prot · GT09102 · 2006-04-05 00:00:00 — Mitt alternativ bygger på det som i konventet så fint beskrevs med orden förenade i mångfald, mångfalden i att människor sluter sig samman, gör saker tillsammans, jobbar tillsammans, driver folkrörelser och agerar tillsammans. Denna lägsta möjliga nivån för beslutsfattande är sällan , men ibland är den betydligt högre än nationalstaten. Jag värnar FN. Jag tycker att det är lite tragiskt att vi i är så väldigt fokuserade vid den europeiska utvecklingen och EU:s utveckling, som reformarbetet i FN springer så snabbt. Vi kan glädja oss åt att äntligen ha fått en internationell brottmålsdomstol. Vi kan glädja oss åt att nye utrikesminister leder ett reformarbete inom FN där till och med gamla heliga kor som vetorätten äntligen börjar ifrågasättas. Här har vi ett organ för att skydda de värden som måste slås fast för övernationell nivå grundläggande mänskliga rättigheter och gränsöverskridande miljöproblem. Ingen som respekterar de regler som det har fattats beslutat om enligt gällande regler kan hävda någonting annat när två länder i demokratiska folkomröstningar röstade nej. Konstitutionen, som arbetades fram av många duktiga personer varav vi har några här i kammaren, föll. har vi en möjlighet att fundera på vilken typ av samarbete vi vill ha. Det ska vi göra på europeisk nivå. Inom EU tycker jag att frågan bör ställas om det inte är dags för ett nytt konvent där man arbetar fram en kompetenskatalog som kraftigt begränsar EU:s uppgifter till bara de sant gränsöverskridande, kanske ett direktvalt sådant. Det vore nog rimligt om man vill vinna folkets förtroende för det. På nationell nivå kan vi återigen ställa oss frågan vilken typ av förhållande vi vill ha till EU. Jag vill se en ny folkomröstning om EU-medlemskapet. Jag tycker att vi nu kan konstatera att det EU som svenskarna röstade om 1994 inte längre existerar. Till detta EU har nya fördrag som och Amsterdamfördraget lagts till. Nya regler har arbetats fram. EU har fått mer makt. Svenskarna borde återigen få frågan om de vill vara med i detta EU. I den folkomröstningen kommer jag att rösta ja. Jag kommer att rösta ja till ett svenskt utträde ur EU. Jag tror nämligen att utanför EU skulle kunna ha större makt att påverka världen genom exemplets makt, genom att gå före på miljöområdet, genom att agera för rättvisa över världen, genom att återigen avskaffa de tullmurar som återinfördes när gick in i EU och genom en generös och human flyktingpolitik. Jag kommer att rösta ja därför att jag tror på internationellt samarbete och tror att världen är större än EU, inte tvärtom. 49 () replik: Jag noterar att använde en stor del av sitt anförande till att angripa . Det är ju en person som av naturliga skäl inte har möjlighet att ta replik i denna kammare. Min fråga gällde dock huvudsakligen ett annat spår. Både och jag vet att miljöfrågorna är en av vår tids stora utmaningar. Inom Europeiska unionen pågår ett konkret och handfast samarbete för att komma till rätta med miljöproblemen. Vi kan vara kritiska mot att det inte går tillräckligt långt och att det ibland fattas dåliga beslut. På samma sätt kan jag rikta den kritiken mot en del beslut som fattas i på olika punkter. vill avveckla Europeiska unionen och därmed det konkreta och handfasta samarbete i miljöpolitiken som finns. Min konkreta och enkla fråga till är följande: Hur blir miljö bättre av att Europeiska unionen avvecklas och att det konkreta och handfasta samarbete som finns också avvecklas? 