prot · GT09127 · 2006-05-19 00:00:00 — När vi nu debatterar ingripanden mot unga lagöverträdare får man aldrig glömma bort det förebyggande arbetet. Det är det absolut viktigaste. Vi talar om vad vi kan göra för föräldrar, vad vi kan göra i skolor, och vad vi kan göra från sociala myndigheter. Historien är att frågan om unga lagöverträdare har varit satt i långbänk . Sedan förra valet, när Socialdemokraterna valde att lägga ned detta i en låda och inte göra någonting, har antalet barn som är inlåsta i fängelser, eller ungdomshem, ökat. Vi får fortsatt alarmerande siffror om att allt yngre hamnar allt tidigare i ganska allvarlig kriminalitet. På åtgärdssidan har vi sett att Socialdemokraterna har konstaterat att det inte finns ungdomstjänster i alla kommuner. Det har väl funnits i knappt hälften. Det har varit så år , och ingenting har hänt. Man har kunnat konstatera att den påföljd som har funnits, vård inom , har tillåtits vara ett fortsatt experimenterande med lite av varje. En hel del fungerar bra. Men det har varit en vildvuxen flora av vård inom som ibland inte bygger på någonting man tror vetenskapligt fungerar för att få den unge att upphöra med kriminalitet. Så har det sett ut . tycker jag att detta blir lite bättre. Jag vill säga det. Men ingripanden mot unga lagöverträdare är också väldigt mycket tomma ord. Det är mycket missriktad välvilja, och det är en hel del önsketänkande. Jag ska ta upp det som jag tycker är bra. Det är väldigt bra att ungdomstjänst blir en egen påföljd. Det är väldigt bra att man försöker att åtminstone lite strama upp vård inom , som byter namn till ungdomsvård. Det är också rätt tänkt med en särskild kvalificerad kontaktperson inom för de unga människor som är i riskzonen. Det är helt rätt tänkt. Det är inget konstigt. Men, mina vänner i Socialdemokraterna, : Detta är ju bara ord! Det finns inte en fältassistent i . Ta tåget och åk till socialdemokratiska ! Det finns inga fältassistenter. Det går bra för . Det går inte bra för de ungdomar som det går illa för. Vi talade här förut om kriminalvården och hur svårt det är att rehabilitera människor som suttit inlåsta mycket länge i fängelser. liberalernas bästa botemedel mot detta är att se till unga människor inte tillåts gå ned i kriminalitet. Vi jobbar förebyggande. Begår de ändå brott är det tidiga och mycket tydliga insatser som gäller. Vi menar på att man också måste titta på annat. Det gäller till exempel föräldraansvaret. Barn har föräldrar. En del föräldrar har inte kompetens, som det heter på socialspråkssvenska. Jag menar att alla föräldrar har någon kompetens. Vi ska markera att föräldrar är ansvariga för sina barn. Vi lyfter fram en sak som är konstig. Om ett barn har begått ett brott menar jag att det borde vara självklart att föräldrarna måste närvara vid rättegången. Varför är man inte skyldig om man har barn att närvara vid rättegången när ens barn har begått brott? Det klart att man får närvara. Men varför finns det inget ansvar att närvara? Varför diskuterar man inte att jag som förälder kan ha ett ekonomiskt ansvar för de skador som mitt barn orsakar? Det är jag som har ansvaret för barnet. Det står i och i alla möjliga lagstiftningar och internationella konventioner. Men det följer inte ett ekonomiskt ansvar. Jag menar att man kan pröva ett begränsat sådant ansvar. Det blir lite konstigt när man inser att människor har ett ekonomiskt ansvar för sina husdjur och för vad de gör. Men de har inget ekonomiskt ansvar för sina barn. Jag menar att man som förälder har ett större ansvar för sina barn än för sina husdjur. Vi måste markera föräldrarollen vid sidan av att man kan stödja föräldrarollen. Det står inte i motsats till varandra. Den särskilda kontaktpersonen kan göra fina insatser. Det är bra att man pekar på att man vill ha skyndsamhetskrav när det gäller unga som har begått brott för alla brott där det kan bli fängelse. Det är bra. Det borde vara så vid alla brott, ska jag ärligt säga. Ungdomar ska behandlas