prot · GT0981 · 2006-03-07 00:00:00 — Det är en diskussion. Men även där borde man kunna titta på ett särskilt skydd när det gäller de fackligt förtroendevalda eftersom det är så grundläggande och viktigt att vi kan driva ett offensivt fackligt arbete. Min fråga till är om han är beredd att titta på frågan om att stärka yttrandefriheten för fackligt förtroendevalda, alltså att det inte ska vara möjligt att avskeda och säga upp en fackligt förtroendevald med hänvisning till att denne i sitt fackliga arbete har riktat kritik mot arbetsgivaren. 30 Statsrådet (): Den sista frågan vill jag inte kommentera eftersom den ligger inom ansvarsområde och inte mitt. När det gäller frågan om hur det blir och hur många som köps ut har jag inte en alldeles komplett uppfattning om det. Men det är klart att mycket av det som görs är förhandlingsuppgörelser som inte är en direkt följd av beloppsnivåerna som anges i LAS. Det är klart att den typen av förhandlingslösningar sker . Som gammal förhandlare känner jag väl till att lagens nivåer är normerande för uppgörelser. Normerande är kanske starkt sagt. De är vägledande för ersättningarna, men de hamnar ganska ofta ganska långt under. Det måste man säga. När vi talar om beloppsgränser kan det mer som en sakupplysning var bra att veta följande, utan att lägga någon direkt värdering i det, även om det kommer att märkas att jag ändå gör det lite grann. Den kostnad som en arbetsgivare får ta om det är så att man trotsar en dom och inte tar tillbaka någon som skulle ha rätt att komma tillbaka till arbetsplatsen varierar från en och en halv årslön till fyra årslöner. Det lägsta är sex månadslöner om man har varit anställd mindre än . Det högsta är fyra årslöner om man har varit anställd väldigt länge och också är . Däremellan pendlar det. Det ligger mellan en och en halv årslön upp till två årslöner eller tre årslöner för den som inte är . Det är vad vi diskuterar. Fyra årslöner för dem som är är . Det är för den som har varit anställd och inte får komma tillbaka till arbetet. Det är knappt tre årslöner. Det är möjligt att det inte avskräcker arbetsgivare tillräckligt starkt. Vi får diskutera om man behöver ändra på det. Men jag är inte beredd att göra det här . 31 (): Frågan om kritik mot arbetsgivaren ska vara tillräckligt för att med saklig grund säga upp någon måste vara arbetslivsministerns bord. Jag kan inte se något annat. Det är en grundläggande fråga som på ett avgörande sätt påverkar förutsättningarna för fackligt arbete att man inte ska kunna bli uppsagd enbart med hänvisning till det. Det stämmer att det ibland blir förhandlingslösningar och att statistik inte säger allt. Det kan till och med vara så att det finns en stor problematik som inte alls visar sig i att det går till domstolsförhandling. Det skickar däremot ut signaler. Det är uppenbart med och Per som exempel att vi har en lagstiftningsordning som mycket tydligt skickar ut signaler. Du ska som fackligt förtroendevald akta dig för att kritisera arbetsgivaren. Blir du uppsagd även om arbetsgivaren gör det på osaklig grund och på ett mycket tveksamt sätt, och Arbetsdomstolen säger att det är fel kan du ändå inte vara säker på att få tillbaka jobbet. Fakta ligger där på bordet. Från sida menar vi helt klart att det måste åtgärdas. Vi vet tillräckligt om problemet för att kunna säga att någonting måste göras. Under debatten har vi också fört fram en rad konkreta förslag på vad som skulle kunna göras: Se över principen i 39 §. Se över sanktionsgraden. Fundera på detta med saklig grund så att inte kritik mot arbetsgivare ska vara tillräckligt för att säga upp fackligt förtroendevalda. Det finns problem. Men det finns möjligheter att lösa det. Jag menar att det är nödvändigt. Det fackliga arbetet är en grundbult i vår demokrati. 32 Statsrådet (): Jag avvisar inte något av det pekar på som möjliga lösningar. Men jag vill heller inte ikläda mig en absolut uppfattning om huruvida allt eller en del av detta ska göras. Det återkommer jag gärna till. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2005/06:238 om lönebidrag 33 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta så att de nya reglerna beaktar den verklighet som många lönebidragsanställningar vilar på. Lönebidraget är en subvention som kan lämnas till en arbetsgivare som anställer en person som har nedsatt arbetsförmåga på grund av ett funktionshinder. Bidragsnivån fastställs i förhållande till det arbete som ska utföras och med hänsyn tagen till arbetstagarens arbetsförmåga. Lönebidraget får lämnas i längst . Stödet får förlängas utöver det fjärde anställningsåret endast om det efter särskild prövning bedöms motiverat med hänsyn till arbetstagarens arbetsförmåga. Omprövning av lönebidragets storlek ska ske regelbundet. Lönebidraget finns för att kompensera en nedsatt arbetsförmåga orsakad av ett funktionshinder och inte som en ersättning till ekonomiskt svaga arbetsgivare. menar att regeringen i budgetpropositionen har minskat anslaget till anställningar med lönebidrag. Det är fel. I budgetpropositionen beslutades om en tillfällig höjning av volymerna i lönebidrag motsvarande . Detta var en kompensation för att inte bedömdes ha möjlighet att anställa de personer som koncernen tilldelats medel för. Bland annat berodde det på den omstrukturering från industri- till tjänsteverksamhet som genomgick. Som aviserats i budgetpropositionen har regeringen i stället skapat nya insatser som bland annat ska vara ett alternativ till anställning i . Sammantaget har ca anvisats för nya särskilda insatser för personer med funktionshinder. Det motsvarar ungefär 1 900 nya arbetstillfällen. Den nya modellen kommer att underlätta för personer som står långt ifrån arbetsmarknaden när det gäller både att hitta ett arbete men också att hitta rätt arbete. Tanken är att effektiviteten och träffsäkerheten i de olika insatserna ska öka så att rätt stöd ges till de arbetssökande. När det gäller ideella organisationer så är dessa viktiga arbetsgivare för personer med funktionshinder eftersom de ofta kan erbjuda lämpliga arbetsuppgifter. De anser sig också ta emot personer med omfattande funktionshinder och har därför fått höga bidragsnivåer beviljade av arbetsförmedlingen. Regeringen har därför beslutat om ett särskilt anordnarbidrag för just ideella organisationer i kombination med lönebidrag. Det flexibla lönebidragets storlek har alltid bedömts utifrån relationen mellan de arbetsuppgifter som ska utformas och graden av arbetsförmågan, vilket regeringen ville förtydliga i budgetpropositionen. Jag bedömer därför att konstruktionen med anordnarbidrag är utformad så att det är säkerställt att allmännyttiga organisationer inte har fått försämrade villkor utan i stället får en kompensation för vissa administrativa kostnader. 34 (): Jag får tacka för svaret. Lönebidrag är en viktig del för många människor som på grund av funktionshinder eller andra hinder inte kan etablera sig på lika villkor på den ordinarie arbetsmarknaden. Många har genom lönebidraget fått en möjlighet att tjäna sitt uppehälle och en meningsfull sysselsättning. Dessutom har den allmännyttiga sektorn genom lönebidraget fått en stor möjlighet att ha en samhällsviktig funktion och även bedriva samhällsviktig verksamhet. Interpellationen grundar sig på faktiska möten och erfarenheter från representanter för ideella föreningar och företrädare för Ams i och i . Jag tänker inte inleda en debatt om budgetteknik. Men i regeringens budget under ramanslaget lönebidrag förespås en minskning bland annat med tanke på en minskad utbetalning av lönebidrag . Regeringen anför också att man avser att följa olika utredningars förslag till förändringar. Det gäller och . Förslagen innebär en tydlig förändring i beviljandet av lönebidrag och införandet av utvecklingsanställningar, trygghetsanställningar och annat och en minskning av antalet lönebidragsanställningar. Det mest oroväckande för lönebidragsanställda och deras arbetsgivare i den allmännyttiga sektorn är det