prot · GU0935 · 2006-12-07 00:00:00 — Han har under hela haft två grupper av minkar med 40 minkar i varje grupp. Det är alltså sex generationer minkar som har genomgått försöken. Han hade en tredelad bur en med löja, en med vatten emellan och en med föda. I hälften av fallen hade han vatten i den bassäng som fanns emellan. Forskaren är världsledande på området; det är man i . Han konstaterade forskning ett entydigt resultat: Simning är inte ett biologiskt behov hos . Resultatet har enligt den har ni naturligtvis läst allihop numera accepterats av samtliga forskare. Så står det på s. 84. Men ni tror visst inte på forskningen. Ni tycker mer själva. Och visst är det lätt att bli disneyfierad långt ifrån verkligheten, långt från landet, långt från djuruppfödningen, långt från minkfarmar, långt från fiske och långt från jordbruk. Då är det lätt att sitta och tycka. Propositionen sågas också av Lagrådet på flera punkter. Det kanske ni inte tycker är så viktigt, men det tycker jag. Ett exempel är när Lagrådet skriver så här: På den utredning som förebragts kan Lagrådet således inte tillstyrka att bestämmelsen om tillgång till vatten för simning införs. I kraven för minkuppfödning ingår att minkarna ska kunna klättra. Har någon av er som har varit uppe i talarstolen här sett en mink i vilt tillstånd klättra ute i naturen? De klättrar i burarna, men ute i naturen gör de det inte. Jag har levt på Listerlandet i . Där finns den största delen av i . Jag har aldrig sett en mink klättra ute i naturen, och jag har varit ute i naturen en del. Det finns också krav på att ska kunna utöva jaktbeteende. Dock ska inte ha tillgång till levande föda. Detta påpekar ni noga i er reservation. Men, herr talman, hur ska den då kunna jaga? I min värld är jakt inte serverad, icke levande föda. Det finns andra jakter som går till på det sättet skattjakter och sådana lekar. Men vid jaktbeteende handlar det icke om serverad föda utan om levande föda. Varför kräver ni inte att ska ha tillgång till levande bytesdjur? Är det inte viktigt? Ni skriver att det inte kan bli fråga om att minkar i bur ska tillåtas fånga levande bytesdjur eller liknande. Jag delar er åsikt på denna punkt, men jag har lite svårt att förstå varför naturligt beteende inte är så viktigt för er på den här punkten. Ni tar också upp självstympning och pälsbitning. På den punkten kan jag lugna er. Självstympning var ett problem , och då kom man fram till vad det berodde på B-vitaminbrist. Det har man åtgärdat. Någon nämnde pälsbitningen här. Minkarna nafsar ytterst i pälsen. Det är ett avelsproblem; det går att avla bort. Det handlar inte om några bit- eller sårskador, utan det här sker ytterst i pälsen. Det är inte bra för minkuppfödaren, men tar ingen skada. Man avlar bort detta. Stereotypier nämndes här. Ni försöker göra ett litet nummer av det också. Jag förstår det; det hade jag också gjort om jag hade tyckt som ni. Men innan ni gör det skulle jag vilja rekommendera att ni tar del av den forskning som pågår vid Statens , . Doktoranden vid SLU har i sin senaste studie konstaterat att stereotypi generellt endast förekommer hos avelsdjuren. Andelen tid som dessa minkar utövar ett stereotypt beteende är dessutom . Man kan jämföra detta med andra uppgifter. av detta är tid efter det att har ätit och innan den har ätit. Och vem i den här kammaren blir inte påverkad av signalen att blir det mat? Det blir i alla fall jag. Doften av fläsk och andra läckerheter kan få magsäcken, kroppen och hjärnan att gå i gång. Det kan jag lova er. Dessa stereotypier är ganska naturliga för mig och mindre än hos många andra djur. Ni kanske ska värna lite om dem också. De uppvisas alltså bara av av en årsbesättning och bara fram till valpningen. Jag har två frågor avslutningsvis. Är ert syfte verkligen att förbättra djurskyddet? Tänk efter med handen på hjärtat! Är det inte att få bort minkuppfödningen? Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen från s, v och mp. (Applåder) I detta anförande instämde (). 