prot · GT09130 · 2006-05-29 00:00:00 — Det kan också förekomma att andra personer som utsätts för liknande allvarliga hot, till exempel i samband med mål om människohandel, behöver skyddet. Även andra människor utsätts för allvarliga hot mot deras liv och frid. har i en reservation menat och har också här från talarstolen talat om den problematiken att den krets av personer som bör komma i fråga för personsäkerhetsarbetet bör utvidgas till att omfatta exempelvis kvinnor som lever under hot av en förföljande man. Det är självfallet viktigt att samhället förmår skydda dessa kvinnor och deras barn. En del möjligheter finns , och har själv nämnt några av dem. Dock finns ofta en skillnad i typen av hot. Det handlar ofta om en känd identifierad person, inte sällan en tidigare närstående. I fallen som rör grov organiserad brottslighet är det sällan fallet. Där kommer hoten i stället från en vidare krets av personer. Dessa skillnader innebär att samhällets skydd måste se olika ut för att passa de olika situationerna. Även om det personsäkerhetsarbete som vi talar om här är avpassat för skyddsbehoven som uppkommer vid grov organiserad brottslighet har helt rätt i sin beskrivning av behoven av ökade skyddsåtgärder för framför allt kvinnor och barn som hotas av närstående. Hur de behoven ska mötas bättre än ser regeringen över, och man återkommer med förslag. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. 32 () replik: I det mesta är vi alldeles överens i den här frågan. Det kan vi börja med att säga. Men jag kan inte få en riktig klarhet. Varför har regeringen och i utskottet valt att göra just den avgränsningen? Om en ung kvinna flyr från hot och våld med hedersrelaterade motiv och vittnar mot den person som har begått brotten, eller om en ung kvinna flyr från våld och hot utan att det finns hedersrelaterade motiv och vittnar mot personer, vad är den stora skillnaden? Varför ska gränsen gå just däremellan? Det tycker jag är lite svårt att förstå. Situationen är annorlunda för till exempel vittnen i en rättegång om en stor narkotikahärva där man kan misstänka att den organiserade ligan kommer att fortsätta att jaga vittnet. Det är en lite annan situation. Om avvägningen görs att det finns ett hedersrelaterat motiv ska man kunna ingå i personsäkerhetsarbetet för personsäkerhetsersättningen. Men om det inte finns ett hedersrelaterat motiv ska man inte få det, åtminstone inte mer än i undantagsfall. Det skulle jag vilja höra en vidare förklaring av. 33 () replik: Det kanske kan uppstå situationer där det kan vara svårt att göra en väldigt klar gränsdragning. Vad vi har haft som utgångspunkt är det som händer när rättssamhällets gång hotas, när förutsättningarna för rättvisa rättegångar inte längre existerar, när vittnen i viktiga mål hotas och när rättssamhällets personal inte kan fullgöra sina uppgifter. Det kan de än så . Men när vi ser att hoten mot de grundläggande arbetsuppgifterna i rättsväsendet ökar måste vi svara. Vår utgångspunkt har varit att skapa en ordning som ger bättre förutsättningar för detta än vad som är fallet . Då har kretsen av tänkta personer ändå varit relativt begränsad för att man ska ha en möjlighet att ställa upp med detta enormt resurskrävande skyddsarbete som i så fall kommer att behövas när det gäller den typen av hot från större organiserade kretsar som här är fallet. Sedan kan det naturligtvis finnas mål där det finns både narkotikakopplingar och människohandelskopplingar. Det är ju ingen ovanlig situation. Därför har vi sagt att visserligen är den tänkta gruppen väldigt begränsad och kopplad till den grova organiserade brottsligheten men att man i undantagsfall måste kunna ha en viss flexibilitet för att syftet med den ändrade lagstiftningen ska uppnås. 