, och vi vill ha myndighetsrepresentanter. De är ett oerhört viktigt instrument. De ska hjälpa oss att göra prioriteringarna. De ska visa vägen för den utveckling de tror är möjlig i sina orter och i sina län. Tillväxtprogrammen har spelat en stor roll. De kommer att fortsätta att spela en stor roll. Det vi måste bli bättre på, menar jag och många andra när vi talar om utvecklingsfrågor, är att knyta ihop de lokala, regionala och nationella idéerna som finns med de möjligheter till återflöde vi har via . Här har jag en referensgrupp som består av företrädare från olika kommuner och län som arbetar med strukturfondsfrågorna . Vi träffas igen nu för att en gång till sätta oss ned och fundera: Vad är det för inriktning vi ska ha under den kommande programperioden? Vad kan vi göra bättre än under den förra programperioden för att få den långsiktighet som är oerhört viktig? Jag tror precis som är inne på att det ibland är just en samtalspartner eller en coach som man saknar. Man har inte idéerna och vet kanske heller inte alltid vägarna in till systemen eller till myndigheter. Där har Inlandsdelegationen och de andra delegationerna som vi hade i delar av Bergslagen spelat en oerhörd roll. Jag vill att våra förlängda armar ute i länen, det vill säga länsstyrelserna, ska spela den rollen. De ska vara statens representant ute på plats. Det är oerhört viktigt att de är med och aktivt stöttar idéer och företagare. Det råder inte brist på statlig närvaro i den meningen. Här finns också , Norrlandsfonden och många andra. Men det är klart att vi kan bli bättre på att också hålla ihop det. Regeringen arbetar med att stötta de lokala och regionala idéerna. Jag menar att det är rätt prioritering och rätt väg. Sedan måste vi göra riktade insatser. En sådan riktad insats är det beslut vi fattade i går om att till exempel kartlägga vilken nivå på kassaservice vi måste ha för att kunna säga att staten garanterar kassaservice i hela landet. Var går minimigränsen? Det andra uppdraget är: Med den befolkningsutveckling vi ser, vad är ett rimligt avstånd till brevlådor när man bor på landsbygden? blandar vi stort och smått här i debatten, men jag ville ge det som ett exempel. Om vi ska vända befolkningsutvecklingen, som både och pekar på, är den privata servicen och jobben viktiga. Det gäller också den offentliga servicen. Man ska kunna leva ett hyggligt liv och ha den närhet till service som både familjen och jobbet kräver. 14 (): Det är alldeles riktigt att det finns väldigt många goda öar av god verksamhet där man har skippat offerrollen. Man har tagit makten i egna händer och formulerat sin strategi, och man gör också stora framsteg. Men totalt sett är bilden inte särskilt positiv ändå, även om vi försöker att brösta oss och hurta till oss lite till mans om inlandets möjligheter. Jag har egentligen inga problem med svar. Det handlar om tillväxtprogrammen och att knyta ihop . Allt sådant är rätt och bra. Det behövs också i många fall riktade insatser, som senast av regeringen i går med att bestämma en minimigräns för post- och kassaservice. Allt är rätt och riktigt. Men jag tycker ändå inte att vår minister riktigt greppar kärnan i Inlandsdelegationens förslag. Inlandsdelegationen talar om att vi måste ha ett kraftigt stärkt entreprenörskap. Andelen småföretagare måste bli minst lika stor som i övriga . Den målsättningen är satt . Det kan vara eget företagande eller kooperativt företagande. Inte minst inom kooperativt företagande finns det många goda exempel även i . Men det har inte blivit en god fortsättning av de statliga insatserna. Det visar inte minst granskning angående statens stöd till regional projektverksamhet. Granskningen visar att en stor del av det statliga stödet inte används effektivt och inte i tillräcklig grad bidrar till det mål som och regeringen har satt upp. intentioner bakom stödgivningen har inte fått genomslag i den praktiska verksamheten. Näringslivets behov ska vara vägledande för programmens inriktning, skriver revisionen, men hittar inte det ordentligt i regeringens insatser. I sin slutrapport lämnade Inlandsdelegationen flera förslag som i och för sig var spretiga som också en sådan här debatt lätt kan bli. Vi tappar fokus från det som ändå var dess huvudpoäng, som jag uppfattade det. De ville att regeringen skulle uppdra åt lämplig aktör att utveckla det processorienterade arbetssätt som Inlandsdelegationen själv har använt sig av. Vad har det konkret landat i för fortsättning efter att vi nu har låtit gå sedan de lämnade sin slutrapport? De