prot · GT09139 · 2006-06-12 00:00:00 — Det finns en otålighet och ett slags uppgivenhet. Statsrådet säger att en utredning har gjorts, den remissbehandlas, den ska få en sjyst behandling och sedan kommer förslagen. Men så har inte varit fallet med andra utredningar. I utredningen som handlar om reformerad hyressättning föreslog utredaren att det ska införas ett nytt system för tillval. Remissinstanserna tillstyrkte förslaget, det vill säga Fastighetsägarna, och . Regeringen konstaterar att det inte bör införas ett kostnadsbaserat system för till- och frånval. Det är ingen garanti att utredningen och aktörerna på marknaden är överens. Det behöver inte innebära att regeringen kommer att lägga fram ett förslag. Därför tar jag tillfället i akt att verkligen propagera för vikten av överklagandeprocessen, PBL-frågorna, till- och frånval med mera. Jag tror att de är nyckelfaktorer för hur branschen ska utvecklas framöver, det vill säga boendet, bostadspolitiken och också byggsektorn. Det måste till ett riktigt ramverk för att ytterligare möjliggöra för aktörerna att ta det ansvar de har. Varför har jag inte kommit in på frågan om den statliga marken? Det är av respekt för att det har varit många frågor i denna interpellation. Vi ska diskutera frågan om statlig mark i samband med nästa interpellation. Jag lovar, fru talman, att jag med stor emfas kommer att tala om Stora Ursvik och den statliga marken. Det återkommer jag till i nästa interpellationsdebatt. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2005/06:477 om statens roll som markägare 18 Samhällsbyggnadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att den statliga marken ska få andra ägare, för att staten ska fasa ut sin roll som exploateringsintressent och för att den statliga marksamordnaren därigenom ska kunna avskaffas. Jag delar inte uppfattning att staten helt ska avhända sig sitt markinnehav. Staten det svenska folket äger stora marktillgångar. Jag vill att den statligt ägda marken ska användas offensivt. kan det vara för att bevara områden för natur- och friluftsliv, inte minst mark runt våra skärgårdar. Men vi behöver också mark för att bygga nya bostadsområden med bra bostäder som alla kan efterfråga och för att skapa moderna stadsdelar där vi också bygger miljövänligt. I byggs och planeras det för bostäder i betydligt högre takt . har nyproduktionen av 23 000 bostäder påbörjats, varav 4 600 utgör hyresrätter. Det är önskvärt att bostadsbyggandet ökar ytterligare för att möta bostadsefterfrågan i regionen. Men en självklar förutsättning för byggande är att det finns tillgänglig mark. Genom att tillsätta en marksamordnare med uppdrag att verka för överenskommelser om försäljning av statlig mark för bostadsändamål har regeringen tagit ett viktigt initiativ för att öka tillgången på byggbar mark. hade jag möjlighet att ta det första spadtaget när stadsdelen i påbörjades där drygt 4 000 bostäder ska byggas och likaså 4 000 arbetsplatser, och offentlig service, vägar och kollektivtrafiksystem. En förutsättning för Ursviks framväxt från idé till byggstart har varit samarbetet mellan och det statliga fastighetsbolaget . Precis som i fallet med Ursvik kan statens myndigheter och bolag medverka till utveckling och samhällsbyggande. Särskilt viktigt är det att den mark tas till vara som försvaret har använt och som i och med försvarets ändrade organisation nu blir användbar för andra ändamål, till exempel för bostadsbyggande. I det arbetet är det avgörande att utveckla ett bra samarbete med berörda kommuner och representanter för byggsektorn. Och det är här som marksamordnaren har en viktig roll att fylla. Avslutningsvis kan jag konstatera att jag håller med om att det är kommunerna som har ansvaret för att avgöra hur mark- och vattenområden ska få användas. Detta är en grundläggande bestämmelse i . Jag vill tydligt klargöra att jag inte avser att föreslå några förändringar när det gäller det grundläggande ansvaret för markanvändningen. Det är och bör förbli en angelägenhet att planlägga användningen av kommunens mark- och vattenområden. 