prot · GU0920 · 2006-11-14 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna i väntan på att näringsminister () skulle infinna sig i kammaren för att lämna svar på interpellation 2006/07:29. 2 § Svar på interpellation 2006/07:29 om beredskap mot sårbarhet 1 Näringsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att snabbt åtgärda den situation som invånarna i har hamnat i med anledning av bland annat släckt gatubelysning. Vidare har frågat vilka överväganden jag är beredd att göra och vilka beslut jag avser att fatta med anledning av de konsekvenser som kan bli följden av att vital infrastruktur i monopolställning hanteras mycket kortsiktigt. Inledningsvis vill jag göra klart att jag fullt ut delar åsikt att elnät utgör en mycket viktig infrastruktur i vårt samhälle. Min uppfattning är också att har ett fungerande samarbete med såväl kommuner som myndigheter och att elnätsföretagens verksamhet präglas av långsiktighet och drivs av ansvarsfulla och seriösa föreningar och företag. Det som har hänt är ett beklagligt undantag. Det är viktigt att vi har en effektiv lagstiftning kring denna infrastruktur. Elektriska starkströmsledningar får enligt huvudregeln inte byggas eller användas utan tillstånd, så kallad nätkoncession. En aktör som beviljas nätkoncession, det vill säga ett monopol att överföra el till hushåll och företag inom ett område eller över en viss ledningssträckning, är också skyldig att följa de lagar och föreskrifter som gäller på ellagstiftningens område, vilket bland annat innebär att överföringen av el ska vara av viss kvalitet och att de avgifter som tas ut ska vara skäliga. har också beslutat om att ställa högre krav på nätkoncessionshavaren avseende bland annat krav på leveranssäkerheten i elnäten. Mot den angivna bakgrunden har beslutat att staten ska kunna vidta kraftfulla åtgärder mot en nätkoncessionshavare som missköter sin verksamhet. finns därför en lag om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar. Lagen ger möjlighet att ansöka om att en misskött anläggning ställs under särskild förvaltning. Lagen om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar är mycket ingripande mot en enskild och ger, i sista hand, staten möjlighet att begära att de elektriska anläggningarna löses in. tillbaka pågår en tvångsförvaltning av de elektriska anläggningar som tillhör det företag som fråga handlar om. Enligt vad jag har erfarit avser att fortsätta att agera med stöd av lagen för att en tillfredsställande långsiktig lösning ska kunna uppnås. behandlas i Länsrätten i . Som jag nämnde krävs som huvudregel tillstånd att bedriva nätverksamhet. Sedan gammalt finns det dock vissa elektriska anläggningar som får byggas och drivas utan sådant tillstånd. Exempel på sådana elnät är lågspänningsledningar inom jordbruksfastigheter och industrianläggningar. Under vissa förhållanden gäller undantaget även gatubelysningsnät, vilket innebär att en privat aktör kan få inneha ledningar för gatubelysning utan tillstånd enligt ellagen. Enligt vad jag har erfarit pågår en rättslig process i mellan respektive kommun och avseende vissa frågor om gatubelysningsnätet. Jag är övertygad om att ledamöter delar min uppfattning att regeringen inte kan intervenera i pågående rättsprocesser som handläggs i domstol. Med anledning av att lagen om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar nu har tillämpats under har inkommit med en kortfattad redogörelse till regeringen om de problem som uppmärksammats vid tillämpningen av lagen. Regeringens bedömning är att utvecklingen av situationen i bör föranleda en utvärdering bland annat av om det behöver införas ett skydd som förhindrar att eltillförseln stängs av för elanvändare som bedriver samhällsviktig verksamhet vid tvister med innehavaren av ett elnät. Regeringen kommer därför att ge i uppdrag att se över lagen om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar och övriga relevanta regelverk i detta avseende. 