extra snabbt. De ska få se kopplingen mellan handlingen och konsekvens. Här är det också samma sak. Varför har man inte ett system, vilket vi föreslår från och alliansen, att barn som är drabbade av brott också har förtur. Vi vet att barn som är drabbade av brott lätt kan gå över och bli gärningsmän. Våld föder våld. Det är viktigt att det går snabbt för det unga brottsoffret så att man får tag i en gärningsman och kan sätta i gång med en process. Det är ingen förtur. Det kan ta nästan hur som helst. Det är jättelånga köer till våra domstolar. Det stämmer heller inte riktigt ihop med verkligheten. När jag reser i , och eller i , och möter jag poliser som säger samma sak. Har man inte en ungdomsgrupp vill man ha det. Man vill ha poliser som jobbar nära och förebyggande. Det är självklart överallt. Finns det en ungdomsåklagare kan den inte göra lika mycket som två ungdomsåklagare. Det gäller att vara snabb, tidig och se till att unga människor som begår brott slutar med det . Det vi måste lyfta fram här framför allt är att man inte gör någonting för de många unga människor som begår brott . En särskild kvalificerad person som ska ha kontakten räcker inte. kan en ung människa under i praktiken bara mötas av två åtgärder. Det första är ingenting, eftersom det bygger på frivillighet och samverkan, eller tvångsomhändertagande. Man ska gratulera till att det trots allt har skjutits till några kronor så att kommunerna lättare ska kunna tvångsomhänderta barn i . Men det är väldigt defensivt. Jag vill undvika att barn ska tvångsomhändertas. Jag tror att man kan göra saker mycket tidigare innan det har gått så långt. Då måste man införa någon form av så kallat mellantvång i socialtjänstlagen. De unga människor som begår brott måste, även om de inte samtycker, vara skyldiga att medverka i någon form av åtgärd. Det kan vara behandlingsprogram eller helgavskiljning. Jag är heller inte främmande för att de ska delta i någon form av ungdomstjänst. Det kan gälla en 14-åring som har sparkat ned och rånat en annan människa. Om man är kapabel till det är man enligt min uppfattning också kapabel att tvätta en yta som man har klottrat ned. Här saknas en vilja till insikt. Eller är vänsterkartellen så otroligt låst vid det faktum att om man gör någonting är det otäckt, och då erkänner man att det är en brist? Det är en väldigt missriktad välvilja. Jag menar att majoriteten inte vill något illa, men insikten om att man ska undvika åtgärder är farlig på lång sikt. De här unga människorna behöver tidigare och tydligare insatser. Jag har varit på många fängelser, inte alla men en hel del. Jag har varit på många ungdomshem där rekordmånga barn sitter inlåsta . Jag har träffat föräldraföreningar mot narkotika, Kriminellas Revansch i Samhället och andra organisationer. Aldrig någonsin har en människa som jag har träffat sagt: Jag blev kriminell och fördjupade mig i kriminalitet för att samhället grep in för tidigt och för tydligt. Alla har sagt tvärtom, och jag lyssnar på de här människorna. Jag vet att jag nu kommer att få höra att minsann vill gripa in och måla ut. Nej, det här handlar om ett djupt kärleksbudskap. Att ställa krav är faktiskt att bry sig. Att våga vara tidig och tydlig hjälper de här unga människorna att inte hamna på Kumlafängelset i förlängningen. Jag ser att min talartid är slut. I mina replikskiften kommer jag att återkomma till frågan om medling, som jag tycker är bra. Men föreslås det med full fart och med stor glädje, enligt majoriteten, att vi ska ersätta åtal för unga människor som har begått brott med medling. Det är att vara väldigt verklighetsfrånvänd, menar jag. Det är en missriktad välvilja som slår helt bakut. Det kommer att leda till stora ökade problem för de poliser, socialtjänstföreträdare och ungdomsåklagare som försöker bekämpa och motverka att unga människor förstör sina egna liv och andras på vägen. För tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 3. 