19 (): Då är vi inne på frågan om den statliga marken. Jag vill även här göra en koppling till föregående interpellationsdebatt om byggkonkurrensen. Det är märkligt att staten som stor markägare lierar sig med byggföretag i så kallade utvecklingsbolag. Det kommer med all rätt kritik från mindre aktörer, just i och med att marken är ingångsfaktorn. Där delar jag statsrådets uppfattning att vi ofta diskuterar den kommunala marken. Men låt mig påminna om att staten som markägare har ett stort inflytande. Att liera sig i utvecklingsbolag med en av byggjättarna och där tillsammans äga marken är något som ska diskuteras och kritiseras. Det har vi från sida gjort om. Med en så stor och geografiskt sett dominerande aktör får denna aktör en speciell roll på marknaden. Jag har sett att en annan riksdagsledamot från har ställt en fråga. Ledamoten påstod i en fråga till ett annat statsråd vilket var en nyhet för mig att staten hade påverkat prissättningen av marken, vilket hade slagit undan möjligheten att bygga hyresbostäder i det markområdet. Den bilden hade inte jag, och jag hade inte fått den informationen. Jag konstaterar att frågan har ställts tidigare . Det visar ytterligare på statens roll som aktör. Menar jag med min interpellation att staten ska avhända sig all mark? Nej, det menar jag inte. Jag menar att vi i den här interpellationsdebatten diskuterar mark som kommer att exploateras, mark som har förts över till den typen av utvecklingsbolag och mark som försvaret äger. Kommuner har varit intresserade av att exploatera men har hamnat i svårigheter med den statliga aktören. Jag diskuterar inte heller det statliga bolaget i sig. Det här är en principiell diskussion om statens roll. Det är orimligt att när vi diskuterar kommuner hävda att marken är en viktig ingångsfaktor för byggandet och boendet men att vi inte skulle kunna föra parallelldiskussionen om den statliga marken. Jag hävdar att det är precis samma diskussion som ska föras. Jag har en annan uppfattning. Sedan var det frågan om byggandet och boendet i Stora Ursvik och antalet hyresrätter kontra som nämns i svaret. Jag kan konstatera, som jag har sagt i tidigare debatter, att mycket av det här stoppas. Jag vill påminna om att Stora Ursvik har en annan hotbild över sig. Kollektivtrafiken ligger i en riskzon, vilket kan göra att hela projektet omkullkastas vad gäller den stora exploateringsgraden. Det är också en viktig fråga att avgöra. Sedan finns det faktiskt en nyhet i svaret. Jag vill verkligen ha ett svar. Statsrådet sade: Jag vill tydligt klargöra att jag inte avser att föreslå några förändringar när det gäller det grundläggande ansvaret för markanvändningen. Det är och bör förbli en angelägenhet att planlägga användningen av kommunens mark- och vattenområden. Innebär det att regeringen avser att driva frågan om att flytta över strandskyddet till kommunerna? Detta är i så fall en nyhet. är det inte som styr användningen av exempelvis stränder och vattenområden. Därför är det intressant att få höra om regeringen har ändrat uppfattning. Det är i så fall en sensation. Det skulle kunna vara en förklaring till varför man inte har lagt fram en proposition . Det vill jag gärna höra en kommentar om. Hur ser statsrådet på den statliga marken? Ska staten liera sig med aktörer i byggbranschen i den typen av affärsverksamhet i utvecklingsbolag som kritiseras av mindre aktörer som anser att den statliga marken inte upplåts för fri konkurrens? 