25 () replik: Det sägs att minkar är döva. Jag vet inte riktigt hur det är med den saken, men ibland tror man att de som har varit på minkfarmar är både blinda och döva. Vi verkar inte ha sett samma saker, i alla fall har inte jag och sett samma saker. Uttrycket att klättra på väggarna kanske vi alla har hört lite till mans. Jag har full förståelse för om minkar i vilt tillstånd inte klättrar på väggarna. Det behöver de ju inte göra. Men vi klättrar ju också på väggarna om vi sätts in i för trånga burar eller för trånga utrymmen. Det här är en representant för näringen som talar. Det handlar bara om näringen, och vi andra som tycker att djurskyddslagen och djurens rättigheter också ska gälla minkar disneyfierar djuren. Vi tror att vi är i fablernas värld där djuren talar med oss och där de är människor. Nej, det tror vi inte. Vi tror att djur är djur och människor är människor, men även djur har rättigheter. Vi kräver inget totalt förbud för minknäring i med den här reservationen och med de här kraven på ökade rättigheter för minkarna. Sedan har vi den här logiken att om vi i inte föder upp minkar så gör andra länder det, till exempel . Det är så som näringslivets förespråkare talar. En minks päls har på bara gått upp från skinnet till skinnet. Det finns en jättestor efterfrågan på minkpäls i framför allt och . Man säger att vi vill åt näringen. Vi vill inte åt näringen. Det finns också andra näringar som har ställt flera än 1 000 personer utan arbete. Det är inte det vi vill. Vi vill göra omställningen möjlig. Jag tycker att det känns som om du inte har sett det vi andra har sett när vi har varit ute. Tycker du att det är rimligt att de lever på det sätt som de gör ? 26 () replik: Nej, jag har inte sett det har sett, men å andra sidan har jag vuxit upp med mink och arbetat ganska mycket på en minkfarm när jag studerade. Jag vill inte ta till jobben som argument. Det är en pluseffekt. Om vi kan göra det på ett bra sätt, tycker jag att vi ska göra det. klättrar i buren, och den berikningen är ingen konst att utföra. Det har man redan börjat med, men det har legat en våt handduk över näringen . Man har inte vågat och känt för att investera därför att hotet om nedläggning har funnits. Men får vi ett positivt besked kommer näringen att göra alla de förbättringar som är vetenskapligt bevisade. Det är inte så konstigt att klättrar i buren. Det byte som ni inte tycker ska vara levande lägger man ovanpå buren, och så klättrar upp. Det är ingen konst i nät, men den gör det inte ute därför att den kanske inte behöver det. Sedan har vi detta med att ska ha badvatten att simma i. Det finns inga seriösa undersökningar som har visat detta. Det är snarare tvärtom, säger man. Det kan till och med vara skadligt för , speciellt den farmade . Har en mink aldrig utsatts för vatten har den inte vattenavstötande päls. Den klarar inte att vara under vatten speciellt . Det finns andra däggdjur som gör det betydligt längre. Den har inte simhud. Den går i vatten om den måste för att få sin mat. Man kan också fundera på hur den badar i det vilda tillståndet uppe i norra . 27 () replik: Jag vet inte hur minkarna i badar . Du talade tidigare om att det inte är naturligt för minkar att bada därför att de inte har simhud mellan tårna. Jag har inte heller simhud mellan tårna, men jag badar väldigt gärna. Det är också ett ganska naturligt beteende för de flesta människor. Jag blir inte överraskad när du säger att du har vuxit upp inom minknäringen. Det är en erfarenhet som jag har gjort när vi har tittat på minknäringen inför den här debatten och det här avgörandet, som jag hoppas att till exempel kan hjälpa till att förändra utgången på. Det är ju familjeföretag. Jag kan förstå att om man växer upp inom näringen blir man van vid att det är på det här sättet. Minkar är produktionsenheter. Jag säger inte att de minkar som jag har sett på ett ytligt sätt far illa, men man behöver inte utföra mer forskning för att förstå