34 () replik: Det är ett svar, men jag tycker inte att det är ett svar som egentligen förklarar var gränsen går för ett hedersrelaterat motiv. Det står klart och tydligt att de fallen ska omfattas av personsäkerhetsarbetet och personsäkerhetsersättningen, men när det inte finns ett hedersrelaterat motiv ska det i enskilda fall, eller i undantagsfall som det står i propositionen, kunna gälla. Jag har blivit kontaktad av en kvinna som lever just under dessa förhållanden, som jag också har berättat om i tidigare debatter här. Det liv man lever om man har skyddad identitet i kombination med kvarskrivning är ett liv som är så hemskt att jag inte ens kan tänka mig hur det är att leva. Att aldrig kunna uppge sin identitet kan kanske inte verka så farligt, men det ger enorma begränsningar i livet. Att inte kunna göra det innebär också många extra kostnader. Kvarskrivning på en annan adress innebär att det väldigt ofta blir dröjsmålsräntor och påminnelseavgifter på räkningar därför att det tar tid innan man får sina räkningar. Så det behövs verkligen en ersättning, och det behövs ytterligare stöd och hjälp för att de här kvinnorna, som det oftast handlar om, ska kunna få den trygghet som de faktiskt är värda. Jag önskar att man inte hade gjort den här avvägningen. Det är flera remissinstanser som tycker som vi i , att man även borde ha tagit med kvinnor och barn som flyr från sina män utan att det finns hedersrelaterade motiv. hoppas jag att den utredning som beskrev, och som jag läste att har tagit initiativ till, ska komma fram till att det faktiskt behövs samma åtgärder och samma ersättning även för den kategorin. 35 () replik: har, vilket jag tidigare sade, helt rätt i beskrivningen av att samhällets åtgärder för skydd för hotade kvinnor som lever i sådana extrema situationer som han beskrev inte är tillräckliga . I vissa sammanhang finns det säkert stora likheter med det behov av hjälp från samhällets sida som vi nu pratar om för bevispersoner och vittnen. Men när vi har utformat förslagen har vi ändå trott att det är en viss skillnad mellan olika sorts hot och vilken sorts skydd som man kan behöva. Vi har känt att vi behöver titta närmare på de skillnader som jag redogjorde för i talarstolen och som handlar om att det är skillnad på om man är hotad av en identifierbar person eller av en vidare krets av personer när det gäller vilken sorts skydd som är bäst lämpat för att ta hand om de här behoven. Vi känner ett behov av att titta närmare på de frågorna. Därför har vi valt att göra personsäkerhetsarbetet, som vi pratar om , för det syfte som vi ursprungligen hade, att skydda rättssamhällets grunder. Sedan håller jag helt med om att vi behöver återkomma med förslag också i den del som rör hotade kvinnor. 36 (): Jag har inget yrkande. Vi har inte heller något särskilt yttrande i betänkandet. Jag har funderat lite vidare på det arbete som vi har gjort, det vällovliga arbetet. Jag tror att det är viktigt att vi använder oss av de här metoderna för att på det sättet kunna motverka delar av den tunga brottsligheten. frågeställning tycker jag är mycket berättigad, precis som också instämde i. Jag tycker att det finns skäl att titta på den. Men jag vill ta upp ytterligare en fråga som jag tycker har en ännu lite större dignitet. De personer som det handlar om är en mycket begränsad krets, sade , och det är det. Men låt oss nu säga att en person som har ingått i den organiserade brottsligheten av olika skäl beslutar sig för att hjälpa polisen att reda ut ett fall. Den här personen kan ha begått mycket grova brott. Han blir då en säkerhetsperson som ska skyddas från sina brottsliga tidigare kamrater. Man ger honom en ersättning och hemlig identitet. Betyder det då inte att man också måste göra en viss form av åtalseftergift och skriva av delar av de brott som han begått? Det finns en svårighet i det här ärendet, tycker jag. Det är svårt att sätta den här personen i samma fängelse som de andra, för då fungerar nog inte säkerheten så speciellt bra. Jag tycker att det här är viktiga frågor som man borde fundera lite grann över. Vi rör oss i en alldeles speciell krets, inte den som talar om utan den grova organiserade brottsligheten: narkotika- och människohandel och liknande. Vi får ett delikat ärende när det gäller hur vi gör med människor som har begått grova brott och som ställer upp och vittnar. Den tanken vill jag bara skicka med för vidare behandling i det praktiska arbete som måste komma till innan den här lagen träder i funktion på alla områden. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 7 § Kvalificerad skyddsidentitet Föredrogs justitieutskottets betänkande 2005/06:JuU31 Kvalificerad skyddsidentitet (prop. 2005/06:149 delvis). 37 (): I den proposition som behandlas i betänkandet föreslås att tjänstemän inom polisen och viss personal från Försvarsmakten ska kunna tilldelas skyddsidentiteter. Dessa ska kunna styrkas genom förfalskade uppgifter i identitetshandlingar, som pass och körkort, och också kunna registreras i folkbokföringen. kan tjänstemän inom polisen uppge falsk identitet vid till exempel infiltration av kriminella nätverk, men vid kontroll av identitet riskerar de att avslöjas. I lagtexten anges att den föreslagna möjligheten ska kunna användas för att utreda eller förebygga allvarlig brottslighet. Men vad detta mer precist innebär, vilken grad och art av allvar som avses, är fortsatt oklart. I remissvaren finns en hel del kritiska och ifrågasättande synpunkter som vi menar är principiellt oerhört viktiga. Några ska jag beröra här. JO skriver sålunda i sitt remissvar: Polisen får, för det första, aldrig själv begå en kriminaliserad handling och, för det andra, inte heller provocera eller i övrigt förmå någon att inleda en brottslig aktivitet. Vidare får polisen, för det tredje, inte av spaningsskäl låta bli att vidta föreskrivna åtgärder mot brott eller mot en för brott misstänkt person. Jag har för min del svårt att förstå annat än att det måste finnas risk för att polisen vid infiltration kan tvingas att handla i strid med dessa principer. Jag instämmer i den slutsatsen. menar att frågan om kvalificerade skyddsidentiteter inte bara är en angelägenhet för polismyndigheterna och vissa andra myndigheter. Detta är en angelägenhet som i grunden berör allmänhetens förtroende för polisens arbete. Tydlighet i arbetet är grundläggande. Att polisen inte använder metoder som kan vilseleda medborgarna är självklart något mycket viktigt och grundläggande. Men med detta förslag kommer denna princip att äventyras. När tjänstemän opererar under falsk identitet är det svårt att se att inte fler personer än de misstänkta kommer att bli vilseledda. Detta är ett grundläggande problem men förbigås i proposition och betänkande. Förslaget är också en fråga som i högsta grad bör diskuteras utifrån vad rättssäkerheten bjuder. Tjänstemännen ska enligt propositionen få vittna i domstol under falsk identitet. I är det inte tillåtet med anonyma vittnesmål, men det är min uppfattning att vittnesmål under falsk identitet torde ligga mycket nära anonymitet. Enligt förslaget ska vittnet uppge att vederbörande arbetar under falsk identitet, men trots det kan allvarliga problem följa. menar till exempel att bevisvärdet av inlämnade uppgifter kan sjunka, och JO anser att det måste kunna göras undantag från regeln om att få vittna under falsk identitet. Vad händer för övrigt om vittnet av någon anledning inte upplyser om sin falska identitet? Vad händer med processen, och vad händer med dem som döms? Det är inte klarlagt. Återigen aktualiseras här ett nytt område där det borde vara självklart att förslaget skulle åtföljas av ett utförligt förslag till hur övervakningen av de så kallade kvalificerade skyddsidentiteterna ska ske. Precis som i en del andra aktuella fall kan vi konstatera att den frågan är under fortsatt beredning i , och något förslag kommer inte med denna eller andra nu aktuella propositioner. Detta är en mycket anmärkningsvärd tingens ordning som upprepas i ärende efter ärende. Beslut om hur den parlamentariska kontrollen och insynen ska ske borde tas med dessa propositioner. Det borde vara en självklarhet, och någon förklaring till att dessa beslut skiljs åt ges inte. I samband med att vi diskuterar kontroll och insyn kan också konstateras att beslut om skyddsidentitet ska fattas av när det gäller poliser. Åter en ny uppgift läggs alltså på som vi diskuterade när säkerhetsskyddslagen debatterades och antogs. I får endast två av partier plats att följa verksamheten vilket vi är fortsatt kritiska till. Kritiken minskas inte av att nämnden får fler och fler uppgifter. Jag yrkar bifall till reservation 1. 