20 Samhällsbyggnadsminister (): Jag börjar med att lugna med att säga att det inte var någon stor världssensation i sista meningen i svaret. Strandskyddet berörs inte av svaret. Det har sin egen ordning, sin egen diskussion och sina egna överväganden. De är viktiga nog. Det är inte min eller regeringens avsikt att i ett sådant här sammanhang ändra uppfattning om det. Det kan vi ta bort från diskussionen. Precis som säger är hela diskussionen principiell. Den är principiell på många plan. Det handlar om, för det första, om man aktivt vill att staten ska vara markägare. Vill man, för det andra, att staten ska vara en aktiv markägare? För det tredje: Vilken typ av aktivitet tycker man att en stat kan ha när det gäller marken? För det fjärde: Missgynnar den aktiviteten i så fall små aktörer? Gör det på något sätt att konkurrensvillkoren därmed slås undan eller får andra uttrycksformer? Egentligen är det alla de fyra delarna som diskussionen handlar om. Vi kan ha en lång diskussion om Ursvik, för jag tycker att den frågeställningen är intressant. Det är både den aspekt som tog upp och, som jag försökte påpeka tidigare, aspekten hur strålande bra jag tycker att kommunen över partigränserna har arbetat med informationsinsatsen till medborgarna. Den frågeställningen tycker jag också har sin plats här. Min principiella utgångspunkt för alla de fyra frågor som jag lite snabbt försökte definiera den principiella debatten med är den här: Statens ägande av mark är ett redskap som staten har och som staten ska och bör använda, inte bara för att sälja någonting attraktivt för att få in pengar till staten utan också i bostadspolitiska syften. Det är den diskussionen som ännu en samordnare, den så kallade marksamordnaren, nu arbetar med. Han ska se på den mycket attraktiva och mycket viktiga mark som framför allt staten nu kan använda efter förändringarna i försvaret. Om har sett uppdraget till den så kallade marksamordnaren vet hon att det är ganska tydligt att vi på alla vis vill försäkra oss om att staten på detta sätt tillsammans med kommunerna blir en aktör som kan medverka till de bostadspolitiska syften som marken i de attraktiva områdena bör ha. Vi skulle kunna ha en spännande diskussion om olika upplåtelseformer, en blandning av dem eller den mest energieffektiva lösningen på bostadsbyggande i vissa områden. Det finns väldigt mycket som kommunerna skulle kunna använda den här formen till. Men jag är också mån om att det inte ska bli en insats som de små aktörerna upplever som hinder för dem. Det vill jag verkligen understryka. Den principiella uppfattningen, som jag tror att i första hand vill ha svar på, gäller: Är statens ägande ett redskap? Ska det användas? Ska det användas till mer än att bara få in resurser till staten? Jag hoppas att marksamordnaren kan ge oss konkreta exempel på hur detta kan ske, inte minst med försvarets före detta mark. 21 (): Statsrådet sade att den statliga rollen som markägare innefattar alla de delarna, att vara aktiv, att ha en markpolitik etcetera. Men jag vill påminna om det viktiga, när man har en stor aktör och den aktören ägs av det offentliga, att också fundera över detta: När man ser frågeställningar som kommer in från andra ledamöter och när vi har kontakter med kommunerna intar staten som markägare ibland en roll som exempelvis kommunala företrädare starkt reagerar emot. Man får en sådan kraft i sin roll att det blir väldigt svårt, och det påverkar också lokal utveckling. En sådan frågeställning som har varit uppe i många kommuner är exempelvis prissättningsfrågan, där man har uppfattningen att staten som aktör driver på. I säger vi då att det naturligtvis är ett marknadsbaserat system, men frågan är: Kan staten som aktör inta en roll som driver på priserna? Den uppfattningen råder bland en hel del lokala företrädare. Det andra är: Är staten bättre på att utveckla marken än de kommunala företrädarna? Om man exempelvis drar sig tillbaka, vilket försvaret nu gör från väldigt många orter, och om det finns möjlighet att göra någonting annat och kommunerna ser behovet av bostadsbyggande, är det inte alltid så att staten i egenskap av aktör är en bra aktör. Den parallellen tycker jag är lite märklig att göra. Staten och bolaget agerar utifrån sitt bolagsintresse, men det innebär inte alltid att det är en bra aktör. Det vill jag hävda. Det tredje är att det finns kommuner som har grönområden som man vill skydda, som man har arbetat med och