prot · GU0918 · 2006-11-09 00:00:00 — Jag tycker att de 40 miljonerna är väl använda pengar för att stimulera till alternativ i vården. 62 () replik: Då vet vi att tycker att det är bättre att man planerar eget företagande än att man tar hand om patienterna inom vården. Jag vill också fråga vad hon anser att man ska göra för att höja lönerna för offentligt anställda. Eller är det regeringens mening att alla offentligt anställda endast kan höja sina löner genom att bli egna företagare? 63 () replik: När det gäller att det skulle vara bättre att satsa på avknoppning än något annat vill jag säga att jag tror att vi behöver bådeoch. Vi behöver satsa för att kvaliteten ska bli högre. Och vet att under de här tolv åren har varken eller Socialdemokraterna eller lyckats med att få lika lön för lika arbete. Jag förstår att , som jag känner väl, är besviken över det. Det är jag också. Men jag tror att det, om vi får mångfald och olika alternativ, kommer att gå fortare med löneökningen än om vi bara har en arbetsgivare att välja på. Det tror jag att all erfarenhet visar. Vill man att det ska vara lika lön för lika arbete och vill man att lönerna ska öka ska man tillåta alternativ och mångfald. Enfaldens tid är slut. Mångfaldens tid är här med den nya regeringen. 64 () replik: Uppenbarligen är vi flera från vårdpersonalen i denna debatt, så även jag med erfarenhet från sjuksköterskearbete. tog upp prioriteringar och vikten av att man följer det riksdagsbeslut som är taget. Jag instämmer i det. Men hur kan det då komma sig att fokus ligger så mycket på vårdgaranti och behandlingsgaranti som ofta handlar om sjukdomar i prioriteringsgrupp 3 medan förebyggande arbete, till exempel tobaksavvänjning, ligger i prioriteringsgrupp 2? Vaccin är ett annat exempel. Hur kan det komma sig att det är så? Och vad menar ska göras för att lyfta fram det förebyggande arbetet i prioriteringsgrupp 2? 65 () replik: Jag tycker att det är viktigt att tog upp det förebyggande arbetet. Jag tror att när det gäller den sekundärprevention som vi har möjlighet att ge, där man när man har drabbats av en sjukdom kan förebygga att man drabbas igen, borde vi stimulera och få mer ut av den runtom i landet. På en del håll fungerar det väl, på andra håll fungerar det inte. Men inte heller här kan man välja antingen förebyggande eller behandlande. Man måste ha bådeoch. Det måste gå hand i hand så att vi får ett folkhälsoperspektiv där sjukvården som har en hög legitimitet i folks ögon också informerar om detta. Inte minst för den behandlande läkaren är det viktigt att berätta: Du har astma och en svår astmasjukdom. För att bli bättre ska du sluta att röka. Annars kommer inte det här att gå bra. 66 () replik: Det är bra att ändå erkänner att man måste göra mer när det gäller det förebyggande arbetet. Man behöver inte sätta det emot det andra. Men genom vård- och behandlingsgarantin, som visserligen är bra, har man satt fokus på grupper som även är inom prioriteringsgrupp 3. Då hoppas jag att man kan förvänta sig av den nya regeringen att man kommer att göra något mer för att rikta in sig på insatserna i prioriteringsgrupp 1 och 2. Är det så menar, att man kan förvänta sig att det kommer någonting som styr eller ger incitament? Faktum är att även om det är så här ses det viktigare med en botad cancer än en förebyggd cancer, tyvärr. 67 () replik: Beslutet om prioriteringar har ju redan ägt rum. Det är också en regerings och en riksdags ansvar att försöka arbeta så mycket man kan utåt för att man ska följa upp det beslutet. Vi har en del arbete, bland annat i där man har prioriteringscentrum och jobbar. Jag skulle vilja stimulera det. Jag värnar faktiskt också det kommunala självstyret. Vi har folkvalda politiker som sitter i kommuner och landsting och har ansvar inför medborgarna. Det måste vi tillåta dem att ha. De är lika mycket folkvalda som vi. Jag känner jättemånga kloka landstings- och kommunpolitiker, så jag hoppas. Men vi behöver alla hjälpas åt. Vi behöver lyfta fram