55 (): Jag tänkte börja med att återgå till , , som inte blev sedd och inte blev målsägande när hans pappa slog hans mamma. kan det faktiskt vara så att , som är offer, har blivit ung lagöverträdare för att vi inte har gjort tillräckligt för att gripa in och hjälpa honom och ge honom behandling så att han kommer över det han har blivit utsatt för. Därför är det väldigt bra att vi tar dessa två ärenden i ett sammanhang. Jag instämmer i väldigt mycket av det har sagt. Jag vill ta min utgångspunkt i att det brottsförebyggande arbetet är oerhört viktigt. Det här är en framtidsfråga. vet vi väldigt lite om de barn som är precis i brytpunkten att börja utveckla ett beteende som leder till att hälften av dem blir kriminella vuxna. Det handlar om barn som är så pass unga som fyra, fem, sex, åtta eller, som , . Det är där vi måste göra mer. Det står inte mycket om detta i regeringens proposition. Där står man i princip helt handlingsförlamad. Mer måste göras, och regeringen har visat att den inte klarar av det. Det finns andra som kan ta vid och åstadkomma de förändringar som krävs. Det är rätt otäckt att vi inte vet hur många dessa barn är. Jag lyssnade på en genomgång av vad forskningen vet om normbrytande beteende i barndomen och vad det har för betydelse för en senare kriminell livsstil i vuxen ålder. Med tanke på det är det en skrämmande läsning som återfinns i det här betänkandet. Vi måste på ett helt annat sätt ta oss an de små barnen med beteendestörningar och de äldre barnen som börjat utveckla tendenser, kanske snattat eller börjat skolka redan i åtta-, nio eller tioårsåldern. Det gäller för den delen också de ungdomar som riskerar att tillägna sig en kriminell karriär. Det är först och främst dem som regeringen här försöker lägga förslag om. Jag är inte lika översvallande inför de förslagen som var i sin inledning. Regeringen fortsätter ju den väg som man slog in på 1999, och den försämrar snarare situationen än tvärtom, som man säger att målsättningen är. kallade man in en utredning för att följa upp och utvärdera de misstag som hade begåtts. Vi trodde att de kanske skulle komma till insikt, men det har de tyvärr inte orkat med. Det är trötta förslag som inte kommer att klara av att hindra ännu fler unga människor att fastna i kriminalitet. Vi har här 51 reservationer, och i dem presenterar vi i alliansen ett alternativ till den rådande politiken. Det är ett alternativ som går till botten med problemen. Familjen är samhällets främsta brottsförebyggande resurs. Fungerande familjer behövs som en skyddande faktor för barn med normbrytande beteenden och för de unga som naturligt prövar att revoltera i ungdomsåren jag har gjort det själv. Kan inte samhället med mindre insatser stödja familjefunktioner och göra tidiga ingripanden kommer både samhällskostnader och mänskliga kostnader att bli gigantiska . Mödravårdscentralen, barnavårdscentralen, dagis, skola, socialtjänst, sjukvård, rättsväsende och andra måste kunna bilda en skyddande kedja för att stoppa tillväxten av ungdomskriminaliteten. Det här är en av våra viktigaste framtidsfrågor. När man begår brott som ung måste samhällets samlade reaktion vara glasklar. Det är den långt ifrån , och det blir inte särskilt stor skillnad med de ändringar som vi ska besluta om här . Det måste göras mer. Varför har till exempel inte regeringen och Socialdemokraterna föreslagit familjesamråd som är en etablerad verksamhet som finns i många andra länder? Det skulle vara verksamt för att stärka upp nätverket runtomkring de unga som ännu inte har fyllt . Det avstyrker ni. Vi tycker att det är fel att ska ansvara för det som man nu har valt att kalla ungdomsvård. ska ju hjälpa och stötta människor, inte straffa och genomföra sanktioner. Vi vill att ansvaret för ungdomsvården ska föras över till kriminalvårdens frivård. Det första argumentet har jag redogjort för. Det finns fler, och det andra är att om det fördes över till kriminalvården skulle sanktionen se likadan ut över hela landet. redogjorde så vackert för hur det ser ut . Här har vi en naturlig lösning. Inte heller det tycker man är någonting att ta fasta på. Det är mycket daltande. ska den unge gå med på påföljden för att den ska kunna utdömas. På s. 23 högst upp skriver regeringen så här: De föreslagna förändringarna får anses ge den unge ett rimligt inflytande på utformningen av innehållet i de påföljder som blir aktuella. Den unge får ett rimligt inflytande. Är det skarpa och tydliga sanktioner från samhällets sida? Kan Socialdemokraternas representant här förklara detta för mig och för övriga? Det fortsätter med uppföljning av straffet och genomförandet. Vi har föreslagit att man ska kunna göra en uppföljning av hur sanktionen har genomförts, om det har blivit bättre eller sämre, hur det har gått och om man har skött sig. Men då säger utskottet på s. 25: Utskottet kan i och för sig se vissa fördelar med en ordning där uppföljningsmöten hålls även utan misskötsamhet men bedömer att nackdelarna överväger. Kan tala om för mig vilka nackdelarna med uppföljningssammanträden är? Då vore jag tacksam. Ansvaret för sluten ungdomsvård måste också ses över. Jag var på Bärby ungdomshem som har specialiserat sig på unga sexualförbrytare. De som vårdar dessa killar det är killar som finns där är frustrerade, för de får inte tid att vårda dem och ha en effektiv behandling innan de släpper ut dem i samhället igen. Vad beror det på? Jo, det beror på att så korta strafftider döms ut att de inte har en rimlig chans att ge de här pojkarna en sjyst behandling så att de kan komma ut i samhället igen utan att begå nya brott. Men varför föreslår inte Socialdemokraterna , så att man i ungdomsvården kan ge ungdomarna en chans att bli tillrättavisade? Vi lägger fram förslag om kvalitetshöjning. Vi lägger fram förslag om helgavskiljning. Det är ett mycket dåligt förslag, nämligen att man ska kunna sitta av sitt straff , då de flesta brotten begås. Det är anmärkningsvärt trött och fattigt i majoritetens betänkande. Om vi ska kunna komma till rätta med de här problemen så måste det till helt andra åtgärder. 56 (): Bättre än att hantera unga lagöverträdare på det ena eller andra sättet är det att förebygga att lagöverträdelser alls uppstår. Patienter och de som yrkesmässigt sysslar med sjukdomar vet att det innebär överlägsen kvalitet att förebygga sjukdom eller skada jämfört med att med möda, utgift och osäker prognos behandla. En förebyggd skada är till fördel för både individ och samhälle. När det gäller brottslighet tillkommer ännu en vinst, nämligen att man undviker att ännu en människa blir ett brottsoffer. Man kan inte resonera om ingripanden mot unga lagöverträdare utan att tala om förebyggande. anser att normöverföring från vuxna till barn är en avgörande förutsättning för att förebygga brott. Familjens roll, att fostra och leda de unga, är då av största vikt. Det offentliga ska genom olika åtgärder stödja föräldrar och ge möjlighet till mer tid med barnen. En stark relation mellan familj, skola och närsamhälle skapar social kontroll som verksamt bidrar till att minska riskerna att unga dras in i brottslighet. Det borde till exempel vara självklart att ha arbetsro och trygghet i skolan och att allvarliga brott som begås i skolan polisanmäls. Alla skolor bör ha en kontaktperson hos polisen. av de våldsbrott som barn söker vård för har skett i skolan. Det är uppenbart att , polisen och skolan måste ha ett nära samarbete för att tidigt motverka kriminalitet. Sekretesslagstiftningen borde ändras så att rektorer kan informeras om elever som begår brott. Särskild barn- och ungdomskompetens måste finnas inom hela rättsväsendet. Det finns inga straffprocessuella skäl att utreda brott som begås av barn . Någon förundersökning ska därför normalt sett inte inledas men får göras om den kan antas ha betydelse för att avgöra om behov finns av insatser eller om det annars är av särskild vikt att en utredning äger rum. För barn får en utredning inledas endast om det finns synnerliga skäl. I de allra flesta fall