att det inte är ett naturligt beteende för något djur, inte ens en mink, att sitta i en bur som är och . Ni ser djuren mer som produktionsenheter och vill förlöjliga oss som vill åt näringen och säger att vi disneyfierar djur. Vi vill att näringen vidtar de åtgärder som gör att minkarna kan ha ett mycket mer naturligt beteende, men vi vill inte mata dem med levande föda. Vi tror inte att det är en bra lösning att plåga ett djur till förmån för ett annat djur. 28 () replik: säger här att det inte behövs mer forskning, för det förstår man ju ändå. Ja, om livet vore så enkelt, om verkligheten vore så enkel. har jag förstått, och jag har misstänkt det tidigare, att ni baserar ert avslag på en massa tyckanden. Näringen är till inställd på att göra det så bra som möjligt för uppfödningen. Man har satsat oerhört mycket pengar i forskning om stereotypier. Det kommer från näringen själv. Det är inte vi här i som har anslagit de pengarna. Man vill göra sitt bästa, och man kommer att göra sitt bästa. Låt oss titta på några andra djur. Utan att ha grund i forskning, om jag nu ska göra som brukar göra, vill jag säga att det finns ett antal djurarter som jag tycker ska ge sig på först. Jag misstänker att det som stör allra mest är att det är skinnet man använder och att det är en lyxprodukt. Det finns en del som inte tycker att man ska äta kött också. De var inte med på den lektionen i skolan när jag som biologilärare gick igenom mag- och tarmkanalen och tänderna hos människan, men det må ju vara dem förlåtet. Det kunde ju inte alla vara. Men det finns andra som anser att man bör äta en blandad kost. Jag kan förstå att de som tycker att man inte ska äta kött inte vill att vi ska föda upp några djur. är det inte riktigt så, utan vi behöver faktiskt äta det. Jag gör ingen skillnad bara för att pälsen kallas ett lyxföremål. Det viktiga är att djuret mår bra. Det finns nog ingen djurhållning som är så skonsam som minkhållningen, i alla fall när man ska slakta. 29 i (s) replik: Jag lyssnar med intresse när pratar om ytterligare forskning. Man kan nästan uppleva att du negligerar vissa av de forskningsresultat som har kommit fram. Det finns forskning som , och Veterinärmedicinska Sällskap har lutat sig mot och lyft fram som inte är gällande enligt dig. Då tycker jag att det är intressant att prata om just det. Vem ska stå för den forskning som ni vill ska ske? Vilka forskningsresultat är det som duger och som man verkligen kan lita på? Är det näringens egen? Var ska pengarna tas till den här forskningen? har den nya regeringen prioriterat om en hel del på forskningsområdet, bland annat tagit bort stora delar av forskning på arbetsliv, arbetsmiljö och annat. Men vill man satsa på ett helt nytt område där det redan är bedrivet en hel del forskning . Jag skulle vilja ha lite svar på frågorna om hur prioriteringarna i forskningen ska se ut framöver. 30 () replik: Jag negligerar inte forskning. Däremot vet jag att den forskning man har gjort i är den enda storskaliga. Det har gjorts ett par forskningar på mink och vatten. Man hade sex minkar i laboratoriemiljö, och de fick äta kattmat. Sådan forskning vill jag inte lyfta upp, däremot den som har gjort med sex generationer och två likadana uppsättningar, fast vatten i den ena och inte vatten i den andra. Det visade sig att drog sig för att gå och äta om det fanns vatten i bassängen, vistades mer sällan där maten fanns och oftare där löjan fanns. Jag tror mer på den forskningen. När det gäller pengar till forskning satsar näringen väldigt mycket pengar i den forskning som bedrivs om stereotypier. Det har visat sig att stereotypierna hos ofta är mindre än hos en del andra djur. Jag skulle vilja påstå att den är mindre än hos människorna också. För när människorna blir nervösa har de också vissa stereotypier för sig, inte minst är det senaste att man plockar upp mobiltelefoner och sitter och fingrar på dem när man inte vet vad man ska göra. Så när det gäller är jag faktiskt inte orolig för detta. Och det är något som man har avlat bort . Man avlar inte på nervösa minkar. var det kanske mer av detta, men då satte man ett kryss på den . Det var i och för sig inget kul kryss för , men det var något som man kunde använda sådana utensilier för. Som sagt var, man har systematiskt avlat fram minkar. 