myndighetsdirektiv som gick ut om lönebidrag och som Ams delgivit sina underavdelningar i länet om en annan och hårdare linje när det gäller lönebidrag. Den har jag själv tagit ut på dess hemsida. Resultatet av flera förhandlingar blir att arbetsgivaren inte har råd att fortsätta anställningen eller att man drar ned på anställningsgraden. Oavsett vilket får detta till följd att den anställde får minskad inkomst eller ingen alls. Det blir då det offentliga samhället som genom andra olika bidrag i stället får finansiera kostnaden för den före detta anställde. Dessutom går den ideella sektorn miste om viktiga insatser inte bara för den drabbade utan för hela verksamheten som är beroende av anställningen. Ovanpå detta eroderas den länge efterlängtade höjningen av lönebidragsnivåerna som vi för övrigt välkomnar. Träffsäkerheten i de nya direktiven är inte bra. De missar i flera fall sitt mål då arbetstillfällena i den ideella sektorn ofta är speciellt anpassade utifrån den anställdes färdigheter och möjligheter på ett sätt som inte är möjligt på en konkurrensutsatt arbetsmarknad. De multihandikappade, som ministern åsyftar i sitt svar, som arbetsgivaren kan få en extra dagpenning för är en särskild grupp. Men det finns ett mycket stort spann av personer som inte kan ta ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden, vilket bland annat utredningen gör gällande. Dessa personer gör i sitt nuvarande arbete en ovärderlig insats. Genom flexibilitet hos arbetsgivaren när det gäller att kunna ha överseende med att någon inte kan komma kan de få behålla sin anställning. Företrädare för det regionala Amskontoret bekräftar att de anser att det i vissa fall är svårt att neka fortsatt ersättningsnivå trots att man ser att nuvarande lösning är den bästa för arbetstagaren och dennes arbetsgivare. De nya reglerna tar inte heller hänsyn till att kostnaderna för den allmännyttiga sektorn har ökat. Som exempel kan nämnas handikappidrotten som har fått högre hyreskostnader av kommunen. Dessa föreningar står nu i valet mellan viktiga lönebidragsanställningar och lokalhyra för sina medlemmar. Jag kräver därför att det görs en översyn av de regler som Ams gav ut . Kan ministern tänka sig att se över dessa, bland annat till fromma för de allmännyttiga föreningarna? 35 Statsrådet (): , du har fel när du påstår att vi skulle ha gjort en mindre volym. Vi har inte det. Det är inte en volymminskning. Det är inte heller så att vi har försämrat villkoren för de allmännyttiga anordnarna av lönebidrag eller arbetsgivarna. Det är en annan teknik som vi har använt; det utgår jag från att har noterat. Men kompensationsgraden är densamma. Du säger att konstruktionerna leder till att de anställda med lönebidrag får lägre lön. Det ska de inte ha. De ska ha lön enligt avtal. Lönebidraget är till för att kompensera arbetsgivaren för den lägre produktivitet om man nu vill prata i de termerna som en person med lönebidrag har. Det är det som är skälet till att man har lönebidrag. Det beror på att man inte har en produktivitet upparbetad på det sätt som många andra, som inte har lönebidrag, har. Lönebidraget ska kompensera detta. Det ska kompensera brister, ofullkomligheter och oförmågor som kan drabba oss människor permanent eller tillfälligt. Det som nämner är typiska exempel på sådant som lönebidraget är till för att kompensera. Min uppfattning är att vi inte alls har gjort några dramatiska förändringar på det sätt som påstår. Tvärtom har vi säkerställt att lönebidraget kan fortsätta att användas i samma volymer och med samma kompensationsgrader som gällde tidigare. Jag är den första att också önska att vi kan öka antalet lönebidrag framöver, för jag tror att det är en arbetsmarknadspolitisk insats som fungerar väl och som kommer att behövas i större utsträckning framöver. 