50 () replik: Jag ber om ursäkt till om han känner sig orättvist behandlad i kammare. Jag tyckte nog att man kunde ta upp och diskutera de stora statsmän som varit med och format den verklighet vi lever i och hur de uttryckte sig, även om de tyvärr är i livet. Den danska miljörörelsen är intressant. Det var en av de rörelser som en gång ville att skulle ansluta sig till EG, detta för att de ur ett snävt miljömässigt perspektiv såg att nog kunde få bättre miljöregler med ett medlemskap i dåvarande EG. Tilläggas bör att ganska många av dem har ändrat sig , men det hör inte hit. De kämpade för ett danskt EG-medlemskap. Samma människor åkte när frågan kom upp i över sundet och kampanjade tillsammans med mig i mot ett svenskt EU-medlemskap. kan man fråga sig. Jo, de sade att viktigare än små miljöstandarder, möjligen bättre eller sämre, är att något land kan gå före, att något land kan visa att miljöomställningen är möjlig, att det finns exempel att peka på: Titta där, det går att förbjuda antibiotika i djurfoder! Titta där, det går att momsbefria miljöriktiga varor! Titta där, det går att stoppa torskfisket för att få upp torskbeståndet i våra hav igen! Titta, det går! Inom EU är allt detta omöjligt. Inom EU existerar inte det som vissa har kallat för miljögaranti, rätten att gå före på miljöområdet. Inom EU hindras vi att vara exemplets makt. Jag tror att vi skulle ha större möjligheter att faktiskt agera internationellt för miljön om inte var medlem i den europeiska unionen. 51 () replik: Jag tycker att på ett mycket egendomligt sätt försöker undvika den fråga som jag försöker ställa. Min fråga gällde följande. Vi har stora miljöproblem i . Vi har stora miljöproblem internationellt. Väldigt många miljöproblem är internationella. Om svenska fabriker gör utsläpp i påverkar det inte bara den svenska miljön utan också miljön i , och kanske också andra länder. Om danska fabriker gör utsläpp i påverkar det på motsvarande sätt ytterst vår miljö. Därför behövs det ett internationellt samarbete, ett globalt samarbete. Vi kan vara mycket kritiska mot punkter i det samarbete som pågår inom Europeiska unionen, men det är det enda samarbete för att bekämpa internationella miljöproblem som finns som har någon kraft. Detta samarbete finns här och , . Då säger : Vi vill avveckla Europeiska unionen. Det innebär att det konkreta och handfasta samarbete som finns, som inte handlar om olika beslut som länder kan fatta enskilt utan om gemensamma beslut för att tvinga länder att skärpa sin miljöpolitik, vill avveckla. Då är min enkla fråga till , som jag ännu inte fått svar på men som jag hoppas att nu kan svara på i sin replik: Hur blir miljö bättre av att Europeiska unionen avvecklas och därmed det konkreta och handfasta samarbete för att bekämpa miljöproblemen som finns? 52 () replik: Jag lämnade ett svar på hur internationellt kan driva på för en bättre miljöpolitik där jag sade att jag tror att vi har större möjligheter till detta utanför än innanför den europeiska unionen. Det andra svaret på fråga, eftersom han nu inte var nöjd med det första, är att vi också använder andra internationella organ, de mellanstatliga organ som finns på det internationella planet, för att jobba för miljöfrågor. Jag nämnde i mitt anförande just dessa två olika delar dels folkrörelsearbetet, det nationella arbetet, exemplets makt, dels det internationella samarbetet, det globala samarbetet. I sin replik kallade för globalt. Jag gissar att det var ett misstag. Det är ju trots allt bara 25 länder. Världen har ett antal fler länder och några fler världsdelar än . Detta globala samarbete byggs rimligen upp inom just det organ som flyttat fram positionerna på miljöområdet FN. FN har trots motstånd från och en flat inställning från EU lagt fram ett Kyotoprotokoll som kraftigt kan begränsa växthusutsläppen i världen. FN är också det organ som byggt upp en internationell brottmålsdomstol som borde kompletteras med en miljödomstol med kraft att döma stater och multinationella företag som inte ställer upp på de miljöregler vi arbetar fram tillsammans. Jag är inte principiell motståndare till överstatlighet. Jag är motståndare till när makt flyttas längre ifrån människor än nödvändigt, som den gör på många områden inom EU. Gränsöverskridande miljöproblem ska behandlas gränsöverskridande. Just därför, fru talman, försöker vi så länge är med i EU också använda just detta organ för att trycka på för en bättre miljöpolitik. Vi gör vad vi kan inom . Vi har en representant; vi har haft fler tidigare. Vi jobbar ihop med andra progressiva krafter i den gröna gruppen, , för att få en bättre miljöpolitik. Tyvärr är vi dock oftast inte lyckosamma. Den europeiska miljörörelsen uppmanade som bekant de europeiska medborgarna att rösta nej till det konventsförslag som lades fram och som äntligen har fallit. 