föreslog också att regeringen skulle samordna insatserna för den regionala utvecklingen via länsstyrelserna. De pekade på det som många upplever i inlandet och som är synligt för alla. Det finns en mängd aktörer som var för sig kanske gör goda insatser. Men det finns inte ett samlat grepp om vad denna skog av aktörer sysslar med. Var har vi sett en fortsättning av vad Inlandsdelegationen talade för på detta område när det gäller samordning? Vad har hänt av att har fått det samlade greppet om de regionala utvecklingsinsatserna och de många aktörerna på området? De talade också för att , , och länsstyrelserna skulle hamna i en mer, som de kallar det, efterfrågestyrd rådgivning och stödverksamhet på fältet. Vad är fortsättningen arbete av detta som de talade för? Det är frågan. 15 (): Det mesta som säger är sådant som man kan instämma i. Vad som krävs är en mer offensiv attityd för att verkligen lyfta fram de här delarna av och ge dem konkurrensförutsättningar som gör att befolkningen kan öka och verksamheten kan växa. Det handlar om att föra en positiv företagspolitik. Då kan man inte komma med förslag som rätt till heltidsarbete, när man vet att det finns branscher som inte har den jämna verksamheten utan måste ha till exempel säsongsarbete. Det gäller att se till att vi har en bra infrastruktur. Man har satsat en hel del på vägar och järnvägar, men har anslagen urholkats . Det har inte blivit så mycket som vi har förväntat oss vad gäller att rusta upp vägnätet i inlandet i till exempel. Det är viktigt med en garanterad samhällsservice, en grundservice, i hela landet. Då är det bra om man sätter en gräns som post- och kassaservice inte får gå under. Det är ett exempel. Det jag skulle vilja se är det offensiva tänkandet. Differentiera arbetsgivaravgifterna fullt ut generellt i inlandet! Det skulle ge en väldigt positiv stimulans till de företag som redan finns att växa och för fler att etablera sig i det här området. Det är ett sätt att verkligen få befolkningen och inflyttningen att växa. Man kan satsa på, som vi har drivit från en del partiers håll, att återföra en del av vattenkraftsmedlen till de kommuner och regioner där vattenkraften produceras. Vi vet att det produceras kraft för mångmiljardbelopp men att en väldigt liten del får medverka till att utveckla de här regionerna. Vi ska satsa på stora idrottsarrangemang nämnde vi tidigare och omlokalisering av statlig verksamhet till övriga landet. Det finns ett helt batteri av olika möjligheter man kan satsa på för att verkligen få inlandet att växa. 16 (): När man lyssnar på får man intrycket att är ett land som flyter av mjölk och honung, där allt är frid och fröjd och där regeringen är alla goda gåvors givare. Men vi som lever i den verklighet som tar upp i sin interpellation, i och dess inland, ser att den beskrivning som gör, allt det positiva hon lyfter fram, inte riktigt stämmer. Regeringen är mästare på paket, program och projekt av olika slag. Men man orkar ju inte med att fullfölja de program, de projekt och de paket man sjösätter. Ett exempel är paketet till södra som med pukor och trumpeter sjösattes för sedan för att var så illa ute att man behövde lite extra stöd. När vi nu med lite perspektiv ser tillbaka på det här blev det inget av det i praktiken. Inte ens den europeiska flygskola som skulle få orkar man jobba aktivt för och se till att skapa förutsättningar för att den ska finnas på plats. Den praktiska verkligheten förefaller vara regeringens värsta fiende. Det kan man konstatera när man är ute och studerar hur det ser ut, hur befolkningssiffrorna är, hur företagen utvecklas och så vidare. Ett annat exempel är hur och behandlas när det gäller just regionala utvecklingspengar. I fall har regeringen tagit tillbaka . Det var pengar som man ville använda för att ge stöd åt företag som hade goda utvecklingsidéer, för kommuner som ville satsa på olika sätt. Det vore väldigt värdefullt om här och kunde ge ett besked om hur det blir med de här 66 miljonerna för del. För vet jag inte hur många miljoner det var. Kan vi få tillbaka dem till länet för att satsa på utvecklingsbara projekt? , på tåget hem till , träffade jag en företagare från som jobbar med träförädling, ett område som vi säger att vi verkligen vill satsa på. Han hade väldigt goda idéer. De hade just varit i och gjort affärer på fönsterområdet. Men han sade att i ett litet företag, ett 20-tal anställda, har vi inte det riskkapital som vi skulle behöva. kan inte hjälpa oss, så det är svårt att få fram de här pengarna. berörde