2 (): Först vill jag tacka ministern för ett uttömmande svar på mina frågor. Jag förstår självklart att det är svårt att svara tydligt på frågor som ligger så nära den praktiska verkligheten där ju politiker, och framför allt ministrar, inte får agera konkret och handgripligt. Politiken styr i huvudsak genom regelverk, lagstiftning och fördelning av offentliga medel, vilket innebär att det oftast uppstår en rätt stor fördröjning i de åtgärder som politiker kan vidta för att förändra den verklighet som människor i vårt land lever i. Det är en del av demokratins inbyggda dilemma. Det är dock med stor tacksamhet som jag tar emot beskedet att regeringen avser att ge i uppdrag att se över lagen om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar. Det är naturligtvis så som ministern säger: Normalt förvaltas våra elnät av kommunala bolag och företag som agerar ansvarsfullt. Men lagarna och regelverken finns inte till för att styra när det fungerar, utan de finns till för att användas när det inte fungerar. I fallet med har företaget nästan fördubblat sina nätavgifter utan att förvarna eller informera på något sätt. Kommunens företrädare anser att detta är omöjligt. Kommunen har, efter mycket trassel, lyckats komma i kontakt med ägaren för förhandlingar. De förhandlingar som ministern känner till har jag inte hört talas om. Det har gått många veckor sedan man från ägarens sida lovade att komma fram med det underlag som ligger bakom de påstådda ohemula kostnadsökningarna. Men man hade fortfarande inte fått fram något underlag alls när jag talade med dem . ligger mörkret tungt över . Kommunen har till exempel börjat förhandla med om att införa tillfälliga hastighetsbegränsningar och köpt in reflexvästar till samtliga skolbarn i kommunen allt detta för att försöka möta de ökade trafikrisker som mörkläggningen innebär. Att jag med anledning av det som händer i har valt att vinkla min frågeställning som en fråga om beredskap och sårbarhet beror på att jag har uppfattningen att vital infrastruktur är en nyckelkomponent i samhällets uppgifter att upprätthålla viss beredskap och att minska sårbarheten och riskerna i samhället. När ministern då inskränker behovet av översynen till att omfatta effekter för dem som driver samhällsviktig verksamhet ser jag en källa till lite oro. För mig är det viktigt att barn kan ta sig till skolan och att överfallsrisken i samhället minimeras genom att det finns offentlig belysning. Det är viktigt att alla människor, vare sig man tar sig fram med hjälp av rullator eller springer i ett motionsspår, vågar gå ut och röra på sig. Man ska inte sitta i husarrest, såsom många i beskriver situationen. Jag skulle därför vilja fråga ministern vad hon anser vara samhällsviktiga uppgifter. Vilka framtida konsekvenser är regeringen beredd att försöka förhindra med hjälp av översynen? 3 Näringsminister (): Först och främst vill jag säga att det är en bra fråga. Jag tror att många både i och i , men också i som helhet, är lite fundersamma över hur detta kan pågå. Det är viktigt att säga att detta har pågått . hade också den tidigare regeringen detta som ärende. Därför är det viktigt att man försöker hitta bra och framkomliga vägar. Det jag menar med samhällsviktig verksamhet är att det finns en garanti för att vi som elkunder får elleverans, även om vi slarvar med att betala. När det gäller gatubelysning och den typen av elverksamhet finns inte samma lagstiftning. Det är precis det som vi vill åtgärda från regeringens håll. Vi tycker att det finns en lucka i lagen. Vi vill kunna garantera just det som är problemet i det här sammanhanget. Företag som har verksamhet på en monopolmarknad har en ganska strikt lagstiftning att hålla sig till. Bekymret uppstår när man bryter mot så många regler som det här företaget gör. Jag skulle kunna läsa upp en ganska lång lista med problem som vi har haft med det här företaget. har åsikten att trots att det här regelverket finns följer inte företaget det. Det som är viktigt är att vi från vår