som det har rått konsensus om bland de lokala företrädarna oavsett partifärg, men då kan den statliga aktören, markägaren, plötsligt börja driva frågan om exploatering, mot den lokala viljan hos medborgare och politiskt förtroendevalda. Det är också en intressant fråga. Är det statens roll genom sitt bolag att inta den rollen? förs det ju mängder av diskussioner kring hur man ska spara tätortsnära gröna områden när man exploaterar mycket. Jag vill hävda att staten har en viktig roll. Jag anser att staten självfallet ska kunna äga mark. Men jag anser också att det är lika viktigt att diskutera statens roll som markägare som att vi diskuterar kommunernas roll som markägare för både boendeutveckling, bostadsbyggande och byggbranschens sätt att fungera. Det är det som jag menar inte framstår tydligt här. Det låter bara positivt. Jag menar att de hinder som finns och de problem som är uppenbara hanterar inte regeringen. Det är där jag skulle vilja ha ytterligare klarlägganden kring de konfliktområden som jag tar upp. Slutligen: Jag diskuterar väldigt gärna Stora Ursvik i . När jag satt i kommunfullmäktige väckte jag 1996 motionen om att området skulle bebyggas. har det gått , och det börjar närma sig exploateringsstart. Men hindren är många, vad gäller både infrastrukturen, som jag nämnde, och bestämmelserna som en annan ledamot har ställt en fråga om till ett annat statsråd som innebär att staten som aktör förhindrar eventuell exploatering i vissa avseenden, för bland annat hyresrätter. Då tycker jag att det är en väldigt intressant fråga. Här har vi olika uppfattningar om statens roll. Jag tycker framför allt att det är viktigt att framhålla att staten som markägare får ett väldigt stort inflytande i vissa kommuner där staten äger väldigt mycket mark. Då tycker jag att man ska renodla och se också de negativa sidorna och riskerna med staten som aktör, och inte bara tala om att staten i egenskap av aktör alltid handlar på ett bra sätt. Det tycker jag inte att man ser överallt, i alla fall inte i . 22 (): Jag blev inspirerad av argumentation. Jag vill ta ett litet konkret exempel från den lilla trevliga orten . Staden , som det var , sålde ganska billigt ett betydande markområde till staten för att man skulle kunna utveckla det dåvarande kustartilleriförbandet som fanns där. Sedan lades detta ned säkert av goda skäl och staden, som hade blivit en kommun, ville bygga bostäder på detta område. Då visade det sig att staten var en liten men girig markägare som kraftigt höjde priserna så att det nästan var omöjligt att bygga på detta område. Detta är samma aspekt som tar upp, att det statliga intresset genom bolagen ibland kan motverka angelägna kommunala syften. 23 Samhällsbyggnadsminister (): Egentligen är det väl två delar vi pratar om , dels den roll som man uppfattar att staten har , dels den roll som vi i regeringen avser med det uppdrag som marksamordnaren har. Egentligen tycker jag att det är i den senare delen, nämligen den roll som vi vill att marksamordnaren ska spela, som den viktiga förändringen sker och, som jag har uppfattat det, som skulle stilla mycket av den oro som och nu har gett uttryck för. Staten är en aktör det är vi överens om. Om det är en bra aktör eller inte är återigen en värderingsfråga. Men det är den frågeställningen som regeringen har valt att försöka besvara just genom att tillsätta marksamordnaren. Just för att staten har mycket attraktiv mark, som pekade på, anser inte vi att det nu bara ska handla om att få in resurser. Staten ska också ha en samarbetande roll med kommunerna för att möjliggöra bostadsbyggande. Jag vill understryka vad som sägs i pressmeddelandet från regeringen när vi utsåg den statlige marksamordnaren: på statlig mark är en viktig fråga som kan komma att få betydelse för bostadsförsörjningen i . Det är angeläget att bostadsprojekt på statlig mark kommer till stånd. Mot denna bakgrund har regeringen beslutat att tillsätta en statlig marksamordnare för att notera! tillsammans