det gång på gång. Det känns oerhört viktigt, tycker jag, att vi också ser de människor som inte själva kan eller orkar tala för sig och att vi må göra det på alla sätt vi kan. 68 (): Jag kommer att ta upp ett område som ofta är osynligt utom då det ger rubriker i dagspressen, nämligen psykiatrin. Det är ett område inom hälso- och sjukvården som under alla tider har varit styvmoderligt behandlat och tabubelagt. Det är få människor som vill tala om psykisk ohälsa och än mindre om behovet av professionell hjälp. De senaste årens debatt har inte hjälpt upp detta utan snarare bidragit till ökad stigmatisering av människor med psykisk ohälsa. förknippas psykisk ohälsa med våld och farlighet, vilket har lett till höjda röster för mer tvång och ökad kontroll. Krav ställs utan urskiljning och reducerar psykiskt sjuka personer till att bli en grå massa utan individuella drag och behov. Låt mig slå fast att jag inte förnekar att det finns våld och farlighet men att detta är undantag och handlar om individer och inte om en hel patientgrupp. Låt mig också slå fast att det finns stora brister i vården, men de löses inte genom samhälleliga tvångsåtgärder utan genom kvalificerade resurser. menar att de förslag som har väckts om ökat tvång i psykiatrin, till exempel förslaget om tvång i öppenvård, visar att det saknas kunskap om hur ett kvalificerat psykiatriskt arbete ska bedrivas. Det saknas också respekt för enskilda människors integritet. Jag menar att psykiatrin med ökade inslag av tvång, generellt utformat, minskar psykiskt sjukas livsrum på ett icke acceptabelt sätt. Enligt en nyligen publicerad forskningsrapport finns det också stora brister i rättssäkerheten i tvångsvården. Detta verkar inte oroa statsministern som i regeringsförklaringen slår fast att patienter som kan bli farliga för sig själva eller andra snabbt ska bli tvångsomhändertagna om de inte följer ordinerad behandling. Författarna till forskningsrapporten från konstaterar också att innan beslutar om att utöka tvånget måste man säkerställa rättssäkerheten. Det är ett rimligt krav, menar jag, speciellt med tanke på statsministerns förklaring om patienter som inte följer ordinerad behandling, och med tanke på som i dokumentet En ny start för svensk psykiatri skriver följande: Ett nytt tvångsmedel, som innebär att utskrivna som inte följer villkor i fråga om medicinering, terapi och drogfrihet snabbt kan tas i sluten vård, bör införas. I den här talarstolen har också kristdemokratiska företrädare föreslagit att man ska kunna hålla kvar patienter mot deras vilja efter att länsrätten har upphävt lagen om psykiatriskt tvång. Det är ett förslag som skulle skapa en fullkomlig folkstorm om det inte berörde en grupp människor som vi inte tycks vilja erkänna samma rättsliga status som andra medborgare. anser att tvångsvård i vissa fall kan vara nödvändig men att den nuvarande lagstiftningen gott och väl täcker behovet. Däremot verkar det finnas behov av att skärpa rättssäkerheten. Jag inledde med att påstå att psykiatrin är osynlig. Det stämmer som regel men inte som kallas för psykiatrins vecka. På många ställen hålls det föreläsningar och seminarier. Det kan vara personer med psykisk ohälsa eller anställda inom den psykiatriska vården som engagerat bidrar till att sprida kunskaper och arbetar mot fördomar och myter om psykiatrin. Och det behövs. I valrörelsen dristade sig att döma ut hela psykiatrin och alla dess medarbetare, läkare, sjuksköterskor, psykologer, skötare och terapeuter, genom att kräva ett stopp för flummet i psykiatrin. Det var ett påstående som förvånade mig att det fick stå helt oemotsagt. Vilka menade var flummiga? Vad är flummigt i psykiatrin? Det är en allvarlig anklagelse som kräver ett svar. Eller är det så att det är och som är flummiga och lägger ut dimridåer kring vad man egentligen avser? Psykiatrin förtjänar mer uppmärksamhet. Det finns brister inom området som måste åtgärdas. Därför anser att det behövs en nationell handlingsplan för psykiatrin, såväl för landstingens som för kommunernas ansvarområden. Även barn- och ungdomspsykiatrin ska involveras i handlingsplanen. På så sätt skulle vi kunna ta ett helhetsgrepp och driva psykiatrin strukturerat framåt. 