prot · GT0990 · 2006-03-20 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Meddelande om särskild debatt och ändringar i kammarens sammanträdesplan Talmannen meddelade att skulle särskild debatt om ungdomsarbetslösheten äga rum varigenom voteringen skulle utgå och arbetsplenum inledas . Frågestunden och voteringen skulle äga rum enligt tidigare planering. Meddelandet hade delats ut till kammarens ledamöter. 3 § Meddelande om frågestund Talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Vice statsminister , näringsminister , statsrådet , jordbruksminister och statsrådet . 4 § Svar på interpellation 2005/06:296 om våldtäkt mot barn 1 Justitieminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder när det gäller att förtydliga bestämmelserna om våldtäkt mot barn samt vad gäller domstolsväsendets kompetens när det gäller barn. Frågorna har ställts mot bakgrund av två domar som meddelat. Bekämpningen av sexualbrott är en av mina högst prioriterade frågor och ett område där regeringen lägger ned mycket arbete. trädde en ny och på många punkter stärkt sexualbrottslagstiftning i kraft. I syfte att lyfta fram och förstärka skyddet för barn och ungdomar mot att utsättas för sexuella kränkningar infördes bland annat särskilda straffbestämmelser om sexualbrott mot barn, till exempel våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn. Enligt den nya lagstiftningen gäller som huvudregel att den som har samlag med ett barn ska dömas för våldtäkt mot barn om inte brottet med hänsyn till omständigheterna vid brottet är att anse som mindre allvarligt, då personen i stället ska dömas för sexuellt utnyttjande av barn. Exakt var gränsen mellan dessa båda brott ska dras kan inte bestämmas i lag. Av förarbetena till bestämmelsen om sexuellt utnyttjande av barn framgår dock med tydlighet att avsikten är att den ska tillämpas restriktivt. Som ett typexempel nämns fall där två personer, varav den ena är strax under , frivilligt har samlag med varandra. En förutsättning för att över huvud taget tillämpa bestämmelsen är att den person som gärningen riktas mot, med hänsyn till sin utveckling och omständigheterna i övrigt, haft förutsättningar att bedöma och ta ställning till situationen. Ansvaret för att tolka och tillämpa straffbestämmelser i enskilda fall ligger alltid på domstolarna. Bestämmelserna om våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn måste fortfarande prövas i varje enskilt fall och hänsyn tas till samtliga relevanta omständigheter. Sexualbrottslagstiftningen är relativt ny och har inte varit i kraft . Dessutom finns det anledning att anta att kommer att ge ytterligare vägledande uttalanden i mål om sexualbrott mot barn. Jag kan försäkra att jag fortlöpande följer utvecklingen på området och kommer att vara uppmärksam på om tillämpningen av lagstiftningen står i överensstämmelse med dess intentioner. tar även upp frågan om domstolsväsendets kompetens när det gäller barn. I det sammanhanget kan nämnas att kontinuerligt arbetar för att utbilda domare i frågor som rör barn. I kurser för nyutnämnda ordinarie domare och i den återkommande utbildningen för domare samt i kurserna för fiskaler ingår avsnitt som rör barn och unga. I dessa avsnitt behandlas bland annat FN:s konvention om barnets rättigheter, barnet i rättsprocessen och hur barn minns och berättar om våld. Våldtäkt och andra sexualbrott måste bekämpas på bred front. Mycket har redan gjorts men självklart kan mer göras. Frågorna kommer därför att ges fortsatt hög prioritet inom regeringen. Jag kommer att vidta de åtgärder som behövs för eventuella justeringar. 