läggs minderårigas brott bara till handlingarna. menar att alla brott ska utredas. Vi anser också att det bör införas särskilda ungdomsrotlar som snabbt utreder brott där ungdomar är inblandade. Vi anser att föräldrarna ska involveras mer när deras barn misstänks för brott än vad som är fallet . Skolan, de sociala myndigheterna och polisen ska vara skyldiga att ha upparbetade rutiner för att informera föräldrarna om barn misstänks för brott. Polisen måste förbättra sina rutiner när det gäller föräldrars närvaro vid förhör. Vi kristdemokrater anser också att det ligger i samhällets intresse att stödja föräldrarnas engagemang i sina barn även när barnet ställs inför rätta. Det är av största vikt att föräldrar är med under rättegången och får ta del av det som utspelar sig under rättsprocessen. Föräldrar till barn ska alltid ha rätt till ersättning för sin inställelse i rätten, oavsett om barnet är tilltalad, målsägande eller vittne. Det bör göras till en plikt för föräldrar att vara med under rättegången när deras barn är aktörer i rättsprocessen. För att ytterligare förbättra förutsättningarna för en snabb handläggning av ungdomsbrott vill vi inrätta särskilda jourdomstolar för ungdom. I likhet med anser vi att det rättsliga systemet inte är utformat utifrån barns och ungdomars förutsättningar. Propositionen har flera goda förslag. Exempel på sådana är att tillsätta kvalificerade kontaktpersoner i och skyldigheten för kommuner att erbjuda medling. Syftet med att begränsa böter som påföljd är också bra. Allt detta är välkomna steg i rätt riktning. Vi har motionerat om att påföljderna för unga måste ses över och att påföljden överlämnande till vård inom kan behöva avskaffas. Det föreslår regeringen , och även det låter bra, men det erbjuder ändå ingen lösning. Nuvarande påföljd, överlämnande till vård inom , ska ändras och byta namn till ungdomsvård. Det föreslås också att ungdomstjänst införs som en ny fristående påföljd för lagöverträdare under . Det föreslås bli obligatoriskt för kommunerna att administrera den här ungdomstjänsten. En plats behöver inte vara anordnad redan när domstolen dömer i målet. Vad gäller propositionens förslag till ungdomsvård instämmer med Hovrätten över och , som i sitt remissvar skriver att tanken med förslaget är god men att det saknas metoder för att avgöra i vilka fall det finns ett verkligt behov. Man anser inte att det är försvarbart att bygga en ordning med straffrättsliga reaktioner på så lös vetenskaplig grund. Det krävs forskning och utveckling av metoder för att skapa ett vetenskapligt underlag för påföljderna. Vårdbehovet måste först med trovärdighet kunna konstateras, och vården måste kunna vila på vetenskap och beprövad erfarenhet innan tiden är inne att införa nya system. En utvärdering av vård inom enligt påföljdsreform har visat att den vanligaste insatsen där var samtalskontakt, där samtalen ofta, som det sades, kretsade kring det aktuella brottet, dess konsekvenser, familje- och skolsituationen, relation till kamrater, etik och moral samt droger. Andra vanliga insatser var att man över huvud taget hade en kontaktperson och någon form av programverksamhet. Dessa insatser var inte bara de vanligaste utan ofta de enda insatserna enligt vårdplanen. Detta leder utvärderingen till sin bedömning, nämligen att det i många fall inte förelåg något vårdbehov i egentlig mening. Frågan kvarstår därför , nämligen vilken vård de unga lagöverträdare som enligt regeringens förslag ska överlämnas till ungdomsvård faktiskt kommer att få. Propositionen ger inga förslag till kvalitetsförstärkning, vare sig när det gäller bedömning av eventuellt vårdbehov eller när det gäller vårdens innehåll. Propositionen föreslår ett namnbyte. Förslaget blir således ett slag i luften och tar inte de unga lagöverträdarnas behov av insatser på allvar. Regeringens förslag innehåller en märklig regel om påföljdspreskription där man säger att en utdömd ungdomstjänst ska bortfalla om inte domen börjat verkställas innan förflutit från det att den vann laga kraft. Vi menar i motsats till detta att ungdomstjänsten bör verkställas senast efter att domen vunnit laga kraft. Det är mycket viktigt med snabba reaktioner på brott, i synnerhet när det gäller unga lagöverträdare. Om det är de flesta överens. Det finns mer att säga, men tiden är knapp. Därför avslutar jag här och yrkar bifall till reservation nr 3. 