69 () replik: Jag vill faktiskt vinkla åsikter om tvångsvård i öppen vård på ett helt annat sätt. Det låter som om tror att vi tycker att man ska pröva det för att i första hand skydda alla andra. Jag vill säga att det är ett sätt att hjälpa patienter som är sjuka så att de går och tar sin medicin och därmed slipper göra saker som de annars kanske skulle ha gjort. Det handlar om att förebygga så att människor mår bra och inte gör oöverlagda saker, alltså en hjälp till människor. Jag har pratat med flera stycken som av och till har problem och en psykisk sjukdom, och de tycker inte alls att detta är kränkande tvärtom. Det är ju en uppmaning och en hjälp till dessa människor. 70 () replik: I mitt anförande hänvisade jag till en forskningsrapport som har kommit. Där tar man upp just det här med rättsosäkerheten inom tvångsvården. Det finns en inställning av välvilja både inom professionen då menar jag läkaren som lämnar uttalanden till länsrätten och bland domarna att det här skyddar patienten, att det är för patientens bästa. Det finns dock ingen möjlighet för patienten att få sin rätt. 71 () replik: Det här sättet att hjälpa och värna patienten i vederbörandes svåra situation måste väl ändå vara vår uppgift. Jag tycker att det känns viktigt att vi vågar säga detta. Det är ju patienten som är det viktigaste. Det är ju för patienten sjukvården finns. Det är för patientens skull som vi har den här debatten . Då får man inte skylla på annat utan se varje individs egen möjlighet att få de råd och den hjälp som behövs, för den egna situationens skull. 72 () replik: Det är bra att tar upp varje enskild individs egen vilja, men så fungerar det inte när det gäller personer med psykisk ohälsa. Där lyssnar man mera till exempel på läkarens utlåtande, och i rättegångarna har de biträden som ska hjälpa de personer som ska få sin tvångsvård prövad väldigt få möjligheter att sätta sig in i fallen ordentligt. 73 FINN () replik: Jag beundrar verkligen anslag för en rättssäker psykiatri. Det är ett mycket viktigt tema. Jag tycker också att det är förtjänstfullt att du lyfter fram den låga autonomin och den riskabla integriteten för just den här patientgruppen. Den regering som du tidigare var med i skapade dock en väldigt låg tillgänglighet till vården i allmänhet, och det drabbade framför allt de psykiskt sjuka. talar du förtjänstfullt om att man inom psykiatrin ska få mera uppmärksamhet, men tror du verkligen att det allvarligaste problemet är att hålla seminarier och så vidare kring viktiga frågor? Bör man inte hellre faktiskt se till att de som har lätt till medelsvår sjuklighet också har en stor tillgänglighet till psykiatrisk vård så att de slipper förvärra sin sjukdom och kanske bli tvingade in i de rättsåtgärder som du liksom jag tycker så illa om? Här är alltså den tillgänglighet som ni har misskött den allra viktigaste faktorn när det gäller misslyckandet för den psykiatriska vården. 74 () replik: Det är psykiatrireformen genomfördes, och då fanns det stora förhoppningar om att man i kommunerna skulle bygga upp socialpsykiatrin. Pengar överfördes också till kommunerna, men uppbyggnaden misslyckades. Vi måste alla erkänna att vi har misslyckats när det gäller till exempel mellanvårdsformerna. De byggdes inte upp. Därför anser att vi ska ha en nationell handlingsplan, och att vi ska ha långsiktiga garantier för kommunerna och landstingen så att de vågar satsa också inom psykiatrin. 