53 () replik: Jag hoppas att kan vara ense med mig om att EU kommer att fortsätta även om skulle lämna EU. Det verkar ju, fru talman, som om väldigt många av länder söker sig till EU. Vi blev för inte länge sedan ytterligare tio medlemmar i . Förhandlingar pågår för att öppna EU för hela . Den nya konstitutionen vill vissa använda som ett medel för att göra detta möjligt. Andra säger: Låt oss säga nej till den konstitutionen därför att då stoppar vi utvidgningen av EU. Varför vill sälla sig till dem som vill stoppa möjligheten för hela att vara med i EU? När och säger att man vill säga ja till utträde, vad är det utträde till? Vad är alternativet för ? Vad innebär det för ? 54 () replik: Stoppa möjligheterna för de länder som vill ansluta sig till EU det är ju befängt att påstå att jag vill något sådant, . har inte motionerat mot anslutning av nya länder till EU. Alla länder som i demokratisk ordning fattar beslut om att de vill vara med i den organisationen har givetvis den fulla rätten att vara det. Men jag förbehåller mig rätten att ha en åsikt såväl i som hos mina vänner i de gröna partierna i många av EU:s nya länder som gärna vill se en annan form av samarbete och med andra samarbetsorganisationer i andra länder. EU kommer att fortsätta, säger . Det är väl troligt, även om det är en ganska intressant politisk linje. Så här ska det vara. Så kommer det att fortsätta att vara. Därför ska vi ha det så. Det innehåller liksom inget argument. Men om EU nu kommer att fortsätta, låt oss diskutera vilket EU vi vill ha i fortsättningen. Jag tror att EU också skulle bli bättre om något land vågade säga: Om ni fortsätter på den inslagna vägen, om ni fortsätter flytta makt längre och längre bort, vill vi inte vara med längre. Jag tror att ett svenskt utträde eller något annat lands utträde hade varit en kraftig väckarklocka för makten i en väckarklocka som de så väl behöver, för de verkar inte vakna trots att folken i EU i folkomröstning efter folkomröstning underkänner EU:s utveckling, vare sig det handlar om EMU i , den nya konstitutionen i och eller på . Vad skulle det innebära med ett utträde? Vad går vi ut till? Vi går ut till självständiga möjligheter att forma vår politik, möjligheter till internationellt samarbete i , genom avtal med EU och andra länder i FN. Vi har möjligheten att föra en självständig linje i FN på alla de internationella områden vi är tysta med hänvisning till EU-linjen. Vi har möjlighet att kritisera övergrepp i , en fråga där vi varit tysta med hänvisning till handelsintressen. Vi har möjligheten att stoppa svensk vapenexport till länder som vi inte vill exportera vapen till. Vi har möjligheten att vara en aktiv och pådrivande kraft för miljö, mänskliga rättigheter och rättvisa över världen som tyvärr har försvagats genom EU-medlemskapet. 55 () replik: Det är spännande att lyssna till , som säger: Låt oss säga till EU att om ni fortsätter Men, fru talman, är det inte oss det handlar om? Är det inte den här kammaren som bestämmer? Är det inte vi som har makten att dela med oss makt till EU, därför att vi på det sättet ger en starkare röst i utvecklingen för framtid och för EU? Vi vill inte stoppa något land som vill bli medlem i EU, säger . Men just bristen på en ordnad struktur för detta, som öppnar vägen så som den nya konstitutionen skulle ha kunnat göra, innebär ju att man stoppar. Man vet att på det sättet kan man spjärna emot. Det är precis enligt den modellen som man har sett de nationalistiska rörelserna och andra grupperingar agera i andra länder. Man ser konstitutionen som ett hot mot det egna självbestämmandet på alla punkter, och man ser framför allt att man