2 (): Jag vill inledningsvis tacka ministern för svaret på interpellationen. Precis som justitieministern sade trädde vår nuvarande sexualbrottslagstiftning i kraft , , och bygger på en proposition som togs fram i samarbete mellan regeringen, och . I tycker vi fortfarande att lagen har inneburit viktiga förbättringar, förtydliganden, för de människor som utsätts för sexualbrott. En av de viktigaste förändringarna var införandet av de särskilda straffbestämmelserna om våldtäkt mot barn. De infördes för att ytterligare markera allvaret i brotten. Antagandet av bestämmelserna om våldtäkt mot barn skedde med den klara inriktningen att alla de allvarliga handlingar som beskrivs i lagtexten och kommentarerna ska bedömas som våldtäkt oavsett om tvång, hot eller våld har förekommit eller inte. Det slås också fast i propositionen att det inte heller ska gå att föra några resonemang om att barn kan samtycka till sexuella handlingar. Det ska inte ges något utrymme till diskussioner om huruvida barnet självt har medverkat i och därmed inte tvingats till den sexuella aktiviteten. Bakgrunden till den strikta synen på våldtäktsbrott mot barn har givetvis grunden i att begrepp som frivillighet och samtycke är främmande i de här sammanhangen när det handlar om barn. Sexuella övergrepp mot barn innebär alltid en mycket allvarlig kränkning av barnens integritet. Vi var nog rätt många bland beslutsfattare som levde och lever i den fasta övertygelsen att bestämmelserna om våldtäkt mot barn med den nya sexualbrottslagen skärptes och förtydligades på ett riktigt och rimligt sätt med barnens bästa för ögonen. Det var en bred uppslutning kring de nu gällande bestämmelserna. Inga reservationer avgavs från något parti när det gällde våldtäkt mot barn. Vi har också grundad anledning att tro att beslutet om bestämmelserna om våldtäkt mot barn är väl förankrade hos en mycket stor del av svenska folket. Mot den bakgrunden blir Högsta domstolens domar mot de två män som har haft samlag med flickor oerhört viktiga. De dömdes inte till våldtäkt mot barn utan de dömdes till sexuellt utnyttjande av barn. Det fanns delade meningar bland de dömande, men domarna blir likväl vägledande. Vi ska inte här diskutera Högsta domstolens domar. De ligger fast. Men ett faktum är att den praxis som sätts genom domarna enligt vår mening går i en annan riktning än intentionerna i propositionen och betänkandet. Det finns anledning att redan nu fundera över behovet av förtydliganden. Det är problematiskt. anser inte att vi bara lugnt kan invänta fler domar i och dessutom avvakta utvärderingen som ska komma . Intentionerna med lagen måste säkras, menar jag. Jag förväntar mig åtminstone några signaler från ministern om att möjliga åtgärder kan vidtas inom detta som jag är övertygad om att vi båda tycker oerhört viktiga område. 3 Justitieminister (): Det har varit en bra lag. Det har visat sig att det vi har talat om, att fler situationer ska bedömas som våldtäkt, också har blivit resultatet. Det ger ett ökat skydd för alla flickor. Det är också riktigt att vi på flera punkter har varit överens, alla sju partierna, och ingen har haft några invändningar. Låt mig förklara det vi har varit överens om. Vi har varit överens om att det inte ska vara fråga om något samtycke när det är en brottslig gärning. Det har det heller inte varit, varken i utdömda domar eller i något annat fall. Det vi har varit helt överens om är att det faktiskt kan vara straffritt för personer att ha sex med någon . När vi arbetar med denna fråga brukar vi kalla den för skolreseproblemet. Låt mig upprepa om inte kommer ihåg. Det är till exempel två personer som går i nian och åker på en skolresa . Pojken fyller år , och flickan fyller år . Så har de sex med varandra . Då är det ganska orimligt att den person som råkar fylla år ska dömas för våldtäkt på sin yngre skolkamrat. Det är en fråga som kanske mer rör föräldrarna och skolan än att det ska anses att en person ska dömas för våldtäkt. Låt oss göra klart att alla var överens om detta. Det vore fullkomligt orimligt. Låt oss också säga att när det handlar om åldrarna och 16 eller , och det fortfarande görs helt frivilligt, blir situationen att det är fråga om något straffbart eftersom åldersskillnaderna är för stora. Vi har sagt mycket tydligt att det är klart att det inte går att säga exakt , och , utan det som är viktigt är att