sida följer den lagstiftning som finns och att vi använder den för att skärpa tonen och komma fram till en lösning. I slutändan är det ju Övertorneåborna som vill ha gatubelysningen på igen. Vi har en mycket intensiv dialog med för att komma fram på det här området. Det finns en aktivitet från det hållet som jag har försökt påskynda, därför att jag känner också en jättestor oro för alla ungdomar som ska ta sig till skolan och alla gamla som ska ta sig fram. Om det blir kallt vet jag ju vilken situation som uppstår. Det är precis därför som vi försöker skynda på den här processen parallellt med att vi stärker lagstiftningen, så att detta inte kan inträffa framöver. 4 (): Jag märker att vi känner samma oro. En av anledningarna till att jag har engagerat mig i det här fallet är just att företagaren bakom det här företaget på ett snarlikt sätt även har drabbat min kommun i en helt annan ända av landet med en annan verksamhet. Just möjligheten att undandra sig kontakt med myndigheterna gör att handläggningstiderna blir orimligt långa och att många drabbas. Ministern säger i sitt skriftliga svar att det pågår en tvångsförvaltning av den elektriska anläggning som det här företaget äger och driver. En sådan formulering får läsaren att tro att det händer någonting, men för dem som bor i de här områdena händer det ju ingenting. Längre ned i svaret står det: behandlas i Länsrätten i . Jag tycker att det här visar att det regelverk som vi har inte är ett regelverk som man kan påstå har någon förmåga att klara risker eller krishantering. Jag är oroad för att vi uppenbarligen inte har någon beredskap för den här typen av situationer. Om det man kan göra är att driva saker via domstolar i ett sådant här fall blir tidsutdräkten för det som vi kan göra från samhällets sida alldeles för lång med tanke på den verklighet som människor lever i. Det uppstår alldeles för stora skador i samhället. Jag tycker alltså inte att det borde vara tillåtet att tredje man drabbas på det sätt som har skett här. Det borde finnas möjligheter till mycket mer omedelbara åtgärder så att man får en trygg belyst miljö, och sedan får parterna göra upp i den process som finns. Men samhället borde kunna garantera att tredje man inte drabbas. Även om det här fallet är unikt tycker jag att det är väldigt lärorikt eftersom det är många kommuner som säljer ut sina elnät. Detta i kombination med att vi faktiskt har ett samhälle där gemensamma, solidariska lösningar tycks bli allt mindre populära och där individuella lösningar blir alltmer i ropet gör, tycker jag, att man kan känna sig rätt orolig. Infrastruktur byter långsamt ägande från offentligt solidariskt, där motiven är samhälleliga i första hand, till privat ägande där motiven för driften i första hand är andra än de samhälleliga. är det kortsiktiga ekonomiska motiv, som jag också kan se det i det här fallet. Då undrar jag om ministern anser att man i ett modernt samhälle kan acceptera att en osämja mellan två parter, i det här fallet en nätägare och en kommun, kan tillåtas få så allvarliga konsekvenser som det har fått i . Jag tog upp ett annat exempel i min interpellation. Om det här hade hänt i den här delen av landet, på eller i , eller om man hade mörklagt hela vecka ut och vecka in, hade det fått pågå? Eller är det så illa ställt att det som sker i sker därför att ligger där det ligger och att det är en så pass liten ort? Det är en fråga som jag tycker måste vara väldigt svår att komma runt. Jag kan inte tänka mig att det som händer i hade fått hända här i . 