inte vill ha vissa länder med. talade om en annan värld som möjlig. Javisst, den är möjlig. Men då måste vi ha modet att våga samarbeta, våga ge upp beslutsrätt på vissa ställen för att vinna mer. Det är just det som EU handlar om, fru talman, och det är mot den bakgrunden märkligt att inte vill vara med. Men det låter lite grann som om relation till EU är ungefär som relation till regeringsfrågan. Ska man bestämma allt själv och stå där ståtligt och visa sin fana, eller ska man kliva in och ta ansvar också för lite jobbigare beslut? I regeringsfrågan verkar ha bestämt sig för att ta den andra vägen. Varför inte göra det också när det gäller EU, för , och för den delen för de globala möjligheternas skull? 56 () replik: Vi tar med oss den gröna fanan in på . Parallellen håller inte, . Det håller inte heller att avfärda all kritik mot EU-konstitutionen och EU:s utveckling som trångsynt och nationalistisk. Är franska Attac nationalister? Är norska nationalister? Är den europeiska miljörörelsen med över en miljon medlemmar i vår världsdel nationalister? Är de nederländska väljarnas majoritet nationalister? Är de franska väljarnas majoritet nationalister? Är de svenska väljarnas majoritet i EMU-omröstningen nationalister? Nej, det är människor som fattar kloka beslut, funderar, överväger och kommer fram till ett ställningstagande. Det finns säkert nationalister bland dem, men de flesta är inte det. De flesta är nog globalister som tror på en annan värld än det EU som håller på att byggas upp. Det finns en brittisk liberal, en intressant tänkare, . Han sade så här en gång: Det finns en bild av ett som om det inte går framåt mot enandet är dömt att gå bakåt. Han kallade den teorin för trampcykelteorin. ledare verkar tro att om man inte fortsatte trampa föll cykeln omkull. Men, sade han, är ingen cykel. Och dessutom: Alla som kan cykla vet att det bara är att sätta ned foten. Och så förklarade han: Vi har alla möjligheter vi vill. Vi kan bygga det vi vill. Vi kan välja olika samarbetsformer om vi vill. Vi kan välja att samarbeta med olika länder i olika frågor. Vi kan välja att riva murarna som EU har byggt upp. Vi kan välja att ha en annan handelspolitik om vi vill. Och det är just det valet jag vill göra. Jag tror att vi har större möjlighet att göra det valet om vi inte har medlemskapet i EU. Så länge vi är medlemmar kämpar vi för att EU gemensamt ska göra det valet. 57 () replik: Det var intressanta punkter som tog upp. Min första fråga är närmast retorisk. Hur verkningsfullt är ett lokalt nationellt torskförbud i ? Redan där torskade . började väldigt storstilat med och anknöt till och så vidare. Men varken eller var ju initiativtagare till EU, så det var något märkligt att börja en EU-debatt på det sättet. har släpats in i EU och är fortfarande väldigt kritiskt till exempel mot , ett dokument som är juridiskt bindande för arbete. Nej, de som skapade EU, skapade idén, insåg att nationalismen var det som var hindret. Därför skapade de en organisation som innebar ett samarbete där man släpper en del av den nationella självständigheten för att få till stånd ett samarbete just i syfte att skapa fred i ett sargat . Det var utgångspunkten och inte nationalismen, som försöker säga, eller imperialismen. Det intressanta är att när han nu ska kritisera EU ger sig på och kritiserar olika delar i olika medlemsländer; problem där och problem där. Ja, , är det inga problem i ? Vi kan själva se att det är massor av problem i . En britt, en tysk eller en fransman skulle kunna hitta jättemånga problem i . Är det ett skäl emot ett samarbete? Jag får återkomma i min andra replik till ännu en sak som jag skulle vilja ta upp. 58 () replik: Man kan när man lyssnar på ett anförande välja att försöka lyssna och förstå och komma med invändningar där man inte håller med. Eller också kan man välja att lyssna och missförstå och använda missförstånden till att angripa den som höll anförandet. Torskförbudet kan vi diskutera i sak. Jag tyckte att det var