75 FINN () replik: Det är alldeles riktigt, , att det genomfördes en fantastiskt fin reform. Men som gått då denna skulle ha implementerats har bland annat ditt parti men framför allt Socialdemokraterna suttit vid makten och misslyckats med detta. Jag tycker inte att den nuvarande borgerliga alliansregeringen ska ta på sig det ansvaret tillnärmelsevis så mycket som ni. Vi anvisar också helt andra alternativ till detta. Den kanske viktigaste frågan är just lättillgängligheten att lätt till medelsvårt psykiskt sjuka snabbt kan få omhändertagande, bedömning och behandling. Då kan du vara trygg i att du får mindre krav på att utnyttja en tvångslagstiftning, för det är naturligtvis från de lätt till medelsvårt sjuka som de rekryteras som kanske kräver insatser som varken du, jag eller någon annan vill sätta i verket. 76 () replik: Finn vet säkert lika väl som jag att vi talar om har kommuner och landsting haft väldigt dåliga ekonomiska förutsättningar att bygga ut verksamheter. har dock bidragit till att öka bidraget till kommunerna och landstingen så att dessa har andra förutsättningar. ökar också i sitt budgetförslag anslaget till psykiatrin med mer än vad regeringen gör för att vi ska klara den nationella handlingsplanen. Det tror jag är det enda rätta tankesättet: att vi tar ett helhetsgrepp om psykiatrin. 77 FINN (): När jag nu håller mitt jungfrutal i denna demokratiska församling har jag som sjukvårdsarbetare på heltid att falla tillbaka på i min långa presentation. Jag har arbetat mig från sjukvårdsbiträde till läkare och professor, och utifrån denna erfarenhet är det självklart för mig att både det praktiska och det intellektuella perspektivet på de problem och utmaningar som hälso- och sjukvården ställs inför måste utgå från patienternas och de anhörigas behov. Alla människor kommer att på olika sätt ha olika behov av, och rätt till, hälso- och sjukvård. Den ska då finnas där för patientens och de anhörigas skull och inte primärt för att vi politiker ska få förverkliga våra ideologiska ideal om den perfekta vården. Vi är aldrig så utsatta fattig som rik, kvinna som man, barn och förälder som åldring som när vi är i behov av vård och omsorg. Behovet kan komma plötsligt eller mer planerat, men sällan är vi som patienter den starka parten i mötet med dem som kan hjälpa oss. I mötet med dem som kan och vill ge oss vård kan dock vår enskilda svaghet förbytas till en gemensam styrka. Vi politiker måste därför med stor omsorg värna just mötet mellan vårdsökande och vårdgivare så att det blir förtroendefullt, funktionellt och så bra som det bara går. Detta är politikernas huvudroll för att kunna skapa en sund, rättvis och behovsanpassad vård, lika för alla och utifrån vars och ens unika behov. Det är därför mycket glädjande att vi har en bred parlamentarisk samsyn kring gemensamt finansierad vård i vårt land. Men är också huvudspelarna i vårt lag tydligt identifierade patienten, de anhöriga, sjuksköterskan, sjukgymnasten, arbetsterapeuten och läkaren eller någon annan legitimerad sjukvårdsutövare. Som politiker bör vi då våga att medvetet förflytta oss själva ut i båset utanför plan för att därifrån ge våra spelare allra bästa coachning för att vinna matchen snarare än att klåfingrigt lägga oss i hur själva spelet spelas på plan. Kan då en ny regering med ett sådant nytt fokus på sjukvårdens problem finna alternativa lösningar som inte den gamla regeringen hade kapacitet till? Ja, jag tror det. Även om pengar, sjukvårdsbudgetarbete och öronmärkta resurser hit och dit säkert är viktiga inslag i sjukvårdspolitiken kanske inte den monetära sidan av sjukvården är det största problemet . Kanske är centralism och toppstyrning av sjukvårdsorganisationen och den inriktning som en sådan koloss lätt skapar det som utgör det största hotet mot en förbättring av vården. Hur genomarbetad och effektiv sjukvårdsorganisationen än tycks vara på papperet blir den snabbt överarbetad och ineffektiv om den fjärmar sig från sitt huvuduppdrag, nämligen att skapa optimala förutsättningar för en gynnsam interaktion i det avgörande mänskliga mötet mellan våra nyckelspelare som bäst för en bra och effektiv vård. Visst, även kolosser på lerfötter kan formellt och intellektuellt bedriva kvalitetssäkringsarbete och införa en rad detaljerade uppföljningsrutiner etcetera. Men detta arbete tycks alltför ofta