också tjälsäkring och bärighet, som är mitt område i trafikutskottet. Där vet vi också att regeringen i praktiken har naggat de här pengarna i kanten rejält. Stormen slog till och skapade behov i , och man behövde satsa på ett Trollhättepaket i och för sig välmotiverat, men regeringen har ju inga marginaler, och då tvingas man att nagga i kanten på de redan utlovade pengarna. E 4 genom är ett annat exempel som regeringen nu möjligen försöker rädda genom några extra pengar inför valrörelsen. Men det är ett exempel på hur man systematiskt underminerar förtroendet för det politiska systemet, för oss som vill jobba för regional utveckling, när man gång på gång sviker det man har lovat. Det är väldigt illa att man gör det. Kan vi få ett besked om de regionala utvecklingspengarna, som är konkreta exempel på hur man vill jobba? Det vore välkommet. 17 Statsrådet (): skulle den här interpellationsdebatten handla om norra inlandet. Jag är nästan inte ens beredd att hålla med om att är , än mindre att Forsa och skulle vara inlandet, . Men jag svarar gärna på dina frågor i alla fall. Jag börjar med det som pekar på. Den granskning som både och Statskontoret har gjort är bra, tycker jag. Jag är övertygad om att vi alltid kan lära mer om hur de här åtgärderna och pengarna kan bli mer precisa och hur de kan träffa bättre. En del av de utvärderingar som visar vad ibland använder strukturfondspengarna till finns det anledning att känna oro för. De används på korrekt sätt. Det måste vi alla lära av. Pengarna är begränsade, och det är oerhört viktigt att vi hjälps åt att styra upp dem så att de gynnar företagsamhet och långsiktig utveckling. Jag instämmer också när pekar på att det ibland är många aktörer men dålig samordning. Jag underströk också i mitt förra inlägg att det är en av de viktigaste sakerna vi måste bli bättre på. Återigen, min bild är inte att det är brist på aktörer och i den meningen inte heller brist på organisation eller beslutsnivåer, men vi måste samordna dem på ett mycket tydligare sätt för att få bättre fokus. Vi kommer att ta till oss mycket av det som Statskontoret pekade på och naturligtvis också använda det i regleringsbrev och när vi formulerar villkoren och kriterierna för åtgärderna. Sedan tycker att vi kan bli mer offensiva. Det tror jag att man kan bli . Men jag skulle också vilja säga att vi är det. Titta på omställningspaketet efter försvarsomställningen där vi landsätter en omlokalisering av statliga jobb som är större än vi har gjort . Det är ingen tillfällighet att vi lägger så mycket vikt just vid . är norra inlandets stora stad och måste vara motor för mycket av utveckling. Här ser vi hur den stora satsning som kommer på högskolan i naturligtvis spelar roll, inte bara för de myndigheter som flyttar dit utan också för den småföretagsamhet som finns där. Sedan är ju unikt i vårt land om man tittar på just kraften runt den sociala ekonomin och kooperationen. Vi kan göra mer för att stötta den på olika sätt. Man kan också se hur mycket högskolan har betytt för inlandet på andra platser. Jag var uppe i på en gruvkonferens för ungefär en månad sedan och besökte då i . Det är klart att det också är en oerhört viktig förutsättning för utbildning. Här finns faktiskt ett batteri av möjligheter. Och jag kommer inte att dra mig för att fortsätta göra ytterligare omlokaliseringar. Staten ska finnas representerad över hela landet. Sedan råder det delade meningar om differentierade arbetsgivaravgifter. Jag har inte tagit ställning till frågan . Jag hade ett samtal med länsstyrelserna för , och om just den här frågan. De är oerhört tveksamma och menar att regeringen i stället kan bli mer generös med de riktade åtgärderna för att verkligen träffa de företag som står inför investeringar eller inför utveckling i stället för att göra en generell nedsättning. Jag kommer att fortsätta fundera på denna fråga, därför att jag inser att det finns både för- och nackdelar. Men jag har inte tagit ställning till den. Sedan, , vill jag säga att det vi har lovat i form av paket till , och södra , via och delar av , är genomfört. Vi hade en genomgång av det då vi hade en återrapportering från och kompani. Vi hade en återrapportering om lärlingsutbildningen. Vi hade en återrapportering om de extra tjänster till Arbetsförmedlingen i som utlovats. Allt detta är på plats. När det gäller kandideringen för den europeiska flygledarutbildningen vet jag att försvarsministern står inför nya beslut om hur nästa steg ska se ut i kandideringen . I det arbetet är numera med.