bra. Men det intressanta i den här debatten är att en majoritet i den här kammaren var beredd att säga att ska inte fiska upp torsken i så att vi kan få ett ordentligt fiskbestånd och livet kan återkomma till , som det faktiskt var och inte . Då säger : Nej. Det får ni inte. Ni är skyldiga att fiska upp er kvot. Ska jurister i , ett övernationellt organ, ha rätt att säga att vi inte får stoppa vårt torskfiske i ? Jag tycker inte det. Sedan angriper att det var just jag citerade. Det intressanta var inte och det sade jag, att sade det i när alla talade ungefär så. Det intressanta var att detta var det som lyftes fram när skulle argumentera för EMU . Jag tyckte att det var bra och det är nog ingen som säger något annat nu att enades efter kriget. var ett bra initiativ. Samarbetet som följde därefter var ett bra initiativ. Men håller ett annat EU på att växa fram. EU håller på att stöpa sig in i samma nationalism som dåtidens ledare ville komma ifrån. Den nationalismen är tillbaka men i EU-tappning. Vi har en euronationalism. Är den då berättigad? Är det berättigat att säga som , nämligen att bara här finns erfarenhet av konfliktlösning, mångfald och välfärdsbygge som kan ligga till grund för ett alternativ? Nej, menar jag, det är inte berättigat. Jag tog upp dessa exempel. Jag kunde också ha nämnt , där Prideparader utsätts för hatbrott, klyftorna ökar och hemlösheten är ett svårt problem. Visst, vi har problem i . Dem måste vi lösa gemensamt över världen, mellan folkrörelser och i våra länder. 59 () replik: Det gäller att förstå. Det intressanta är att blandas in i debatten. Han är inte här i kammaren och kan inte svara för sig. Det intressanta är utgångspunkterna för när EU och EG bildades. Vi måste gå på grunderna och inte bara vad en och annan politiker på vägen har debatterat och ansett. säger att det var bra med . Kanske var 1957 också bra. Något senare har det gått snett. Men var går gränsen för när det går snett? Det är ingen konst att peka på problem inom eller EG. Det är fortfarande två fördrag att ta hänsyn till. Det finns massor med problem. Hur är det i politiken? Är vi inte i politiken för att lösa problemen? Eller vad ska vi syssla med? Klia varandra på ryggen, eller? Vi kan diskutera EU:s konstruktion och så vidare. Men att den finns är väl ingen nackdel? Det är ett samarbete för att komma en bit på väg. talade tidigare varmt om lägsta möjliga nivå. Det anknyter väl till subsidiaritetsprincipen. Men han betonade lägsta, inte möjliga! Man måste ha båda de leden med i bilden. Det handlar om ändamålsenligheten, det vill säga att vi ska fungera och lösa gemensamma problem tillsammans. Allt är inte bra i EU. är inte motståndare till internationellt samarbete, men han ger inga som helst bilder av hur detta samarbete skulle kunna vara som ett alternativ till EU-konstruktionen. 60 () replik: När jag berättar om FN:s reformering och det nya FN som växer fram visar jag alltså ingen bild av ett alternativ? Men, , jag visar en bild av ett alternativ. Du kan tycka att det är ett dåligt alternativ eller att det inte är ett tillräckligt alternativ, men upprepa inte att det inte finns ett alternativ. Det är inte ärlig debatteknik. Det är inte heller ärligt att angripa att man citerar böcker. Jag kommer ut med en bok . Jag hoppas att den kommer att användas i riksdagsdebatterna även efter det att jag inte finns här. När man skriver en bok är det väl tänkt att den ska läsas även när man inte är närvarande, just för att kunna analysera och ta en debatt. Var går gränsen när samarbetet är positivt och bra? Gränsen går nog när samarbetet utbyts till union, när det inte längre handlar om att jag och träffas för att lösa problem tillsammans utan jag och säger: ska vi gå in i en union där , , och kan bestämma över oss, där en majoritet kan köra över oss. Där tror jag att gränsen ofta går. Gränsen går när makten flyttas i frågor som faktiskt kan avgöras på en lägre nivå. För mig är betoningen på det lägsta. Jag tror att besluten