bekräfta just kolossens överlägsenhet vid en enkel analys en analys som inte sällan för patienter, anhöriga och de på arbetsgolvet förefaller vara både isolerad och verklighetsfrämmande. Nej, herr talman, inför vardagens näraliggande problem skapar en sådan sjukvårdsorganisation lätt otrygghet och osäkerhet för både patienterna, det vill säga våra uppdragsgivare, och den offentliga vårdens personal. Detta leder till onödiga sjukskrivningar och till och med till förtidspensioneringar genom oacceptabla väntetider för patienterna och genom en brist på lyhördhet som skapar vanmakt hos personalen. Förslag med offentligheten som alltmer av ensamutförare av vård är en farlig medicin som bara förstärker symtomen inom systemfelet som uppstått. Detta visar sig genom en allt sämre tillgänglighet till vården. Och, som har lämnat salen som för alla monopol är det här som riskerna är störst för gräddfiler, som finner sin grogrund just i monopolsamhällen. Vi kan , herr talman, glädjas åt att alliansens regeringsförklaring och budgetpropositionen 2007 så tydligt vill förändra politikens inriktning med aktiv stimulans till fler aktörer som kan vara med och bidra till vårdens utveckling med patienter och personal i centrum. Att alliansen vidare kräver att skillnader mellan mäns och kvinnors behov, bemötande och behandling i vården upphör och att äldre och multisjuka särskilt värnas utifrån en helhetssyn på dem som individer och inte som kollektiv är också ett klart plus i protokollet. Öppna kvalitetsjämförelser med rapportskyldighet för vårdenheter och äldreboenden som granskas av en oberoende myndighet, i lag inskrivet alla patienters rätt till säker vård, vård i rätt tid och frihet att välja annan vårdgivare om det offentliga uppdraget skulle fallera är det som slutligen sätter pricken över i:et för den förändring av hälso- och sjukvården som nu så väl förtjänar. 78 () replik: Finn sade att vi ska utgå från patienters och medborgares behov. Jag tycker att det är väldigt positivt att du tar upp det, likaså detta med att skapa optimala förutsättningar för spelarna i laget. Sedan pratade du väldigt mycket om sjukvårdsorganisation och driftsformer. Men vi har faktiskt en hälso- och sjukvårdslag. Det dröjde nästan ända till sista meningen innan detta med hälso- och sjukvårdslagen kom fram. Det är också bra att Finn lyfte fram kvinnors och mäns behov av bemötande. Men anser inte Finn då att man måste lyfta fram just hälso- och sjukvården, inte bara sjukvårdens organisation? Framför allt handlar det om innehållet. Sedan vill jag passa på att säga att det namn som jag förut glömde var . Jag vill minnas att han är professor i både epidemiologi och folkhälsa. 79 FINN () replik: Det är bra att du läser på i pausen. Men ska vi ta det här replikskiftet. Jag lyfter gärna fram hälsovården lika mycket som sjukvården. Men jag tror, förstår du, att den viktigaste hälsan är att folk kan komma i arbete. Att hamna i utanförskap har visat sig vara en av de allra farligaste åkommor man kan ha. Det är faktiskt visat att i arbetsför ålder är det sju gånger större överdödlighet jämfört med om man har ett arbete som man är tillfreds med. Därför tycker jag att just alliansens jobblinje är den kanske bästa hälsolinjen att driva. Det tycker jag att du skulle ha associerat till och kanske drivit hårdare i förra regeringen som du deltog i. 80 () replik: Jag vill påminna om att vi inte deltog i regeringen. Vi i har inte suttit med i regeringen. Däremot har vi samarbetat med regeringen det är viss skillnad. Jag motsätter mig inte alls arbetslinjen, utan jag tror att det är bra att man ser att arbete är en förutsättning. Men det handlar också om att känna sig behövd oavsett om man har ett arbete eller inte och oavsett social position. Det gläder mig ändå att vi nu i kanske kan lyfta fram de här hälsoperspektiven på vården i stället för att bara fokusera på driftsformer. 