36 (): Jag kanske ska göra en liten resumé. Jag har sedan valet , då jag kom in i , varit språkrör för ett antal handikappföreningar i . Det är ett stort antal handikappföreningar som träffar mig för att diskutera synpunkter och få reda på vad som föreslås. Det är dessa som samfällt framför att de är mycket oroliga, för de har råkat ut för detta. Jag ska läsa ett utdrag ur . Man skriver att föreningslivet är hårt drabbat av lägre bidrag. I takt med att Bingolotto går allt sämre och sämre statliga och kommunala bidrag går många föreningar på slak lina. Detta är ett citat från en socialdemokratisk företrädare i . Jag hade gärna sett att ministern hade haft rätt. Men problemet är det att om man har en anställningsgrad på låt oss säga så blir följden att man kanske får minska den . Då är det inte till någon nytta för den enskilde, för han får inte den ersättningen ändå. Det handlar om arbetsgivaren när det gäller den sektor som inte kan öka sina intäkter. De har ett medlemstal, och de kan inte öka intäkterna genom att höja medlemsavgifterna. Det är dessa jag ömkar. Det är därför jag vädjar till ministern. Jag har själv talat med representanter jag ska inte namnge personerna i fråga på de här kontoren. De säger själva att det är jättesvårt. Reglerna är strikta och klara. Det står ju också i att man vill göra om dem. Det budgettekniska som handlar om att man fyller i med andra arbetsuppgifter och andra former av anställning under samma budgetram gör att det blir lite sammelsurium med att leta upp vad det är. Efter vad jag kunde komma fram till var det i alla fall en minskning. Men vi glömmer det, för det är ointressant i sammanhanget. Det gäller personerna i fråga som jag vet inte har något val. De har ingen annanstans att gå. Om de blir av med detta så vänds deras sociala tillvaro upp och ned. Det gör även verksamheten, inte minst för handikappidrotten. Detta är inget påfund eller något politiskt käbbel. Jag är allvarligt orolig, och jag skulle gärna vilja vädja till ministern att titta på hur utfallet blir på golvet. Det finns en sak till. Det har jag också fått från en av cheferna på som säger att om en person får en utvecklingsanställning och fortsätter den men upptäcker att han eller hon inte klarar av den så är det omöjligt för denna person att återgå till en lönebidragsanställning genom den konstruktion som finns . Detta är också en sak som man borde titta på. Det här är i alla fall de besked som jag har fått. 37 Statsrådet (): Det är uppenbart att det för för långt att gå igenom varje teknikalitet i regelverket. Men det senaste som sade var fel. Det gällde utvecklingsanställningen. Så är det alltså inte, utan man kan gå från utvecklingsanställning tillbaka till lönebidrag. Det är mycket som vi får klara ut, . Jag glömde en sak i uppräkningen, så låt mig bara säga vad som gäller. Lönebidragstaket är höjt, så det innebär att kompensationsgraden för arbetsgivare har ökat. Det har den gjort från , och den kommer att öka också från . Tack så mycket för debatten! Jag tror att vi får återkomma. 38 (): Om man har sådana marginaler att man får högre kostnader men mindre intäkter så hjälper det inte att ersättningsgraden blir högre. Då kompenserar man sig genom mindre anställningsgrad för den enskilde, och den enskilde kan råka illa ut. Det är det jag är orolig för. Detta är en uppgift från en person på chefsnivå inom Ams regionala kontor. Om inte ens han vet vilka regler som gäller så tycker jag att det finns anledning för ministern att titta på detta. Jag tackar för debatten. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2005/06:242 om patienternas rättssäkerhet 39 Statsrådet (): har frågat mig hur jag kan verka för en skärpning av rutinerna för sjukskrivning som förstärker rättssäkerheten och garanterar patienternas rätt till en bra behandling och effektiv rehabilitering. har till uppgift att bedöma och fatta beslut om rätten till ersättning från sjukförsäkringen. På vilket sätt utredningar ska ske regleras främst i förvaltningslagen, vilken framför allt är avsedd att garantera medborgarnas rättssäkerhet när de har att göra med förvaltningsmyndigheter. Meningen med förvaltningslagens regler om hur ett ärende