blir bäst när de ligger på lägsta möjliga nivå. Därför tycker jag att EU har tagit på sig för mycket makt . Jag tycker att centraliseringen av beslutsbefogenheter inom är en farlig utveckling som gör det svårare att förändra den politiska verkligheten, vare sig det handlar om flyktingfrågor, global rättvisa eller miljöpolitik. Jag skulle gärna se att makten decentraliserades, åternationaliserades, och flyttades också inom . Jag tror att gränsen går när samarbetsorganet får ett värde i sig, när det är innehållet i samarbetet som är intressant utan själva strukturen, när man övergår från att vi måste lösa vissa problem tillsammans till att till och med bygga murar mot omvärlden på det sätt som EU gör . Det är därför jag vill ta upp euronationalismen. Det är därför jag tycker att det är dags att börja diskutera hur man försvarar med ungefär samma argument som man förr försvarade sina nationalstater. Jag tror att vi klarar oss utan nationalism vare sig den är europeisk eller svensk. Jag tror på globalt samarbete, jag tror på samarbete mellan människor, och jag tror inte att EU i dagens tappning har en bra funktion. 61 (): Vi debatterar nu ett antal EU-frågor som har sin grund i motioner som har väckts. Jag ska göra några korta kommentarer till de reservationer som finns. Men tänkte jag delge några mer personliga reflexioner. Det har länge stört mig att så fort vi har en diskussion eller debatt om EU blir den snabbt polariserad. Det blir antingen svart eller vitt. I min värld är det sällan så kristallklart att en fråga är antingen himmel eller helvete. finns det både plus och minus. ställer jag mig frågan: Är det alldeles omöjligt att föra ett lugnt samtal om EU, och finns det förutsättningar att försöka se vad som är bra och vad som är mindre bra eller till och med dåligt? Om vi skulle se både plusen och minusen borde vi kunna diskutera: Vad är det som överväger? Finns det hot och möjligheter som har större tyngd än andra? Det är nog inte så lätt att det bara är att räkna upp fördelar respektive nackdelar och sedan summera för att få fram vad som väger tyngst. I diskussionen om för- respektive nackdelar bör vi också försöka väga in vilka de realistiska alternativen är. Vi kan önska oss en värld, men den blir inte så intressant om vi inte försöker kapa till den till hur det faktiskt ser ut. Då måste vi diskutera vad som kan vara möjligt att göra. Om jag skulle sätta en etikett på mig själv skulle jag beskriva mig själv som kritiskt positiv. Jag anser att jag kan vara för EU men vara kritisk till vissa inslag och företeelser. Jag menar att man kan vara bådeoch, men man måste ta ställning för vilket som överväger. Anledningen till att jag har en positiv grundsyn på EU är att jag tycker att det finns några grundläggande möjligheter som väger tyngre tillsammans än nackdelarna. För mig finns det åtminstone fyra grundläggande möjligheter som gör att jag tror att detta ändå är att föredra i förhållande till att vi skulle lämna unionen. I en alltmer globaliserad värld ställs arbetare mot arbetare. Man utnyttjar en underbudskonkurrens. Ska löntagarnas ställning stärkas är det min övertygelse att vi måste ha möjlighet att fatta politiska beslut som går över nationsgränserna. Då utgör EU en möjlighet till det. Den andra möjligheten är följande. beskrev situationen efter . Under förra århundradet drabbades av två förödande världskrig. Det är lätt att bli överens om att det inte får hända en gång till. Då är det min övertygelse att länder som ingår i en frivillig gemenskap inte kommer att starta krig med varandra. Den tredje grundläggande möjligheten handlar om den organiserade brottsligheten, som vi läser om , som vi kan ta del av i nyhetssändningar, som hittar mer och mer sofistikerade sätt. Ska vi kunna möta det tror jag att vi måste ha ett motvapen, och det motvapnet kommer vi inte att kunna ha på ett bra sätt om vi är för oss själva. Vi måste hitta ett bra sätt, och där tror jag att EU kan vara en del. Det fjärde handlar om miljöfrågor.