2000-talets minkar är inte de som fanns vilda i . 31 i (s) replik: Jag vidhåller fortfarande att själv väljer vilka forskningsstudier som han tycker är relevanta eller inte. Jag kan också instämma med från att det finns ett visst drag av förlöjligande. Att jämföra studier som är gjorda på minkars stereotypa beteenden med människor som fingrar på sin mobil när de är nervösa för ett anförande är en typ av jämförelser som jag inte tycker hör hemma i den här debatten. Det finns, tvärtemot vad du säger, forskning som visar att minkar är beredda att jobba för att få tillgång till sitt simvatten, också när det gäller att öka lekbeteendet hos minkvalpar som gör att deras beteendestörningar minskar som vuxna minkar. Det är svårt att bortse ifrån. Jag vill återkomma till ett förtydligande från om vem som ska bedriva den här forskningen vidare i och hur vi ska veta vilken forskning vi kan lita på. 32 () replik: Rimligen borde det allmänna stå för den här forskningen. Under den regim som har varit var ni ju inte så väldigt intresserade av forskning. Ni ville ju bara förbjuda. Det har funnits möjligheter här i kammaren att ge bifall till ökad forskning. drivs forskning av näringen själv. Vi har forskning att ta till oss i , där man är tio gånger så stora som oss. Mer än hälften av lantbrukarna har pälsdjursuppfödning. Så varför inte samarbeta med danskarna om detta och ta till sig den forskning de gör? Den forskning som görs i finansieras, såvitt jag vet, med pengar från SPR, . Det är ingen konst att fixa till lekbeteendet för valparna. Det låter sig lätt göras. Jag tycker att det skulle vara bra om kunde rösta ja till ökad forskning, men det går ju inte riktigt ihop. Ni vill förbjuda före forskningen. Det vill inte vi. Vi vill ha forskning och förbättra så långt det någonsin går. Jag är övertygad om att den forskningen kommer fram till att det är fullt rätt och riktigt och lagligt att föda upp mink. 33 (): Först vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande MJU3. Frågan handlar om pälsdjursnäringens vara eller icke vara i . I vårt land finns världens bästa djurskyddslag, och den ska vi vara rädda om. Det är viktigt. Vetenskapen tillsammans med de människor som arbetar med djur har gemensamt format underlaget till den lagen. I kammare finns inte förslag till att göra avkall på denna lag. Det är bra. Mitt i en lovsång över en lag måste jag säga att lagen inte gäller i andra länder än . Den gäller inte i de länder som inte uppfyller kravet på mänskliga rättigheter . Det handlar till exempel om . Där kanske djuren har det allra sämst. Det är någonstans där produktionen skulle fortsätta om vi skulle lägga ned den i . Vi pratar om att vi vill ha ny forskning, och det är viktigt. Näringen är beredd att betala den forskningen och skjuter till sin del. Det tycker jag visar på ansvar och självinsikt. Det är också ett bevis för att man har tagit kritik på allvar tidigare. Minkfarmer av ser inte ut som de gjorde . Det tycker jag också är viktigt att få med i debatten här. Det finns ett antal frågor som vi skulle vilja ställa, men vi får inte svar på dem här i kammaren . Vi kan i alla fall föra upp dem här för att få med dem till fortsatt diskussion, och forskningen kan få dem med sig. Det är inte så att vi ograverat tycker att allt är toppen som sker i vårt land, oavsett vad det handlar om. Det här är en kontroversiell fråga och en viktig fråga. Jag har två frågor. Den första gäller att det finns efterfrågan på päls. Då är frågan: Ska vi förbjuda päls, att man bär päls? Det känns som att det är ganska relevant ändå i en sådan här diskussion. Ska vi förbjuda produktion? Det kan man kanske tänka sig att göra, men