ska handläggas är att ge ett så korrekt underlag som möjligt för besluten och att besluten på det sättet blir riktiga. Ett beslut som går den försäkrade emot ska enligt förvaltningslagens regler även motiveras. Om han eller hon anser att beslutet är felaktigt ska beslutet på begäran av den enskilde omprövas av . Anser man fortfarande att beslutet är felaktigt efter omprövning kan beslutet överklagas till förvaltningsdomstol. Ett beslut som fattats av en socialförsäkringsnämnd kan överklagas direkt utan föregående omprövning. Brister i handläggningen kan även anmälas till . Skadeståndsanspråk mot hanteras av Justitiekanslern. Tillsammans med och har vi bland annat infört en möjlighet att vid behov även kan kalla till ett avstämningsmöte för att bedöma den försäkrades medicinska tillstånd, arbetsförmåga samt behov av och möjligheter till rehabilitering. Vid avstämningsmötet medverkar, förutom den försäkrade och , vanligtvis arbetsgivaren, den behandlande läkaren och, vid behov, arbetsförmedlingen. Dessutom kan den försäkrades fackliga ombud medverka vid mötet. För att öka hälso- och sjukvårdens deltagande i arbetet med att minska sjukfrånvaron har regeringen ingått en överenskommelse med landstingen om förstärkta insatser . Samspelet mellan hälso- och sjukvården, arbetsplatsen och kan förbättras. Detta gäller inte minst vid psykiska och stressrelaterade besvär. och har även fått i uppdrag att utforma och komma med förslag om en mer kvalitetssäkrad, enhetlig och rättssäker sjukskrivningsprocess. Avsikten med uppdraget är att sjukskrivningsprocessen ska utvecklas på ett mer kvalitetssäkrat, enhetligt och rättssäkert sätt utan att det grundläggande materiella innehållet i sjukförsäkringen påverkas. Avslutningsvis, herr talman, vill jag betona att regeringen anser det mycket viktigt att de utredningar som gör ges den omfattning som behövs för att det därefter ska kunna fattas ett sakligt riktigt beslut i ärenden. Jag utgår i detta sammanhang ifrån att beslut grundar sig på en korrekt och professionell handläggning samt att det regelsystem som har bestämt följs. 40 (): Såsom statsrådet beskriver situationen är allting frid och fröjd. När man träffar levande människor stämmer det som de upplever mycket sällan med de här mycket vackra förvaltningsbeskrivningarna. Jag träffade en ung facklig ombudsman som var eld och lågor för socialdemokratin. Det var en mycket intressant debatt som vi hade den kvällen. Det var en mycket trogen försvarare av de fackliga organisationernas arbete. Så råkade jag säga någonting om , och då kom repliken: Den bör läggas ned. Han var otroligt upprörd över beslut som drabbade fackets medlemmar. Med utgångspunkt i ganska många sådana fall som vi har läst om i medierna berättelser om människor som hamnar mellan stolarna, berättelser om människor som varken får sjukersättning eller a-kassa på grund av att myndigheterna inte kommer överens vill jag veta om detta inte alls oroar statsrådet. Jag vill inte att vi ska gå tillbaka till den situation som existerade för när det var mycket lätt att folk tog skydd i sjukskrivning. De tog skydd från ett svårt liv, en svår situation i arbetslivet, konflikter och så vidare. Det var ett slags paus, och sedan blev pausen alldeles för lång för många och människor ramlade ut ur arbetslivet. Det var en katastrof. Det är ingen som försvarar den situationen. Men när patienter, läkare och fackliga representanter är upprörda över att maskineri mal automatiskt och inte tar hänsyn till medicinska beskrivningar, till patienternas protester och inte ens lyssnar på facket kan man undra vad som har hänt. Maskinen verkar gå i det tomma, av sig själv och för sig själv. Jag undrar om inte arbetslivsministern har läst rapporter i medierna för inte så länge sedan om att väldigt många av de här människorna som inte längre får sjukpenning hamnar i socialbidragsberoende. Har vi löst något problem då? En människa som lever på så kallat försörjningsstöd kommer aldrig att få rehabilitering om den behöver det. Där är faktiskt utestängningen från det aktiva livet definitiv. Jag tror att vi måste börja lyssna på signalerna som kommer från vardagen. 