med berörda parter hitta lösningar som möjliggör ett ökat byggande av hyresbostäder. Det är det som är avsikten. Jag kan inte gå in i detalj på den historik som uttryckte här. Jag tycker att det räcker som svar att säga att avsikten är att staten ska ha en större agenda än att eventuellt försöka få in så mycket pengar som möjligt till statskassan, utan i det här fallet tillsammans med aktörerna möjliggöra fler bostäder, inte minst hyreslägenheter. Jag ser alltså fram emot det här uppdraget och hoppas att den misstänksamhet som jag tycker ligger lite under ytan kanske kan vara undanröjd för stunden. Vi får se hur de uppdrag kommer att formuleras som , som marksamordnaren heter, kommer att lämna till regeringen. 24 (): Statsrådet säger att det råder en misstänksamhet. Jag vill snarare säga att jag känner en oro och framför allt också en vilja att diskutera vad staten har för roll. Jag menar att det är riskfyllt att göra kopplingen att staten som aktör i egenskap av att vara staten, oavsett om det är genom bolag, alltid är en god aktör. Jag menar att även ett bolag kan ha sina egna intressen av att driva en utveckling, även om det som i det här fallet är styrt av regeringen. Eftersom det är uppenbart att frågeställningar kring statligt markinnehav konkurrensfrågorna, makten, att lokalt få utveckla sin närmiljö kommer upp från olika håll menar jag att det finns ett bekymmer som måste diskuteras. Jag menar att regeringen ska vara mer tydlig i vad man vill med den statliga marken. Där har vi en annan uppfattning från sida. Jag har inte fört in frågan om att sälja för att få in så mycket resurser som möjligt. Den frågan har jag över huvud taget inte tagit upp i dagens debatt. Jag har mer tagit upp den principiella debatten om vad som är viktigt för det statliga markinnehavet. Precis som menar jag att det finns uppenbara tecken på att man på det lokala planet, i kommunerna, ser en rad hinder. Jag lyssnar på de mindre aktörerna, som också har fört in just den statliga marken. De hör också alltid att det är den kommunala marken som är ingångsvärdet för att kunna bygga, men det är just de mindre byggarna som lyfter upp de utvecklingsbolag där staten genom sitt bolag har lierat sig med ett av de stora byggföretagen. Jag tycker att det är viktigt att notera att de mindre byggföretagen har reagerat på detta. När det sedan gäller statens roll finns det paralleller också till bostadsakut med mera. Vad ska staten göra? Ska staten, som i det fallet, köpa upp övertaliga fastigheter och börja utveckla dem, eller ska man låta marknaden komma in på något sätt? Det är en alltid lika spännande och intressant diskussion där vi landar i olika vägar att uppnå goda syften. Låt mig slutligen vara tydlig också när det gäller strandskyddet: anser att man även där måste göra någonting. Jag ber att få tacka så mycket för debatten, fru talman, och också önska statsrådet en trevlig sommar. 25 Samhällsbyggnadsminister (): Jag tror inte att vi kommer längre för stunden när det gäller argumenten. Jag vill bara återgälda slutorden och säga både till och till : Ha en riktigt trevlig sommar, så återkommer vi i någon konstellation. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2005/06:455 om Estonias bogvisir 26 Samhällsbyggnadsminister (): har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att få belagt att sonarbilder som visar ett föremål invid för som till form och storlek överensstämmer med bogvisirets form och storlek skulle vara tagna , som jag föreslog i en riksdagsdebatt . Det jag sade vid riksdagsdebatten var att enligt de uppgifter som jag hade fått från var det med stor sannolikhet så att de sonarbilder som hade visats upp i och som även trafikutskottet hade fått ta del av kom från det tillfälle då ett konsortium 1996 skulle undersöka om en övertäckning av var möjlig. Det jag även sade var att det var svårt att betvivla att bogvisiret hittades där det sedan faktiskt hittades, från fartyget och av en finsk isbrytare. Jag skulle också vilja påminna interpellanten om vad han själv sade vid det debattillfället, nämligen att han inte var av uppfattningen att visiret skulle ha hittats på någon annan plats än där den finska isbrytaren hittade det. Jag har inga andra uppgifter än att bogvisiret hittades där det hittades. 