det måste i så fall följas åt. Då ska vi heller inte tillåtas att bära päls. Det är en fråga. Jag har inte svar själv naturligtvis. Det finns andra frågor. Det berör arbetstillfällen, och det berör en näring som är kopplad till en forskning som är gjord tidigare. Så det handlar också om ansvar gentemot arbetstillfällen. Det tycker inte jag att man ska förringa här i kammaren. Jag tycker att det är viktigt att man kan vara så pass rak att man säger att det handlar om arbetstillfällen . Det kanske är så att vi ska offra arbetstillfällen ibland, men inte . Den andra frågan jag funderar över är: Vad är naturligt beteende? Helt plötsligt blir vi experter allihop här inne. Jag tror inte att det är någon som kan säga sig ha en professur i ämnet här. Men plötsligt är vi så många som är experter. Jag är inte tvärsäker på svaren. Det är därför jag ställer frågor. Efter ett studiebesök i en ladugård eller på en farm är man absolut inte expert, oavsett om det handlar om minknäring eller någon annan djurhållning. Men det är bra att man gör studiebesöket. Det tycker jag ändå öppnar upp för en fortsatt öppenhet och diskussion. De djur vi pratar om här i debatten är domesticerade hos människan. Det är en lång tidsrymd egentligen. Det är därför som det behövs fortsatt forskning och kontinuerlig forskning. Det går inte att säga att forskningen är gjord en gång och därmed är det väl, utan den behöver fortsätta. Sedan kommer vi till dagens stora sensation. Jag måste säga att våra husdjur avlas. Det är så det fungerar i hage. Det är ingen dramatik i det. Vi kan se på andra husdjursarter som vi håller. De avlas också. Jag vill att det ska komma med i debatten. Vad skulle då oppositionens förslag innebära? Vi är bekymrade för att det skulle innebära att samma antal djur, säkert ännu flera, skulle fara mycket sämre än vad de någonsin skulle göra i i ett annat land. Jag är inte nöjd med en sådan situation. Jag är inte alls nöjd med det. Jag skulle vilja vädja till kammaren: Låt oss skapa mindre klyftor mellan människor och husdjur! Låt oss vara öppna och ha förståelse! Det är lätt att vara raljant det kanske jag har varit redan; jag får försöka rannsaka mig men vi som växte upp med lantbruket nära inpå oss har haft nära till husdjuren. växer generationer upp som inte har nära till husdjur. Då pratar jag inte enbart om mink, utan jag tänker på mjölkkor, hästar eller vad ni vill. Jag skulle vilja vädja till oss alla att lyfta diskussionen och öka förståelsen för sambandet mellan människa och husdjur och även för människans ansvar för husdjuren, som är väldigt stort. tar människor ansvar för sina husdjur utifrån den djurskyddslag som jag nämnde allra först. Att förbjuda näringen genom lagstiftning tycker vi inte är ett sunt förhållningssätt. och alliansens åsikt är att det är fullständigt självklart att människan håller husdjur även . Så har varit fallet . Vi har präglat varandra. Som en liten parentes skulle jag vilja nämna dagens mjölkkor. Jag påstår här i kammaren att mjölkkorna aldrig någonsin har haft det bättre än de har . Människan passar upp på dem fullständigt, och veterinärer finns runt hörnet. Detta är jag trygg i. Det beror bland annat på att vi har en stark djurskyddslag och människor som tar ansvar. Jag är övertygad om, fru talman, att även den näring vi nu diskuterar är beredd att ta detta ansvar. Vi fattar ju inte dagens beslut förutsättningslöst utan med ett stort ansvar kopplat till det engagemang som djurägare och näring har. Även vetenskapen har ett ansvar att se att lagstiftningen efterföljs. När det gäller djurhållning kopplat till produktion av förnödenheter finns det en tydlig koppling: De som inte klarar att uppfylla djurskyddslagens krav tjänar inte heller pengar. Så väl utformat är det . De som klarar våra regler kan fortsätta med sin verksamhet. Det finns djurskyddsinspektörer som gör ett väldigt bra arbete. Även djurskötare, veterinärer och inte minst bönder gör ett ofantligt bra arbete och tar ett