det med hänsyn till omständigheterna blir straffbart om det till exempel är för stor åldersskillnad. Då är det också så, som vi tillsammans kommit överens om i alla sju partierna, att det är mer rimligt att man går från denna situation som är helt straffri till sexuellt utnyttjande och därefter till våldtäkt mot barn. Det är precis på det sättet vi har resonerat. Då är vi i den situationen det är helt riktigt att vi inte ska recensera att det kommer två domar där man inte är överens men där majoriteten vill döma för våldtäkt mot barn i stället för sexuellt utnyttjande. De har alltså dömt, och det är, som de noga har förklarat, tack vare den stränga sexualbrottslagen som straffen har blivit högre och man ser det på ett annat sätt. Vi har tydligt sagt att om undantagen blir för stora, nämligen att det blir för många fall av sexuellt utnyttjande, kommer vi inte att acceptera det utan kommer att göra de justeringar som behöver göras. Men det är alldeles för att säga exakt hur det här kommer att ske bara utifrån två fall där man inte ens är överens när vi vet att flera fall kommer. Vi ska vara medvetna om detta som vi nu har talat om, nämligen att det är straffritt när det är två personer som är mer eller mindre jämnåriga, att det sedan går över till sexuellt utnyttjande men att det ska vara undantag och att huvudregeln ska vara våldtäkt mot barn. Det är någonting som vi har kommit överens om, som sagt var, och det ska vi stå upp för. Vi ska också klargöra att vi inte tvekar att göra de justeringar som behövs. Men då måste vi alltså ha ett något bättre underlag än två domar där man inte är helt överens. Om nu har något exakt förslag om var åldersgränsen ska gå är det inte vad han har sagt när vi har suttit och arbetat med detta. Men det vore intressant att höra hur man ska reda ut just den problematiken, hur det ska gå till, om man nu efter två domar så tvärsäkert kan säga exakt vad som ska ändras. 4 (): Nej, justitieministern, jag ger inte uttryck för någon tvärsäkerhet på det här området. Men jag tar mig friheten och rätten att uttrycka stark oro över att de intentioner som jag tyckte att vi var överens om nu är lite i fara utifrån de här domarna. Återigen: Jag ifrågasätter dem inte, men jag måste värdera dem, sett mot bakgrund av intentionerna. Jag delar inte uppfattningen och jag har noterat att ministern har gett uttryck för det i svaret och i tidningsartiklar att vi ska förhålla oss avvaktande och invänta fler domar från . De här två domarna utgör var för sig viktiga led i skapandet av den praxis som följer på Högsta domstolens utslag. De drar i väg i en riktning som jag menar inte överensstämmer med intentionerna i propositionen. Jag ifrågasätter alltså inte den rättsliga prövningen, men jag lutar åt att vi som lagstiftare inte har varit tillräckligt tydliga med att uttrycka våra intentioner i skrivningarna om våldtänkt mot barn. Det är många fler än jag som ger uttryck för den här oron och den här uppfattningen. har uttalat det väldigt tydligt. Riksåklagaren har också gjort det. Även från justitieministerns egna partivänner, från det socialdemokratiska kvinnoförbundet, kom tydliga uttalanden med stark oro för att intentionerna när lagen antogs inte kommer till uttryck som var avsikten och att det inte duger med inställningen vänta och se. Inför och i samband med beslutet om den nya sexualbrottslagen, som trädde i kraft , gjorde vi företrädare för regeringen, och , som förhandlat fram denna viktiga proposition, flera gemensamma utspel där vi markerade våra intentioner. Vi lade stor vikt vid att betona att brottet våldtäkt mot barn var en viktig markering av förstärkt skydd för barn. 15-årsgränsen ska vara en oerhört viktig gräns och undantagen mycket marginella och väl kända. De nu avkunnade domarna pekar tydligt i en annan riktning. Jag vill gärna än en gång fråga om ministern kan hålla med om att den här tolkningen är rimlig och att vi också i fortsättningen gemensamt ska hålla samman den här fronten för att motarbeta en fortsatt uppluckring av intentionerna. 