81 FINN () replik: På den punkten är det inga som helst olikheter mellan oss. Däremot finns det lite olikheter när det gäller synen på vad hälsobringande vård kan vara. Jag vill påstå att jobblinjen samt investering i evidensbaserad medicin är en bra utgångspunkt. Sedan finns det mycket annat som också måste föras till; det håller jag med om. Jag tror att man ska vara lite försiktig med att så att säga sjunga lov för någonting som ofta har en lite sämre dokumentation för att verkligen stärka människors vardag. Att ha ett arbete och att ha en bra och trygg sjukvård som vi på basen av just evidensbaserad medicin kan lita till är ett bra fundament. Vi ska inte utesluta andra alternativ, utan de är komplement till detta. Men lyft inte fram dem i första rummet! 82 () replik: Den viktigaste nyheten som den nya regeringen har kommit med när det gäller hälso- och sjukvården är just att man öppnar för både gräddfiler och utförsäljning av i praktiken alla sjukhus i ett landsting. Det där har ni gjort tidigare. När borgerligheten styrde i åren 19982002 bolagiserade ni ett sjukhus i . Det sjukhuset tecknade sedan avtal med norska försäkringsbolaget om att ta in just försäkringspatienter. Patienter skulle flygas från till för operation där. Sedan skulle de flygas tillbaka. När detta kom fram blev det ett riktigt ramaskri bland nordvästskåningarna: Ska de rika norrmännen komma före oss till sjukhus? Är det inte så att sjukvården i nordvästra i första hand ska vara till för oss, inte för försäkringspatienter från ? När ni nu öppnar för den här typen av gräddfiler jag måste förresten också säga att till följd av nämnda ramaskri fick till och med det borgerliga styret i backa och på bred front gör det undrar jag om det är sådana här typer av försäkringslösningar som vi framöver kommer att se i de svenska landstingen. 83 FINN () replik: Jag kan glädja med att jag har jobbat i sjukvården i , även under socialdemokratisk ledning så var det den längsta tiden. Jag har sett mycket av gräddfiler; det kan jag tala om för dig. Du har väl inte jobbat så nära vården att du sett de gräddfiler som också finns i det socialdemokratiska samhället. Gräddfilsdiskussionen är intressant. Den har både du och lyft fram. Jag tror att även har nämnt detta. Detta är något som ni försöker patentera alliansregeringen som ansvarig för, men det har funnits och finns gräddfiler i vården. Det vet vi alla. Detta bygger, enligt min analys, till stor del på att det i grund och botten handlar om att vi när vi har låg tillgänglighet naturligtvis försöker skapa oss vägar in i den vård som vi alla behöver. Just därför är det så viktigt att ha en bättre tillgänglighet till vården. Då försvinner automatiskt gräddfilstänkandet; det blir inte den konkurrensen. Historien har lärt oss att monopolsamhällen eller strävan mot ensamutförande är största risken när det gäller att skapa gräddfiler, så slå inte oss inom borgerligheten i ansiktet med tal om gräddfiler! Dessa har ni skapat. 84 () replik: Det är en väsentlig skillnad att skapa ett samhälle där människor hänvisas till försäkringslösningar. Ni minskar skatteintäkterna, vilket innebär att det blir mindre resurser till de offentliga systemen, också till den offentliga sjukvården, och därmed en sämre tillgänglighet till det offentliga. Det gör ni med den ena handen. Med den andra öppnar ni för försäkringslösningar och säger: Ska ni komma till sjukvården måste ni teckna en egen privat försäkring. Då får ni tillgång till den allra bästa sjukvården. Det här är grundbyggstenarna för ett systemskifte i sjukvården. Här talar ni ett annat språk än före valet. Före valet sade : Nej, det är inte aktuellt att sälja ut några sjukhus. , efter valet, är det första beskedet som kommer att ni ska riva upp stopplagen. tar , såvitt jag förstår, över i i . Det första hon säger är: Vi ska också fortsätta att sälja ut sjukhusen i alltså på samma sätt som ni tidigare försökte göra. Detta är ett systemskifte, och det är någonting helt annat än vad vi tidigare sett. 85 FINN () replik: Ja, det är just vad vi behöver, ! Vi behöver ett systemskifte, ett annat tänkande.