41 Statsrådet (): Jag trodde att , som jag så har upplevt som en intellektuellt hederlig person, också den här gången hade velat diskutera lite mer nyanserat omkring den här problematiken. Jag ska svara rakt på en fråga som ställde, nämligen: Är statsrådet oroad när det gäller dem som faller mellan stolarna, mellan systemen? Ja, det är jag. Jag är långt ifrån nöjd med detta. Jag tror att också har noterat det i debatten. För att inte förlänga den här debatten för mycket var jag benägen att gå upp och säga att jag i allt väsentligt håller med om beskrivningen av den situation vi har. Det finns brister som måste rättas till, men det får inte ske till priset av att nu slutar pröva rätten till sjukpenning. Där trodde jag att jag hade en supporter i . Vi måste ha en prövning av rätten till sjukpenning i en frisk försäkring. Annars går det inte. Vi hade inte det tidigare. har vi åstadkommit detta. Det visar sig att det finns luckor i myndigheternas förmåga att hantera detta. Det måste rättas till. generaliserar och säger att de inte lyssnar, att de inte tar hänsyn till läkarintyg och att socialbidragen ökar. Nej, det är inte sant. Det finns personer som får rätt vid överklaganden därför att har gjort en felaktig bedömning. När jag tittar på de siffrorna tycker jag att andelen personer som får rätt är för hög. har bedömt för hårt, om det nu inte handlar om att man inte har haft rätt handlingar eller korrekta saker. Under förutsättning att det inte är så, tycker jag att felprocenten är för hög. Det vet att jag tycker, och där håller jag trycket uppe. Det är nödvändigt att vi har en ordning, en process, en handläggning och en varsamhet med människor som möjliggör att vi både kan pröva rätten till sjukpenning på ett korrekt sätt och hantera människor på ett sådant sätt att de inte blir förorättade eller kränkta i den processen på ett oförsiktig och bryskt sätt och med kort framförhållning får besked som är väldigt avgörande för människors förmåga att fungera i livet. Det går att göra mycket bättre än , men det kommer aldrig någonsin att ske till priset av att vi slutar pröva rätten till sjukpenning. Det som inte är bra ska rättas till. Jag tänker ta ansvar för att det också sker fortsättningsvis, och det gör jag . 42 (): Låt mig börja med att sända komplimanger tillbaka. Vi har helt olika uppfattningar i väldigt många frågor, men debatterna med arbetslivsministern är ibland väldigt intressanta. Man ser att arbetslivsministerns engagemang är på riktigt. Därför vill jag lyfta fram de här berättelserna. Min bild av dagens situation är att man har pressat ned processen med prövningen av sjukersättningen på ett mycket brutalt sätt på många ställen. Då förekommer sådana kränkningar. Jag vet också att det finns många överklaganden som ger rätt till patienten i stället för att ge rätt till . Det är en mycket allvarlig signal. Jag vill självklart inte gå tillbaka till en situation då man inte prövar rätten till sjukersättning där är vi helt överens. Men vi måste också komma överens om till exempel de bedömningar som kom från för sedan, där man säger att köper för många utredningar. Pengarna tar slut på grund av utredning på utredning, som faktiskt leder till precis samma resultat. Man gör två eller tre utredningar som kommer till samma slutsats i stället för att köpa rehabiliteringsbehandling. Det finns läkarmottagningar som är specialiserade på rehabilitering som står med mycket få patienter, vilket är obegripligt . Jag har sett i min e-mail till exempel mycket intressanta ställningstaganden från handikapporganisationer och från patientorganisationer. Då är frågan: Alla dessa saker tillsammans, är de inte tillräckligt allvarliga signaler? Jag vill inte svartmåla. Jag vill inte göra frågan om patienternas rättssäkerhet till en valfråga. Jag tycker inte att det är rättvist mot patienterna.