5 Justitieminister (): Om du ställer en interpellation och kräver lagändringar, , kanske du måste förtydliga på vilket sätt du vill göra det. De intentioner som du efterlyser står väldigt tydligt i lagen. Jag frågar dig återigen: Vad är det du vill ändra på när du ställer en interpellation? Om du i en interpellation, som du själv har valt att ställa, inte kan svara på det kan man lätt tro att du inte vill ta ansvar för den lag som du själv var med om att genomföra. Det vore ju tråkigt, därför att vi gjorde det här tillsammans. Det har gett ett ökat skydd för barn. Det kan inte vara så att bara när en dom uppfattas på ett positivt sätt är man med och tar ansvar, men så fort det framställs som negativt vill man inte kännas vid det och ropar på lagändringar vid första bästa dom. Det är inte att ta ansvar, . Jag tycker återigen att om du vill ha några konkreta lagändringar, föreslå dem! Annars tycker jag att det är bättre, när vi nu vet att mål är på väg upp, att se hur de kommer att dömas för att få ett bättre underlag för lagändringar. Om vi ska göra lagändringar efter varje enskild dom på det här och andra områden kommer vi att få göra om lagarna , och vi kommer inte ens att hinna skriva en departementspromemoria innan det kommer upp nya mål på samma område. Då tror jag att hela det här arbetet skulle haverera. Även om det ropas och andra säger saker måste vi som har jobbat med den här produkten tillsammans det har vi gjort, också ta ett ansvar för det. frågar jag återigen: Vad exakt är det utom intentioner och förarbetsmotiv som du vill ändra i lagtexten när du har ställt den här interpellationen? 6 (): Det är inte brukligt att man kommer med färdiga svar i en interpellationsdebatt, utan man diskuterar principiellt kring problem som man har identifierat. Jag är van vid att ta ansvar för gjorda överenskommelser och kommer att fortsätta att göra det. Jag vidhåller nödvändigheten av att aktivt överväga åtgärder i det här läget för att säkerställa intentionerna med lagstiftningen om våldtäkt mot barn. Det är gott och väl med en pågående dialog kring de här sakerna, men jag tycker alltså att det är viktigt att ha den här öppenheten för att kunna göra ytterligare förtydliganden. Jag har förhoppningar om att vi också framöver ska ha ett gemensamt arbete kring den här oerhört viktiga lagstiftningen. Jag ser detta som ett led i en fortsatt dialog för att säkra intentionerna. 7 Justitieminister (): Jag ser också fram emot det, . Vi har haft ett bra samarbete. Men låt oss inte, bara för att det kommer några domar som uppmärksammas, försöka ha något slags tävlan i vem som kan vara mest upprörd eller vem som vill ändra mest. Vi måste ändå ta ett ansvar för lagstiftningen tillsammans, och då går det inte att lagstifta efter varje enskild dom, särskilt inte om det är domar där man inte är överens och man vet att det kommer upp fler mål. Det kan säkert tillfredsställa en del personer, och det kan säkert vara på sin plats i vissa fall i opinionen, men arbetar man på det sättet blir det i längden förödande för förtroendet för oss som har det här ansvaret. Jag har sagt, vilket jag står fast vid, att om det är så att undantagen blir för vida kommer vi att göra de justeringar som behövs. Det är helt naturligt. Vi är helt överens, och jag har inte hört någonting annat än att det sätt som lagen är utformad på är positivt. Det kommer säkert att behövas vissa justeringar. Det vore mycket märkligt annars, därför att vi har gjort justeringar på varje område. Det behöver man göra , därför att då ser man hur rättsläget utvecklas. Men det är inte efter någon enskild dom, utan det är just när man ser hur rättsläget formas. Vi gjorde det när det gällde kvinnofridskränkningen. Vi gjorde det när det gällde besöksförbud. Vi gjorde det när det gällde sexköpslagen. Vi gjorde det när det gällde människohandel. Vi kommer garanterat att göra det när det gäller sexualbrottslagen. Låt oss ändå se på vilka områden som vi behöver göra de förändringarna, och inte bara några allmänna uttryck, som naturligtvis kan formas. Låt oss, lika seriöst som vi har gjort de andra justeringarna, göra detta när det gäller sexualbrottslagen. Låt oss i stället också tala om de fördelar som den här nya lagen och det ökade skyddet har gett unga kvinnor och flickor runtom i vårt land. Om det är så att inte nu kan nämna några konkreta lagändringar är han välkommen att när som helst ta upp denna fråga. Vi träffas ju och diskuterar de här sakerna. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2005/06:297 om vapenamnesti 8 Justitieminister (): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till en vapenamnesti för att minska antalet illegala vapen i omlopp och vidare om jag avser att följa upp den genomförda vapenamnestin i och dra lärdom av den. Jag delar interpellantens oro för de vapen som finns i omlopp i samhället och som brukas i brottsliga sammanhang. Regeringen anser givetvis att det är av största vikt att ständigt se över vilka åtgärder som bäst lämpar sig för att reducera antalet illegala vapen. Genom vapenamnesti kan man i vissa fall komma åt vapen som innehas olagligt, till exempel när någon ovetandes haft ett gammalt jaktgevär på vinden. Däremot är det inte troligt att de vapen som personer medvetet skaffar sig illegalt är de man kommer åt genom en amnesti. I gällde tillfällig vapenamnesti juliseptember 1993. Enligt är de uppgifter som Astudillo nämner i sin interpellation om hur många vapen och hur mycket ammunition polisen då samlade in inte riktiga. Enligt var dock det polisen fick in i stor utsträckning obrukbara och gamla vapen som av olika anledningar fanns hos privatpersoner. Det var alltså huvudsakligen inte fråga om vapen som cirkulerade i brottsliga sammanhang som lämnades in. En principiell invändning mot amnesti som också bör vägas in i sammanhanget är att en tillfällig amnesti innebär en temporär avkriminalisering av handlingar som annars är straffbelagda. Åtgärder som innebär avsteg från gällande regelverk, vilket en amnesti innebär, måste tillämpas med stor restriktivitet. Det förhåller sig dessutom så att vi har en ordning som påminner om vapenamnesti. Genom en lagändring som trädde i kraft får en privatperson som frivilligt lämnar in vapen som innehas olovligen bara åtalas om det är motiverat från allmän synpunkt. Såvitt känt har åtal efter inlämnande av vapen enligt denna bestämmelse aldrig väckts. Därutöver kan nämnas att har i uppdrag att rapportera till regeringen om behov av förändringar i vapenlagen. Styrelsen har i sina rapporter inte pekat på något behov av ytterligare vapenamnesti. Enligt min uppfattning skulle ett införande av en tillfällig vapenamnesti i på nytt inte ha någon nämnvärd effekt när det gäller att komma åt vapen som personer har skaffat sig illegalt. 9 (): Först vill jag tacka ministern för svaret. Bakgrunden till den här interpellationen har att göra med att jag upplever en negativ utveckling i samhället i stort. Tillgången till illegala vapen ökar. Det är också en värdeförskjutning bland ungdomar jag stöter på vad gäller synen på vapen och de skador ett vapen kan tillfoga. lämnade jag en rad frågor till utredningstjänsten kring hur man jobbat med de här frågorna långsiktigt och vilka erfarenheter som hade gjorts i andra nordiska länder. Då nappade jag på det här förslaget att komma åt det ökade antal vapen som finns i samhället genom en tillfällig amnesti. Sedan jag skrev en artikel om detta i har en man skjutits på öppen gata vid i samband med handel. Man sköt mot en pizzeria i , en grannkommun till mig. var det totalt 63 personer som sköts till döds med illegala skjutvapen. Detta är ett stort samhällsproblem. Olaglig och okontrollerad spridning av skjutvapen är ett stort bekymmer. Det finns ett oomstritt faktum här, sambandet mellan tillgängligheten till vapen och ett ökat och grövre våld. Vi vet inte hur mycket fler vapen som sprids runt, för mycket har hänt. Det är ett stort mörkertal kring det här. Men när det gäller de erfarenheter vi har av den tillfälliga amnesti som genomfördes har jag kanske en lite annorlunda syn än . Jag uppfattade det som att siffrorna stämde. 