5 Näringsminister (): Först tycker jag att det är viktigt att slå fast att majoriteten, de allra flesta, av de här bolagen sköter sig alldeles utmärkt. Vi har en fungerande lagstiftning där vi kan kontrollera att de sköter sig. De lämnar in årsrapporter och dokumenterar hur de sköter sina bolag. Jag tror att det är rätt viktigt att säga det. Det andra som det är viktigt att säga är att den här tvisten har pågått väldigt . Jag tycker att man kan reflektera och fundera över de brister som har påpekat. Varför har man inte gjort någonting åt det? Varför är det när det tillträder en ny regering som vi tar itu med de brister i lagstiftningen som finns? Varför har man inte gjort något tidigare? Vi har, som jag sade, ett skydd för den enskilda individen. Det går inte att stänga av strömmen bara så där hux flux även om man träter om räkningen. Men när det gäller den här typen av anläggningar finns det en lucka i lagen. åtgärdar vi det, och det är svaret på frågan. Ja, vi ser problemet. Vi accepterar inte att det finns den här möjligheten att kringgå lagstiftningen eller att det ska drabba tredje man, och vi gör något åt det. Det tycker jag är viktigt att säga i den här debatten. När det gäller det som händer nu är det viktigt att se att lagstiftningen har olika steg. Jag kan möjligen bara beklaga att man har låtit det pågå och inte har snabbat på den här processen. Men jag erfar ändå att det nu finns propåer om tvångsinlösen. Det vi behöver är någon som driver det här elnätsföretaget. Vi behöver någon som kan ge en ekonomisk garanti för att det ska vara möjligt att driva det här. Det undersöker vi nu från regeringens sida tillsammans med myndigheten: Hur kan vi lösa den här frågan på ett praktiskt sätt så att Övertorneåborna inte behöver känna den här oron? Jag använder den lagstiftning som finns för att snabba på den processen, för det är också viktigt att oavsett vem man är i det här samhället ska regering, myndigheter och andra följa lagarna. Finns det brister i lagarna ska man också se till att ändra det som brister. När vi nu har tagit de här olika stegen, också de senaste i den här historien, tror jag att vi kan komma till en vettig lösning. Men själva lagstiftningen som garanterar skyddet för tredje man följer ju den vanliga proceduren för att ta fram lagstiftning. Man kan som sagt bara beklaga att inte den förra regeringen tog på sig ansvaret att faktiskt förändra detta. 6 (): Jag ska inte försvara den förra regeringen. Man arbetade ju fram mycket lagstiftning under den förra regeringens tid, också i samarbete med . De regler som gäller är ju inte så gamla, utan det här är en konsekvens vi ser av de lagar som vi har. Jag ska inte dra ut på det här så mycket. Jag hör ju att ministern är engagerad i frågan, och jag hoppas att det ska leda till resultat, åtminstone när det gäller det långsiktiga, att det här inte ska kunna ske igen. Däremot har jag egentligen inte fått några kommentarer om det kortsiktiga perspektivet. Jag kan förstå att det är svårt, men jag tror också att det är väldigt många invånare som är drabbade i de här två kommunerna som gärna skulle vilja höra någonting om vad de kan förvänta sig för att få en drägligare tillvaro. Finns det något besked att lämna på den punkten? 7 Näringsminister (): Det var det jag försökte förklara. Vi har använt de rättsliga åtgärder som finns i det här sammanhanget, som är tvångsförvaltning, överlämnande till en särskild förvaltare och så vidare. är vi inne i ett skede där det handlar om tvångsinlösen. Där erfar jag att ansvarig myndighet föreslår den åtgärden. Men ska man gå så långt innebär det också att någon måste kunna ta över elnätet, och någon måste garantera den ekonomiska situationen för att det ska gå att göra det. Jag är beredd att snabba på den här processen, för till syvende och sist handlar det om människorna i och , det vill säga att de ska kunna känna trygghet när de går ut på gator och torg och att de har rätt att ha en elleverantör som faktiskt har gatljuset på. Jag har suttit som minister . Jag har varit mycket oroad och snabbat på den här processen allt vad jag har kunnat. Det är väl möjligen det som är det viktigaste beskedet till de människor som är utsatta: att det finns en minister som vill göra något, som förstår problemet och som har tänkt göra det här lite snabbare än den förra regeringen. Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på interpellation 2006/07:37 om borgerlig utnämningspolitik före och efter valet 8 Statsrådet (): har frågat mig om regeringens utnämningspolitik. Bakgrunden till frågan är bland annat den redovisning av regeringens syn på ledarskapsfrågor i staten som redovisas under utgiftsområde 2 budgetproposition. Som statsråd med ansvar för statsförvaltningen ankommer det på mig att bland annat arbeta med regeringens förvaltningspolitiska prioriteringar. En av dessa prioriteringar är att på ett tydligt sätt åstadkomma en reformering av utnämningspolitiken, vilket också var en fråga som alliansen drev under valrörelsen. Jag har initierat ett reformarbete avseende utnämningspolitiken och avser att återkomma med besked om den närmare utformningen av den nya processen så snart beredningen av frågan är avslutad. Frågan om befintliga myndighetschefer och det förtroende som var och en av dem åtnjuter hos sina respektive politiska ledningar har jag ingen anledning att gå in på här och . För mig är det en självklarhet att regeringen måste ha förtroende för sina myndighetschefer. Den dagen ett sådant förtroende inte längre finns kommer ansvarigt statsråd att informera berörd myndighetschef. Det är således inte uteslutet att regeringen kan komma att få anledning att agera i ett läge när det inte längre finns ett förtroende för en befintlig myndighetschef. Skulle det, hypotetiskt sett, bli aktuellt med att flytta på en viss chef måste dock självklart grunden för en förflyttning bestå i antingen organisatoriska skäl eller hänsyn till myndighetens bästa. 9 (): Jag vill tacka kommun- och finansmarknadsminister för ett mycket intressant svar. Det bär regerandets prägel. Formuleringarna är nedtonade, och de är väl avvägda. Borta är hotfull retorik och självsäkra utfall om sakernas tillstånd. Det är heller ingen myndighetschef som med omedelbar verkan behöver känna sin anställning hotad. Jag känner igen de här formuleringarna från min egen 18-åriga kommunalrådstid. Den dag förtroende inte finns informerar vi berörd person, men man pekar aldrig ut någon innan eller för några diskussioner om huruvida det saknas förtroende. På annat sätt kan det inte fungera. En regering som vill ha myndigheter och verk med sig i ett konstruktivt arbete kan inte ligga i fejd med enskilda chefer och institutioner. Uppträdandet och agerandet måste vara professionellt. Regeringsansvaret innebär att man måste ändra attityd jämfört med under valrörelsen. I det läget kan det vara pinsamt att ha i minnet och komma ihåg yttranden från andra sammanhang. Överord från valrörelser, kampanjer och rapporter kanske till och med blir något man vill glömma. I takt med att samarbetet med en förvaltningsorganisation eller en myndighet utvecklas upptäcks både kompetens, bra ledarskap och spännande utvecklingsarbete som man kanske inte kände till tidigare. Det kan till och med uppstå ett respektfullt förhållande. Yttranden som att politiskt tillsatta chefer ska sparkas efter maktskiftet eller att en borgerlig regering kommer att göra rent hus är inget som jag kan spåra i svar. Inte heller finns några utläggningar om vänskapskorruption och svågerpolitik. säger sig ha initierat ett reformarbete men känner nu säkert att han konfronterats med den praktiska verklighetens, vardagens, svårigheter. Tänk bara på en sådan fråga som att många som kan vara aktuella på ledande chefsbefattningar inte vill vara med i ansökningsförfaranden. Det är en svår nöt att knäcka. Inom såväl privat näringsliv som offentlig förvaltning brukar sådant ibland lösas via direktrekrytering, rekryteringsföretag och så kallad headhunting. Verkligheten innehåller på det här området så många gråzoner att de inte kan omfattas av valrörelsens pamfletter. Sedan kan vi ju se att högeralliansregeringens start när det gäller rekryteringar inte har varit alltför imponerande. Först träder Per in på scenen som ny landshövding i . Därefter dyker upp som samordnare av trafik i . En av motiveringarna i fallet var att han tillhör majoriteten i , och båda