38 (): Frågan om kvalificerad skyddsidentitet kan diskuteras ur olika aspekter. Vi har hört och syn på framför allt rättssäkerheten. I vissa delar har jag och samma syn som och , men vi drar inte samma slutsatser. Framför allt tycker jag att missar det faktum att dolt uppträdande under täckmantel används , men det är inte ordentligt lagreglerat. Jag menar att det finns ett väl dokumenterat och utrett behov av skyddsidentitet genom att polisen använder det. De tvingas att arbeta på det sättet för att ha möjlighet att komma åt den grova organiserade brottsligheten. Dessutom behövs de åtgärder som vi behandlar i dagens lagändringar framför allt för att skydda de poliser som arbetar på det här sättet. Det är ett mycket farligt jobb, och vi måste fatta beslut som kan skydda deras person och deras familjer. Detta har gjort att vi i ställer oss bakom införandet av en ny lag om kvalificerade skyddsidentiteter. Jag är övertygad om att kommande talare som står bakom lagförslaget kommer att gå in närmare på hur det ska fungera i praktiken. Därför hoppar jag över detta i mitt anförande. I stället vill jag beskriva behovet av att i lag reglera hur kvalificerad skyddsidentitet ska få användas. Det finns en klar brist i det förslag som läggs fram. Man ska vara medveten om att kvalificerad skyddsidentitet inte är något som vi genomför utan att det finns tvivel och starka frågetecken hos många av de remissinstanser som har tillfrågats när förslaget skickades ut på remiss. och Justitiekanslern har ifrågasatt behovet av kvalificerad skyddsidentitet. , Hovrätten över och , , och menar i sina remissvar att frågan inte är tillräckligt utredd. och menar att kvalificerad skyddsidentitet inte ska införas. , de domare som ska döma i de här målen, tycker alltså inte att det ska införas. Det är ganska starka remissinstanser. När Beredningen för rättsväsendets utveckling, allmänt kallad BRU, lade fram sitt förslag föreslog man att det skulle vara en lagreglering av hur kvalificerad skyddsidentitet ska få användas. BRU menade att en sådan lagreglering behövs för att uppfylla rättssäkerhetens krav på förutsebarhet, för att en klargörande lagstiftning är av värde för polisen och för att en sådan lagstiftning ligger i linje med legalitetsprincipen. BRU menade vidare att med en lagreglering av när den kvalificerade skyddsidentiteten får användas får myndigheterna veta var gränsen går och att man inte riskerar att hamna i en juridisk gråzon. Ändå väljer regeringen att lägga fram ett förslag som helt håller öppet när den kvalificerade skyddsidentiteten får användas. I propositionen konstateras, vilket jag kan tycka är märkligt med tanke på BRU:s förslag, att behovs- och proportionalitetsprinciperna är tillräckliga begränsningar för att skapa den rättssäkerhet som vi kräver. I betänkandet, som majoriteten i justitieutskottet står bakom, kan man hitta ytterligare en anledning till varför man inte vill lagreglera när kvalificerad skyddsidentitet får användas. Det är att man tycker att det är svårt att hitta en sådan lagstiftning. Man skriver att man är osäker på om det i praktiken är möjligt att ta fram en avgränsande lagstiftning. Från sida menar vi att det både är möjligt och klart önskvärt att ta fram en lagreglering av när kvalificerad skyddsidentitet får användas, och därför yrkar jag bifall till reservation 2. Att det är svårt att ta fram en lagstiftning kan inte betyda att man inte ska göra det. Rättssäkerheten, krav på förutsebarhet och skydd av grundlagsskyddade rättigheter borde vara tillräckliga skäl för att få fram en sådan begränsande lagreglering, även om det är svårt. Ett exempel på hur användandet av kvalificerade skyddsidentiteter skulle kunna komma i strid med grundlagsskyddade rättigheter är om en polisman under kvalificerad skyddsidentitet skulle ta anställning på en redaktion och därigenom få tillgång till material som enligt tryckfrihetsförordningen ska skyddas av meddelarskydd. När man tar upp det exemplet får man till svar att det inte är aktuellt att polisen ska använda kvalificerad skyddsidentitet på det sättet. Det räcker inte med ett sådant uttalande. Det krävs att det i lagstiftningen finns en sådan begränsning att det är förbjudet att ta anställning på en redaktion för att inte vårt grundlagsskyddade meddelarskydd ska urholkas. Detta har uppmärksammat, men regeringen har inte lyssnat eller vill inte se problemet. Även och vill, precis som , se en reglering av när man får använda kvalificerad skyddsidentitet och vid vilka brott. Intressant är också att , som ju organiserar de poliser som ska arbeta med kvalificerad skyddsidentitet, också vill ha en lagreglering av frågor kring användandet av skyddsidentitet. Vid en första anblick kan det tyckas konstigt att vill ha den regleringen, men om man tänker efter är det inte speciellt konstigt. Det är ju just de poliser som ska arbeta med kvalificerad skyddsidentitet som riskerar att hamna i en juridisk gråzon om de tolkar behovs- och proportionalitetsprinciperna på ett felaktigt sätt. Om de inte själva gör en riktig tolkning kan de hamna i en juridisk gråzon och kanske till och med i efterhand bli dömda för det de har gjort. Det är inte så konstigt att poliserna själva vill ha den här lagregleringen som bland annat vi från står bakom. Därför anser jag att regeringen måste återkomma med ett sådant förslag. Från sida yrkar vi bifall till förslaget om en kvalificerad skyddsidentitet, men vi uttrycker ett mycket starkt önskemål om att regeringen ska återkomma med en lagreglering av när den får användas. 39 (): Jag ser att det finns ett samband mellan denna fråga och den fråga vi diskuterade tidigare. Det kommer av att vi har fått ett alltmer komplicerat samhälle. Vi har fått ett samhälle som har underlättat livet för oss när det gäller teknik, kommunikation, information och utbildningar. Men det har dessvärre också underlättat för alla de människor som vill utnyttja alla dessa framsteg till brottslig verksamhet. Naturligtvis krävs det då att också polisen kan använda den teknik som behövs för att kunna minska det hot mot det civila samhället som denna brottsliga verksamhet innebär. Egentligen är det inte särskilt roligt att hålla på med den här lagstiftningen. Det känns sorgligt att vi får ett samhälle som går i riktning mot att bli alltmer komplicerat, alltmer hemligt. Det blir ett osäkerhetssamhälle när man inte har klarhet och tydlighet i lagstiftningen eller inte har klarhet om vem som är den goda och vem som är den onda. Detta var kanske mest ett filosofiskt funderande, men låt mig nu gå in på lite mer konkreta områden. Kvalificerad skyddsidentitet leder till en hel del frågeställningar som behöver redas ut. Det är viktigt att de blir utredda innan vi implementerar denna lagstiftning. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservation nr 1. nämnde en del av problemställningarna. Jag ser dem också. Det är vi inte ensamma om. Polisfacket har också sett dem, och efter att förslaget kom fram gick man där ut och meddelade att det också krävs att vi inför åtalseftergift för poliser som begår brott i tjänsten. Det krävde man från polisfacket. Om vi ska diskutera det måste det göras i samband med detta. Det är viktigt att dessa regleringar görs innan vi antar lagen om kvalificerad skyddsidentitet. Som ni hörde i min inledning har jag förståelse för att vi måste ge polisen medel att bekämpa den organiserade brottsligheten. Jag sitter med i . Vi har en reservation i betänkandet, som jag dock för tids vinnande inte tänker yrka bifall till, där vi menar att det vore viktigt att skulle kunna ha möjligheter att lämna en del synpunkter av mer allmän karaktär. Jag är fullt medveten om att vi i kommittén inte har att uttala oss om pågående lagstiftning, men det jag talar om här är frågor av mer allmän karaktär som vi kan belysa för att se vilka problem som kan dyka upp i samband med lagstiftningen. Jag tycker att vi stiftar lagar alldeles på tok för hastigt och, med förlov sagt, något hafsigt . Det gör att vi måste gå in och förändra i efterhand. För att undvika det har vi yrkat avslag på propositionen för att vi ska få tid att penetrera frågeställningarna mer och kunna diskutera djupare. Det finns flera följdfrågor som hänger samman med den här lagstiftningen. En del är nämnda, andra vet vi inte ens om, men jag är övertygad om att de finns, och vi behöver ta oss en lång funderare innan vi inför lagstiftning som innebär ett osäkrare och hemligare övervakande samhälle. 40 (): I regeringens proposition om kvalificerad skyddsidentitet föreslås att poliser och andra tjänstemän inom säkerhetspolisen samt tjänstemän inom Försvarsmakten ska kunna tilldelas en kvalificerad skyddsidentitet. Det handlar om att andra personuppgifter än de verkliga ska kunna tas in i körkort, pass eller ID-handlingar. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Poliser och tjänstemän ska inte kunna tilldelas kvalificerad skyddsidentitet hur som helst, när som helst eller för vad som helst, utan bara när det behövs för att inte röja åtgärder inom verksamheten, eller om det finns en stor risk för att ett sådant röjande skulle allvarligt skada eller motverka verksamheten eller utsätta någon som berörs av denna för allvarlig skada. Beslutet ska kunna gälla i högst . Polisen eller tjänstemannen ska också kunna höras i rättegång i det namn som ingår i den kvalificerade skyddsidentiteten. Vad det nu handlar om är att ge poliser och andra tjänstemän ett skydd för att förhindra att dolt spaningsarbete och uppträdande avslöjas. Det handlar om att ge dem ett skydd för att bekämpa grov brottslighet och hot mot rikets säkerhet. och yrkar avslag på propositionen med motiveringen att metoden kan vilseleda medborgarna. Regeringen har inte kunnat visa på något behov, och det finns risk för att förslaget öppnar för brottsprovokation och för att poliser kan få åtalseftergift för brott begångna i tjänsten. De är också kritiska mot att poliser ska kunna vittna i domstol under skyddsidentitet. Jag har svårt att förstå hur möjligheten för poliser att få kvalificerad skyddsidentitet skulle kunna skada förtroendet för polisen. Jag tror att förtroendet för polisen mer handlar om att polisen kan klara upp och förhindra brott och vara tillgänglig för medborgarna. På vilket sätt skulle förslaget öppna för brottsprovokation? I förarbetena till polislagen finns grundläggande principer fastslagna. Det finns beslut som har fattats i : Polisen får aldrig själv begå en kriminaliserad handling för att efterforska eller avslöja brott, aldrig provocera eller förmå någon att begå ett brott och heller aldrig av spaningsskäl låta bli att vidta åtgärder mot brott eller en brottsmisstänkt person. Det ni skriver om i er reservation bygger på att skulle fatta ett nytt beslut om polislagen och det som reglerar vad en polis får göra i tjänsten. Det är inget som vi öppnar för, utan det är ett beslut som fattas av . Den sista kritiken gäller att tjänstemän ska kunna vittna i domstol under kvalificerad skyddsidentitet. Hur ska vi annars kunna skydda polisen eller tjänstemannen i fråga? Och hur ska vi kunna få dem att vittna mot grova brottslingar när vi vet vilka hot man själv, berörda och anhöriga kan utsättas för? En tjänsteman som vittnar under kvalificerad skyddsidentitet måste uppge att så är fallet. Han ska uppge att han vittnar under kvalificerad skyddsidentitet. Det bör inte vara tillåtet för tjänstemannen att spela sin fiktiva roll i domstolen eftersom detta skulle kunna leda till ett vilseledande av domstolen och parterna.