17 000 vapen lämnades in. ammunition lämnades in. Man gjorde därutöver en kontroll av 3 000 av de vapen som hade lämnats in. av dem var det fullt möjligt att skjuta med. Så det är inte harmlösa bössor från medeltiden som vi pratar om utan vapen som kan tillfoga skada. Dessutom var en erfarenhet man gjorde av amnestin 1993 att många människor ringde in och förhörde sig om huruvida man kunde efterregistrera vapen på sitt namn som man hade olagligt. Det var inte möjligt i vapenamnestin 1993, vilket gjorde att många då sade till polisen att de struntade i det. genomförde en vapenamnesti 20032004, och man fick in nästan 36 000 vapen, däribland 355 automatpistoler och 55 maskingevär. Detta är en vapenamnesti efter den vapenamnesti som man gjorde efter för att reglera den situation man hade efter kriget. har genomfört fyra amnestier . Nästan 27 000 skjutvapen har man fått in på de fyra amnestierna. Jag tycker att de förslag som regeringen har lagt på det här området är väldigt bra. Det kommer en del förslag som är offensiva på det här området, men jag tycker inte att de är tillräckliga. Och mycket har hänt . Jag ska nämna tre saker kort. Det ena är EU-medlemskapet. Vi kan inte kontrollera våra gränser på samma sätt som förut. Det andra är IT-utvecklingen. Handeln via nätet är ett helt annat verktyg som vi inte hade 1993 i den utsträckningen. Sist men inte minst är det kriget i . De vapnen har spridits ute i och ute i världen, också till . Vad tänker ministern göra? Hur kommer ministern att hantera det tillkännagivande som finns om att återkomma till med förslag om en tillfällig vapenamnesti? 10 (): Jag vill börja med att tacka som har begärt interpellationsdebatten och också säga att det var med viss förvåning och glädje som jag läste den artikel i som du hade skrivit, , i just den här frågan. Jag blev förvånad för att jag förmodar att du röstade nej när den här frågan var uppe i båda de gångar som har varit. Varken ditt eget parti Socialdemokraterna eller ansåg då att det behövdes någon amnesti. blev det tack vare majoritet i kammaren och ett tillkännagivande till regeringen. Så frågan är nu om något har hänt eller om regeringen helt enkelt struntar i det tillkännagivande som kom från . Jag är uppe i den här debatten för att det var min motion som var grunden till det här, den som bifölls. Bakgrunden var det framgångsrika försök som gjordes 1993 av den dåvarande borgerliga regeringen där man fick in, precis som sade, 17 000 illegala vapen och ammunition. Jag tycker inte att det är så dåligt. skriver i sin artikel: Genom amnestin minskade antalet illegala vapen i avsevärt. Resultatet av amnestin uppfattas i allmänhet som mycket gott. I diskussioner om behovet av en ny vapen-amnesti framförs ibland argumentet att amnesti var så lyckosam att det inte finns behov av en ytterligare amnesti. Det är en naiv tanke och en synnerligen ovanlig omvärldsanalys. har mycket hänt både i och i världen. Visst är det så. Det gläder mig att anslutit sig till den borgerliga linjen liksom även om det är av sorgliga skäl. För det väpnade våldet har ökat, uppenbarligen mer i än på andra håll, men inte bara där. På sjukhusens akutmottagningar kan personalen vittna om att gatuvåldet har ökat och att det ofta är skjutvapen inblandade. skriver också att det väpnade våldet i och de omfattande värdetransportrånen har fått dem att tänka om. Det är bra så. Jag återkommer till det som jag sade förut, att faktiskt har fattat ett beslut om att regeringen ska ta fram ett förslag om en tidsbegränsad vapenamnesti för att minska andelen illegala vapen i landet. Jag förväntar mig, liksom , att så också sker. 11 Justitieminister (): Jag ska först säga att det var alldeles riktigt, . Det var en felsägning från min sida. En negation kom in. Jag beklagar detta.