27 (): Statsrådet och jag är helt ense om att visiret hämtades upp från den position en nautisk mil väster om vraket där det påträffades. Det är dock inte det som interpellationen gäller. Min fråga gällde den sonarbild som togs när vraket hittades och som alldeles invid Estonias för visar ett föremål som till storlek och form överensstämmer med bogvisirets storlek och form. I säger doktor , som tog bilden, att det intill fören finns ett stort föremål som endera slitits loss eller hänger kvar vid skrovet. Han ansåg att det var visiret. På sonarbilder som har tagits senare saknas detta föremål. Annat bildmaterial från haveriutredningen visar att någon annan än skaffat sig tillträde till Estonias lastdäck dygnen efter förlisningen. Ombordkörningsrampens räcken har skurits av och filmades avsågade av en robotkamera. Det finns också filmmaterial inifrån lastdäcket som enligt bildanalys visar att någon sprängt vid fästena för bogvisirets hydraulik någon av efter förlisningen. Jag noterar att statsrådet inte dementerar någon av de här uppgifterna i mina interpellationer. Då måste statsrådet också kunna tänka sig möjligheten av att någon som inte tillhörde flyttat visiret, helt enkelt därför att det var i vägen vid de arbeten som utfördes nere vid vraket dagarna efter förlisningen. Jag noterar också i statsrådets svar, som över huvud taget inte berör frågan i interpellationen, meningen: Jag har inga andra uppgifter än att bogvisiret hittades där det hittades. Det var ju inte alls det, fru talman, som interpellationen gällde. Först blev jag lite förvånad när jag läste statsrådets svar eftersom statsrådet sagt sig vara intresserad av att nå ökad klarhet kring de frågetecken som omgärdar förlisning. När det gäller just den här frågeställningen hade det varit enkelt att utifrån befintligt bildmaterial kontrollera om statsrådets förslag i debatten här i riksdag överensstämmer med verkligheten. Det gör dock inte statsrådet. Men så ser jag att svaret är skickat från Försvarsdepartementet, och då förstår jag. Där tror jag nämligen inte att det finns något intresse av att öka klarheten kring de aktiviteter som skedde runt Estonias vrak efter förlisningen. 28 Samhällsbyggnadsminister (): Det sista påpekandet var kanske lite onödigt, . Det är Försvarsdepartementet som inom har ansvaret för Estoniafrågorna, och det är från dem jag har ett så kallat § 5-förordnande som ansvarigt statsråd i regeringen. Det var alltså ingenting nytt. Så har det varit som jag har varit ansvarig i regeringen för Estoniafrågorna. Jag skulle dock vilja lägga till ett initiativ som jag har funderat över mycket och som jag inte hann få med i svaret. Många av de frågeställningar som och även andra har rest här i kammaren, också i de interpellationer som vi diskuterar , handlar om vilket ursprung filmer har, om filmer visar vad man egentligen har trott att de visar och om vad bilder visar och inte visar. Det finns absolut en stor misstänksamhet, också från dem som har satts att granska och titta på de här bilderna och filmerna. Ett initiativ som jag därför vill bidra med är att jag avser att lämna ett uppdrag till SKL, en myndighet som inte alls på något sätt har varit delaktig i de Estoniautredningar som har varit att granska både det filmmaterial som finns och de bilder som denna interpellation handlar om för att se om vi därigenom kan komma något närmare något slags klargörande uppfattning om vad bilder och filmer visar, om det är klippt eller inte och så vidare. Mitt erbjudande är att fortsätta att ha den öppenhet som jag verkligen har för avsikt att bidra med och som jag tycker att regeringen haft . Regeringen avser att lämna ett uppdrag till SKL att granska både film- och bildmaterial.