57 (): Vi har fått höra mycket om det här förslaget redan. Därför kan jag väl korta ned mitt anförande något. Förslaget som vi har att ta ställning till är ganska omfattande i själva texten, men i förslag och innehåll är det tyvärr magert. Det finns en del förslag som vi har hört om tidigare också som vi välkomnar och givetvis kommer att rösta för. Det anmärkningsvärda i det här betänkandet och i propositionen är alla de förslag som inte finns med. tycker jag att det andas en något naiv syn på barn och ungdomar som har börjat begå brott: Om vi bara är snälla nog så kommer de nog att sköta sig och sluta begå brott. Jag tror inte att situationen är så enkel och så oproblematisk. Vad ungdomar som är på väg in i kriminalitet behöver är tidiga reaktioner och tydliga reaktioner, att samhället säger: Det där är inte okej. Så där ska man inte göra. Hur ofta har det inte hänt att ungdomar som börjat begå brott märker att ingenting händer, ingen reaktion från samhällets sida? Jaha, då kan vi göra det en gång till. Vi lägger inte alla förslag i våra 25 reservationer, eller hur många det nu är, för att vi vill straffa de här barnen och ungdomarna. Vi gör det för att vi vill hjälpa dem ur kriminaliteten. Det är verkligen att hjälpa de här ungdomarna. Jag har varit på många fängelser och ungdomshem. Jag har inte hört en enda säga sig vara arg eller besviken för att samhället ingrep eller gjorde det för . Så om vi vill göra dem en tjänst, om vi vill hjälpa de här ungdomarna, handlar det om att samhället ska ingripa. En forskare vid i min hemstad som har forskat på ungdomsgäng pekar på tre viktiga punkter vad gäller kriminella ungdomsgäng, och de vill jag definitivt skriva under på. För det första måste samhället snabbt gå in i och beivra tendenser till kriminella ungdomsgäng så att de inte hinner bygga upp fasta etablerade kriminella nätverk och strukturer. För det andra tar det mellan gärning och åtgärd. För att riktigt unga ska förstå allvaret i det de gör måste reaktionen komma snabbt. För det tredje upplever de som är inte någon koppling mellan det de gör och den åtgärd de hamnar i, alltså samtal med . står som sagt bakom en stor mängd reservationer, men jag väljer att yrka bifall enbart till reservation 45 under punkt 48 om drogtester på barn . Jag önskar verkligen att det aldrig någonsin skulle behövas några drogtester för barn , men verkligheten är inte så ljus. Det finns barn som missbrukar. Det finns barn nere i elvatolvårsåldern som ingår i kriminella gäng. Det finns ett behov att hjälpa de här barnen långt innan de fyller . När man läser betänkandet skulle man kunna tro att majoriteten har förstått att det behövs åtgärder och hjälp även för barn . I sammanfattningen av betänkandet står det: Stödet till unga personer, även till dem under , förstärks. En särskilt kvalificerad kontaktperson skall kunna utses om den unge är i behov av särskilt stöd och särskild vägledning för att motverka en risk för missbruk av beroendeframkallande medel. Då inställer sig frågan: Hur ska man veta att någon börjat missbruka beroendeframkallande medel när man inte ens får testa de här barnen under ? Människors personliga integritet betonar vi från sida , men när det gäller barns säkerhet och trygghet måste samhället våga fatta svåra beslut även om barnet eller föräldrarna inte inser vilka problem som håller på att byggas upp. Jag skulle kunna säga mycket mer om det här, kanske framför allt om familjens roll. Men det har vi också hört mycket om tidigare, så jag väljer att avsluta här. (forts. 15 §) Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum.