prot · GT0983 · 2006-03-09 00:00:00 — 101 () replik: Tack för svaret, . Jag ska ta fram exempel på ytterligare en kortsiktig kulturpolitisk satsning. Det handlar om pengarna som ska gå till att bevara och ta hand om samlingarna på museerna. Det är en tvåårig arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Det är frågan om fria grupper och pris- och löneomräkning. Den har debatterats . Det är en- och tvååriga stöd. Utskottsmajoriteten skriver att detta uppträder möjligtvis. Det här är på område efter område. Vi pratar om museer och kulturmiljövård. Vi pratar om konstnärernas villkor. Jag tar upp frågan om kyrkoantikvariska ersättningen och så vidare. Det är grundläggande kulturinfrastrukturella områden. Jag tror att det saknas en grundläggande kulturpolitisk motivation. Man ska inte hänvisa enbart till utgiftstaket. Det håller inte. 102 () replik: Jag vet ju att i stor utsträckning var emot de arbetsmarknadspolitiska insatserna när det gällde årets budget. Man ville inte satsa de pengarna. Då är det klart att man får pengar över till andra områden. Jag tycker att det vore bättre om och , och kanske något övrigt parti, kunde se vilka möjligheter den här kraftiga satsningen det är ändå en kraftig satsning på kultursektorn kan innebära för ett ökat kulturliv. Jag tror att jag i budgetdebatten sade att jag är övertygad om att den här arbetsmarknadspolitiska satsningen kommer att generera behov av ytterligare åtgärder inom kultursektorn. Och jag för min del kommer självklart att arbeta för att de pengarna ska anslås för att man ska kunna gå vidare med de rön som dessa nya kulturarbetare tar fram. 103 () replik: Först och främst började med att säga att kulturen är en central del i välfärdssamhället. Jag tror att du uttryckte det så. Jag vill bara säga att där är vi helt överens. Det är viktigt med en offentlig satsning på kulturen på alla nivåer, från stat och regioner till kommuner. Jag tycker att det är väldigt skönt att konstatera att vi över hela linjen är eniga om det, från vänster till höger eller tvärtom. Det jag skulle vilja ta upp här är regionaliseringen. Vi fick en ny kulturpolitik 1974, som tog upp det som jag har sagt ett antal gånger att jag tycker var väldigt bra. Man ställde kraven på regionerna eller landstingen. har det gått . Vi har sett när vi har varit ute på våra länsresor, bland annat när vi var i , att kulturarbetet ofta fungerar väldigt bra ute i landstingen i regionerna. Du sade också i ditt anförande att kulturlandskapet förändras. Det är riktigt. Men landskapen eller länen är också väldigt olika. och är inte lika. Varför, , ska staten med nödvändighet försöka få det till att det i stora drag ser likadant ut i som i ? Varför kan inte de regionerna själva få avgöra vad som är viktigast att satsa kultur på så att deras invånare, de som finns där, har tillgång till sin kulturverksamhet? Varför denna misstänksamhet mot regionala politiker i , och övriga län i ? 104 () replik: har alltid den fantastiska förmågan att smeka först och sedan slå. Det är lite roligt när man debatterar med . Jag tror att vi ska vara ganska klara över, och jag tror faktiskt att delar den uppfattningen, att vi har olika roller på olika nivåer i samhällsstrukturen. Staten har en uppgift när det gäller den nationella kulturpolitiken. För det har vi också som ser till att den statliga kulturpolitiken genomförs. Regioner eller landsting å ena sidan och kommuner å andra sidan har också sina huvudsakliga huvudmän i form av de valda församlingarna som ställer upp sina mål för den lokala kulturpolitiken. Det garanterar, tycker jag, att det blir en lokal prägel på kulturlandskapet i hela landet. Sedan har också en roll i det att man ska samordna de offentliga utgifterna, det vill säga att man ska ha en bra dialog med de andra nivåerna för att kunna åstadkomma det maximala när det gäller de offentliga utgifterna. Jag utgår från att fyller denna roll. Jag är också väldigt glad över att se, när vi är ute och besöker olika län, vilket sprudlande kulturliv som har sin grund i den lokala kultur som ändå finns ute i länen och i de enskilda kommunerna. Det är inte alltid lätt för dem att komma överens inom ett län heller. Men det sker en dialog och det sker ett samarbete, och det är där jag tror att vi har en möjlighet . 105 () replik: Det var ett väldigt vackert tal om de lokala och regionala beslutsfattarna. Men de styrs ju i hög grad av de statliga besluten. Satsar ni en krona på teater får ni en statlig krona, annars får ni inte den. Det är en väldigt stark styrning som kommer den vägen till länsinstitutionerna och konsulenterna. Man ställer upp de här kraven i stället för att skicka ut en påse och säga: Använd det här på det bästa sätt ni kan, för vi tror på er. Ni kan hur era kulturtraditioner fungerar. Ni har era visioner. Då får de besluta. blir det ofta så att man säger: Till det får vi riktade pengar från staten, då går vi åt det hållet. Då faller tyvärr det vackra tal som du höll om självbestämmandet. Jag vill också anknyta till det tog upp om långsiktigheten. Jag ska precisera mig till anslagssparandet. Tycker du, , att det är en bra metod att när man ser att det blir ett överskott av medel dra in de medlen och inte låta institutionen, eller Operan vi har ju nationalscener också, och där ska det naturligtvis vara en nationell politik använda dem till det de kanske har planerat på därför att medelstilldelning är ett statiskt förhållande? Ser du inte risken att man om man ser att man har ett överskott, för jag hoppas att de har koll på sin ekonomi, börjar handla upp de pengarna? Jag har sett detta i tidigare skede i landstingssammanhang. Men vi övergav som väl var den principen. 106 () replik: Vi har haft debatterna om regionaliseringen av kulturpolitiken ett antal gånger, . Jag står för en annan modell. Jag står för att det också ska finnas en statlig nivå i kulturpolitiken. På mig känns det lite grann som om alltmer lutar åt modell av samhällsbyggnad, alltså ett federalt samhälle. Det har jag inte märkt tidigare från sida. Men det kanske bara är på just detta område. När det gäller den andra frågan, om engångsåtgärder och anslagssparande, vill jag säga att jag kan acceptera anslagssparande engångsvis eller . Men långsiktigt är det inte bra. Långsiktigt urholkar det naturligtvis. Ur ett kortsiktigt perspektiv, ja, då kan jag acceptera en sådan modell, men inte långsiktigt. För jag ser också de risker som ser, till exempel när det gäller de pengar man har kvar , att det blir en köprusch. Det här var något som den kommunala sektorn och den landstingskommunala sektorn använde sig av för ett tiotal år sedan. Man gjorde det ganska framgångsrikt . Men sedan blev det helt snett i systemet. Det blev bara köpfest av det, och man tjänade inga pengar. 107 () replik: Jag hörde att sade någonting om att alliansen inte har en gemensam kulturpolitik. Då måste jag få ställa frågan: Vill med det försöka få oss att tro att Socialdemokraterna och samarbetsparterna har en gemensam kulturpolitik? Vi har inte sett det i utskottet. Det är alldeles för många reservationer och avvikande meningar från v och mp för att jag ska kunna tro att ni är överens i alla frågor. Jag tror att vi kan visa att vi är på väg åt betydligt mera gemensamhet. Sedan sade ungefär så här: Hur svensk är vår kulturpolitik? Hur har invandrare påverkat kulturpolitiken? Ja, det är just det vi ständigt efterfrågar från när vi frågar om utbud och efterfrågan: Stämmer det överens? Det handlar just om det att vi vill se över och göra en utredning av hur det egentligen är, vad det är folk frågar efter. Det är just med baktanken att olika människor påverkar, äldre, yngre, invandrare, ursvenskar, minoritetsfolk och så vidare. Varför ställer inte Socialdemokraterna upp på att tillsätta en utredning? 108 () replik: Jag får börja där började, med samarbete kontra allians. När det gäller den borgerliga alliansen är ni de facto en allians som försöker, i varje fall i retoriken, visa en gemensam linje. Men kulturpolitiken har inte stått speciellt högt på dagordningen. Den finns inte med i de grupper som har arbetat med den gemensamma politiken. Jag såg inte heller någonting från ert konvent när det gällde just kulturpolitik. Men det är möjligt att ni pratade om detta i de stängda dörrarnas rum. Vi har aldrig påstått att vi har en allians på vänstersidan, utan vi är tre partier som samarbetar. Det är skillnad, . När det gällde den andra frågan vill jag bara problematisera lite grann kring den skrivning ni hade i reservationen, som jag tolkade så att den kultur vi hade för ett tiotal år sedan var en svensk kultur. Det är möjligt att man kan kalla det en svensk kultur, men den svenska kulturen har ändå blivit en mix av alla de kulturer som har kommit till detta land. Vi har haft invandring under många herrans år i detta land, och vi människor har olika ursprung. Det finns då en diskussion om hur detta kommer att se ut : Hur kommer den svenska kulturen att förändras med hänsyn till dels den internationalisering som vi alla är en del av, dels det faktum att vi har väldigt många invånare som har ett annat ursprung än det svenska. Jag tycker att det här är oerhört intressanta frågor, och jag är så rädd för att det blir en diskussion om svensk kultur och den kultur som vi kommer att få, för jag tror att den kommer att bli precis lika svensk som den är . 109 () replik: Först vad det gäller dagordningen, är det ju så att politiken spänner över så oerhört många områden. Vi valde sex områden när vi gjorde alliansgrupperna, men jag kan berätta för att vi har haft alliansgrupp ändå och kommit väldigt långt. Vad gäller kultur på vår allians konvent skulle ha varit där! Vilken höjdare det var, med Mamma ! Det var huvudingrediensen, så kulturen hade sin givna plats. Alla stod och sjöng och applåderade. Det var ljuvligt. Nog har kulturen plats i alliansen. Sedan hakar upp sig på de kulturpolitiska målen i reservation 1. Det jag pratar om är en annan fråga, som inte finns med här men som vi ständigt år sedan jag kom in i har lyft upp: Utbud och efterfrågan, stämmer det överens? Det har jag begärt en utredning om . Det är i den situationen som vi har möjligheter att verkligen titta över detta, där vi tar till oss allt som finns i samhället och bakar in det i kulturpolitiken. Det är det viktiga. Jag kan inte låta bli att halka in lite grann på frågan om den regionala fördelningen av anslagen. Det låter i vissa andetag som att egentligen tycker att det är bra, och sedan kan det bli lite annorlunda . Då har jag en fråga. Statskontoret har sagt så här: Dels omfattar försöket bara en del av de totala statsbidragen inom kulturområdet, dels är regleringen konstruerad på ett sådant sätt att det är svårt att genomföra övergripande förändringar. Vad är det som gör att det är svårt att göra omfördelningar i det befintliga bidragssystemet om man delar ut en påse till de olika regionerna? Jag har oerhört svårt att förstå det men vill gärna få en förklaring av . 110 () replik: Jag ska inte ytterligare kommentera alliansens kulturbegivenheter under sina konvent, för det är förhållandevis ointressant. Men jag konstaterar att någon gemensam kulturpolitik har man ännu inte presenterat. I den senaste budgeten var man ofantligt oense om hur det skulle se ut, inte minst när det gällde folkbildningen och hur man ska se folkbildningen som en kulturbärare. När det gällde den regionala påsen har jag nog inte läst det här på ett tag, men jag påminner mig att Statskontoret också har sagt att det ser lite olika ut i de olika försök som görs med kulturpåse det finns inte kulturpåse på alla ställen. På de ställen där viljan fanns att utveckla ett eget kulturutbud var det också enklare att åstadkomma detta, men det kräver naturligtvis medfinansiering från regionen, eller från länet, som det är i något fall. Jag tycker att det är riktigt. Jag tycker att det är riktigt att regionens satsningar ska få genomslag i de statliga satsningarna. Det är spännande att se hur det utvecklas, men vad jag är rädd för är det som ni från alltmer hävdar, att det blir någon sorts federalt kultursystem, så att varje län ska ha sin egen kulturpolitik. Det är jag livrädd för. Jag vill ha en statlig kulturpolitik. Och sedan vill jag att regioner och län respektive kommuner ska vara ett komplement i detta. 111 () replik: är nöjd, sade han. Han är nöjd med den framförhållning som finns inom kulturpolitiken, och han är nöjd med långsiktigheten. Men han är inte nöjd med alliansen. Vilken värld lever i? Har han inte hört alla dem som har kommit och sagt: Var finns långsiktigheten när det gäller pengar? Var finns långsiktigheten för ? Var finns långsiktigheten i pengar när det gäller museer som inte kan ta hand om sina samlingar, när kulturarvet förstörs, när man kommer från och Operan och säger att pensionerna äter upp pengarna, när kulturinstitutionerna har hyror som går upp trots att hyrorna går ned i , på grund av något obegripligt sätt att räkna? är ändå nöjd med denna framförhållning. Då vill jag bara ställa frågan: Hur kommer det sig egentligen att är så nöjd när det är så mycket som man klagar på? Vi behöver inte gå längre tillbaka än . Då var inte ens nöjt med . Man sade: Vi kanske egentligen borde ha reagerat, men vi gjorde det inte. Så min fråga till är följande enkla fråga: Vad gör han och partiet för att institutionerna och svenskt kulturliv ska bli nöjda och inte bara han ska vara nöjd? 112 () replik: Att jag är nöjd beror kanske på att jag har väldigt mycket kontakter ute i kulturlivet och ser vilken enorm kreativitet som finns där ute, ser vilket nyskapande som finns, ser vilka enorma möjligheter i form av människor som finns ute i kulturlivet. Det gör mig hoppfull . Det finns naturligtvis på marginalen bekymmer. Jag nämnde det också i mitt anförande. Det här är en sektor som är oerhört kreativ och innovativ som innebär att det krävs nya resurser. Jag kan konstatera när jag tittar tillbaka att kultursektorn kanske är den sektor av alla politikområden som har fått mer medel att handskas med än något annat. Det har inte gjorts några besparingar på kultursektorn . Det tycker jag är bra. Det är självklart att behoven också ökar. Det är möjligt att det finns vissa delar av kultursektorn där vi inte riktigt ekonomiskt har hängt med. Men det handlar väldigt mycket om prioriteringar. Jag vill inte, som vill göra, dra ned 300 miljoner på folkbildningen och finansiera övriga kultursektorn med de pengarna, för det är precis det som gör i sitt budgetförslag. Det är en uppfattning som vi inte står för. Vi vill ha en satsning på folkbildningen. Jag vet ju att de övriga allianspartierna också vill detta. Där har ni ett dilemma, att ni inte har en gemensam penningpolitik när det gäller kultursektorn heller. Det är ett bekymmer för er. 113 () replik: Jag hade förväntat mig att skulle prata väldigt lite kring sin egen politik och i stället angripa den skillnad som kanske finns inom vissa delar av allianspartierna. Enigheten var inne på förut. Läs alla gemensamma reservationer som finns från alliansen och konstatera vilken enighet det finns! Och läs i tidningar och på andra ställen vad vänsterpartister och miljöpartister tycker om den socialdemokratiska kulturpolitiken! Det vore en intressant läsning för Wegendal att jämföra. Du sade att i marginalen är man inte nöjd. Det handlar om en uppvaktning från ett relativt nyöppnat i , där man kommer i förtvivlan och skriver brev till utskottet och säger: Hur ska vi göra? Vi klarar inte dessa höjningar av hyrorna. Det är i marginalen av socialdemokratisk kulturpolitik. Det är förvånande. Man kommer och pratar kring pensionsbekymren, man ser hur pengar flyttas från det ena året till det andra och man ser hur pengarna används både två och . Det talas om nytillskott. När vi sedan pratar med institutionerna är det inte nytillskott. Man ser hur samlingar ligger och ruttnar ute, hur man kommer och frågar hur man ska göra. Då säger att detta är förändringar i marginalen. Jag tycker att det vore ärligt att bekänna och säga: Vi har bekymmer inom den socialdemokratiska kulturpolitiken. Det finns massor inom kulturlivet som har bekymmer, där man borde kunna ordna det på ett eller annat sätt. Det vore kanske lite anspråksfullt. Man kanske inte ska begära det av en representant för majoritet, men nog är det lite väl att säga att man har penningbekymmer i marginalen när det gäller långsiktigheten. 114 () replik: är en ordens mästare. Jag tycker faktiskt att tar till överord. Han kopplar ihop det jag säger om marginalen med till exempel bekymren på . vet mycket väl att vi tar oss an det problemet, att vi också har pratat om PLO-uppräkningar och sådant i utskottet, att vi ska se till att försöka få en förändring på detta så att inte den typen av uppräkningar äter upp innehållet i kulturutbudet, för det vill varken jag eller , tror jag, ha till stånd. säger dessutom: Titta på reservationerna! Titta vad eniga vi är inom alliansen! Ja, jag ser det i reservationerna. Så fort det inte handlar om pengar är ni så eniga och kan göra sådana fantastiska kompromisser. Men så fort det kommer till skarpt läge, när ni ska finansiera verksamheterna, om det så är kulturarvet, folkbildningen eller vad som helst, då är ni inte eniga. Då hittar ni inte en gemensam linje. Där har ni något att verkligen jobba med om ni ska vara trovärdiga över huvud taget. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §) Föredrogs kulturutskottets betänkande 2005/06:KrU8 Idrottsfrågor. 115 i (s): I det här betänkandet som berör idrottsfrågor behandlas närmare 30 motionsyrkanden väckta och 2005. Vi kommer här att höra om olika områden som berör idrotten. Det kan gälla folkhälsa, breddidrott, näridrottsplatser eller etikfrågor. Säkert får vi också diskussioner angående det så kallade Handslaget, en del om idrottsföreningars ekonomiska förutsättningar, och troligtvis också annat som berör internationellt engagemang. Samtliga motioner i det här betänkandet avstyrks. Det finns tio reservationer och ett särskilt yttrande. Idrottsrörelsen har en viktig uppgift att fylla när det gäller frågor om ungdomars fysiska hälsa och folkhälsofrågor över huvud taget. Dessa frågor uppmärksammas också inom flera politikområden. Det så kallade Handslaget går ut på att bland annat öppna dörrar för fler, satsa mer på flickidrotten, intensifiera samarbetet med skolorna och komma till rätta med droger. I budgetpropositionen anges att åtgärder ska vidtas inom ramen för Handslaget för att erbjuda flickor och pojkar som inte deltar i idrottsverksamhet lustfyllda och hälsofrämjande aktiviteter utan krav på resultat. Jag ska inte förlänga inledningen men vill peka på två frågor som jag tycker bör uppmärksammas. Den ena är att antalet medlemmar inom idrottsrörelsen i där människor mellan deltar uppgår till 3,4 miljoner. Jag vill också helt kort nämna det vi tycker är viktigt när det gäller etiken och uppmärksamma idrottens så kallade Idéprogram, då även verksamhetsinriktning för 20062007 som anger att idrottsrörelsen ska vara öppen för alla, oavsett nationalitet, etniskt ursprung, religion, ålder, kön eller sexuell läggning samt oavsett fysiska eller psykiska förutsättningar. Idrott förutsätter och byggs på glädje. Härmed är debatten invigd, elden är tänd och det är dags för första start. 116 (): Tack, , för introduktionen! Jag utgår, herr talman, från att vi alla är närvarande vid voteringen så långt som möjligt. Jag ska börja med några citat. I dagens betänkande har en reservation, och den gäller idrottens självständighet. Vi oroas över tendensen från regeringen att vilja gå in och peta i detaljer, att avsätta pengar för egen del som används till olika projekt, där regeringen verkligen är inne och petar. Sedan står det så här: anser vidare att som myndighet ska ha en stor självständighet i förhållande till statsmakten i fråga om hur man förvaltar de medel som samhället ställer till förfogande. Därtill kommer frågor i förhållande till att regeringen skickar pengar direkt till och inte låter förmedla dem. Frågan är om regeringen anser sig bättre skickad att lägga pengarna direkt till än . Det här är hämtat från idrottsdebatten . Redan då pekade vi på statens insatser, och glädjen i att peta i frågan om hur ska använda pengarna behandlades. Det hade varit glädjande och kanske nästan nödvändigt att se idrottsministern här , inte minst med tanke på vad som har hänt med det brev från som är ställt till och som innehåller en väldig vidräkning beträffande detaljstyrning och liknande: En sammanhållen idrottsrörelse byggd underifrån på idrottsföreningarna är en avgörande framgångsfaktor. Just möjligheten att själv bestämma var och hur resurserna bäst ska användas är avgörande för fortsatt framgång för svensk idrott, och det är något som såväl riksdag som riksidrottsmöten för slagit fast. Det pekas på hur man valt att jobba med de här frågorna. Dessvärre, skriver man, upplever vi att detta val inte fullt ut respekteras. Däremot säger man att det självklart är viktigt med en noggrann redovisning av vad som händer inom idrotten, det vill säga uppföljningen. Men man är inte glad över att regeringen talar om hur. Man har ett antal exempel och talar om hur, till råga på allt, regeringen av idrottspengarna flyttar över 8 miljoner till SOK. får besked om detta via medierna. Vidare skriver man: Vi börjar helt enkelt undra om du brevet är alltså ställt till saknar förtroende för den demokratiskt uppbyggda idrottsrörelsen att bedöma hur pengarna gör bäst nytta. Det här är hårda ord. Brevet kommer, som sagt, från och dess ordförande men efter diskussioner i Riksidrottsstyrelsen. Jag tycker att det hela är anmärkningsvärt och graverande. hade jag en artikel i lokaltidningen här i . Men då gällde det att borde lämna politiken. Gång på gång i tidningen förhärligades nämligen regeringens insatser av den dåvarande ordföranden i . Man nämnde över huvud taget inte att det fanns en opposition den existerade inte däremot alla andra insatser. Till och med det socialdemokratiska valmanifestet togs upp på ledarsidan i tidningen , dock icke efter det att den här artikeln hade varit inne . Därefter blev det bättring. är det en ny ordförande. Det visar kanske att man från sida vill vara betydligt mer på armlängds avstånd från staten. Detta gläder mig. Idrotten är naturligtvis engagerande. Vi som tar del av idrott engageras både positivt och negativt. Det är klart att de genomförda gav den ena positiva kicken efter den andra. Men sedan dröjer det bara någon dag så kommer det mossiga regler, till exempel om att en tjej inte ska kunna delta i kälkhockey i Paralympics. Givetvis får man då lust att gå in och påtala att så kan vi inte ha det. Till råga på allt inträffade detta på . Det gör att det hela känns ännu fånigare. är jag övertygad om att idrotten själv kommer att arbeta med att ändra sådana regler och att man tar tag i det. Men vi som politiker har självfallet möjligheter att gå ut och ge våra kommentarer och att lobba från vårt håll. Sedan finns det tillfällen då vi ska använda de politiska medlen i anslutning till idrottshändelser. Vi är väldigt många som har reagerat oerhört kraftigt på det som hänt beträffande bordeller i anslutning till . Vi var också några som reagerade över att kvinnor inte skulle få se en fotbollslandskamp i . Jag förutsätter att ansvarig minister framför vår upprördhet över sådana inslag. Jag har inlämnat en skriftlig fråga till . Han svarade när det gäller att regeringen kommer att fortsätta att i bilaterala kontakter med företrädare för inskärpa hållning i dessa frågor. Det låter bra. Jag hoppas att det också genomförs. Ett annat än det i är ju på gång och ska gå i . Jag är fortfarande väldigt besviken över att det blev så och över att stödde denna kandidatur. har vi fått rapporter om hur befolkningen flyttas för att man ska få plats för arenor. Mig veterligt har inte yttrandefriheten, demokratin, kampen för mänskliga rättigheter och andra välfärdsfrågor kommit ett uns närmare en lösning.