rekryteringarna slog ned som en blixt från en klar himmel. Jag känner lite grann, eftersom det inte har förekommit några kriterier, förhör eller andra analyser i det här, att uttrycket att den som sitter i glashus inte ska kasta sten börjar bli synnerligen relevant. Handlandet före och efter valet stämmer inte överens. Överorden tålde inte konfrontationen med verkligheten. måste ta vara på den kompetens som finns hos de statliga cheferna och kan inte hantera dem under kampanjmässiga former. Mina frågor till är: Förbereds det flera rent politiska rekryteringar enligt modellen UnckelCederschiöld? Är det inte dags att överväga en ursäkt till cheferna för statliga myndigheter och verk för överorden i valrörelsen? 10 (): Jag tycker att svaret är väldigt intressant. Jag har stått i den här talarstolen i olika interpellationsdebatter och fört ett resonemang kring och också försvarat gällande utnämningspolitik av de skäl som har redovisats på många olika sätt. När nu har kommit in i regeringen slår han tydligt armarna kring utnämningsmakten och använder sig av den . Det handlar om det som föregående talare nämnde, nämligen Per och . Precis som nämnde är det en väldigt märklig argumentation kring som handlar om att han tillhör majoriteten. Den dåvarande oppositionen anklagade ju ständigt regeringen för att använda sig av partivänner i den offentliga förvaltningen. Jag är den förste att skriva under på att utnämningsmakten är viktig för en regering. Vi har fristående inte självständiga myndigheter i . De ligger inte under departementen. Ett statsråd kan inte styra på samma sätt som i många andra länder där myndigheterna ligger inne i departementen. Därför är också chefsfrågan väldigt viktig. Det är intressant att se den totala förändringen i den här frågan. När ni befann er i opposition och under hela valrörelseåret hade ni en särskild granskningsgrupp med s som skulle titta på de här frågorna. Man levererade också hur utnämningspolitiken skulle fungera. Det fanns ett färdigt koncept. ska frågan utredas vidare, och ska det funderas. Jag trodde att den var klar. Det skulle ju sättas i sjön och verkställas när regeringsskiftet hade skett. Det har inte skett. Det här är att tala med kluven tunga, . Man säger en sak före valet och en annan efter valet. ska frågan utredas igen. Jag har på ett sätt respekt för tvekan. har, tillsammans med regeringen i övrigt, insett att det här är ett viktigt sätt att hantera det. Jag klandrar inte er synpunkt i sak. När det gäller Per har ett uttalande om att det brukar vara så att majoriteten skiftar. Jag tycker att ska titta på hur det ser ut i landshövdingelistan i län. Där ser man att det inte har skiftat över huvud taget. var det gångbart att utse en partivän. Jag ifrågasätter inte Per förtjänst och skicklighet. Han kommer säkert att bli en alldeles utmärkt landshövding. Jag tycker i grund och botten att det är bra att man också använder personer med politisk bakgrund i tjänstemannaskapet. Har den nuvarande regeringen kommit till insikt om det och ser att det kan vara värdefullt tycker jag att det är bra. Det vore oerhört fel, som många företrädare för borgerligheten pekade på före valet, att folk med politisk bakgrund ska diskvalificeras för viktiga tjänster i staten på grund av att man har en politisk uppfattning. Min erfarenhet som tidigare ansvarigt statsråd för detta är att många av dem med politisk bakgrund oavsett politisk bakgrund har fungerat alldeles ypperligt i sin roll som tjänsteman i staten och fullgjort sina uppgifter på ett alldeles föredömligt sätt. Det är få som har misslyckats. Bland dem som har misslyckats kan man inte säga att det har varit någon överrepresentation av personer med politisk bakgrund. Det är ett bra sätt att använda sig av personer med politisk bakgrund i bra balans med andra bakgrunder. Det anmärkningsvärda är ändå den totala svängningen hos den nuvarande regeringen från oppositionsroll till regeringsroll när det gäller utnämningspolitiken. 11 ():