stort ansvar. Däremot är det alltför sällan vi premierar det. Jag tycker att också detta är värt att nämna i den här diskussionen. Jag är glad att djurskyddet och omsorgen om dagens husdjur är fortsatt starka. Alltför ofta får vi rapporter om medmänniskor som far hemskt illa i vårt gamla land. Jag tror att människan först behöver vara i harmoni för att sedan kunna behandla andra medmänniskor och sina husdjur väl. I ett samhälle där vi stressar upp oss, där vi skenar i väg och knappt vet var vi befinner oss i vår vardag, finns risken att vi inte kan ta detta stora ansvar för våra husdjur. Frågan är alltså större än att bara handla om mink. Det handlar om människan. Människan är central i detta. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationen. (Applåder) I detta anförande instämde och (båda c) samt (). 34 () replik: Vi håller på att få en hel husdjursdebatt här i kammaren, men skulle vi behandla minknäringen. Det du säger, , när vi talar om att minkarna ska få det bättre här i är återigen detta: Om inte vi gör detta gör någon annan det, och de gör det så mycket sämre än vad vi gör. Om inte vi föder upp minkar på det här viset, om inte vi har en lönsam minknäring i , ja, då kommer uppfödningen att ske till exempel i under mycket sämre omständigheter. Då måste man fundera lite grann. Det finns ju mycket man gör i andra länder som inte vi gör. För att nu hålla sig inom husdjursområdet föder man till exempel i upp både katter och hundar under ganska vidriga omständigheter. kanske tycker att det vore bra om vi började föda upp katter och hundar på liknande sätt. Jag tycker att det är att skylla ifrån sig och göra det väldigt enkelt för sig att säga: Om inte vi gör detta gör någon annan det, och man gör det mycket sämre. Vad tycker du? 35 () replik: Först vill jag säga att jag är glad att du i alla fall lyssnade på vad jag sade, . Det känns väldigt trevligt att vi har en sådan öppenhet här i kammaren. Vi ska aldrig skylla ifrån oss. Det är därför vi tar detta ansvar. Det är därför vi säger att vi fortsatt vill ha en minknäring i . Det är klart att vi kan räkna upp massvis med exempel på hur mycket sämre det är på andra platser. Just har ju varit ett exempel där vi svenskar inte har varit nöjda med vare sig de mänskliga rättigheterna och dödsstraffet eller hur man beter sig gentemot sina djur. Jag vill inte ta i för mycket, men någonstans känner jag att den djurhållning vi har i är så pass mycket bättre. Det känner jag mig tryggare i än om detta skulle flytta utomlands och hamna till exempel i . Det kan naturligtvis också hamna på en plats där djurskyddslagen är bättre än i . Det kan vara så. 36 () replik: Det skulle kunna vara så att minkarna kanske får det bättre i . I så fall kanske de väljer att vara i . 37 () replik: Här riskerar vi att få en geografilektion. Det ska vi väl inte ha, så jag tackar där. 38 (): Vi fick inledningsvis ta del av en del olika utredningar. Jag tänkte spinna lite på den tråden och nämna något om den utredning som presenterades 2003 och som kallades Djurens välfärd och pälsdjursnäringen. I utredningen, som leddes av , fanns sakkunniga och experter från , , , Djurens rätt och , för att nämna några. Utredningens slutsats och den är i denna dag högaktuell är att man inte förordar något förbud om minknäringen anpassas till djurskyddslagen. Det är detta diskussionen handlar om. Man nämner särskilt förekomst av stereotypt beteende, vilket vi också har hört talas om , som något näringen måste komma till rätta med. Utredningen pekar också på en deadline för att åtgärda detta, nämligen utgången av . Med andra ord, fru talman, har näringen en mandatperiod på sig att klara denna utmaning, en utmaning som man har börjat anta. Det är ett stort ansvar som vilar på näringen vad gäller detta utvecklingsarbete. Det vilar också ett delat ansvar på forskningsvärlden och näringen tillsammans för att en kontinuerlig dialog ska föras. Vi har fått lyssna till hur viktigt det är med forskningsinsatser.