prot · GU0914 · 2006-10-24 00:00:00 — Därför är satsningen på 1,9 miljarder så oerhört viktig. För de pengarna avser vi att kunna börja bygga upp det som har raserats nu och börja bygga ut de särskilda platserna inom äldreomsorgen. Vi ska komma tillbaka till en nivå där människor kan få en plats när de behöver den, inte när det finns en plats tillgänglig. Där är vi näst intill . Vi har tillsammans bland alla regeringspartierna haft en rad förslag i opposition för att förbättra äldreomsorgen. Vi blev naturligtvis både glada och smickrade när många av de förslagen lyftes in i den nationella handlingsplanen. Där fanns de demensutredningar som vi hade krävt . Där fanns ökad läkarmedverkan i boendena och också i hemmen. Där fanns ett ökat antal läkemedelsgenomgångar. Där fanns kravet på att också öka det sociala innehållet. Det är glädjande att få igenom sin politik i opposition. Därför finns det ingen anledning att byta ut den. Tvärtom vill vi intensifiera det arbetet. Vi välkomnar alla som vill vara med och hjälpa till i det arbetet. När det gäller reformen för fritt val kommer den att förberedas för att kunna sjösättas . Det är just det som efterlyste. Det är en möjlighet för de äldre att få ett ökat inflytande. Jag vet inte hur många studiebesök som har gjort hos gamla som har hemtjänst och som bor på särskilda boenden. Kanske är det lika många som jag. Kanske har hon mött lika många äldre som jag som är förtvivlade över sin situation, till exempel när det gäller . Jag kan bara ta en av de otaliga berättelser som jag hört. Det är en kvinna som berättade att hon hade haft besök av inte mindre än 32 olika personer från . Hon sade: Jag har blivit guide i mitt eget hem. Jag kan inte veta vem som kommer för att hjälpa mig att duscha. Jag känner bara en stor vanmakt och oro. Hon skulle behöva kunna välja vem som skulle utföra . Om det fanns fler alternativ att välja på kunde hon också välja ett alternativ där man kanske bara har fyra olika personer för att bemanna hemma hos henne. Det kan också gälla en kvinna som har en annan etnisk bakgrund, som tappar svenskan och som bara kommer ihåg sitt modersmål. Hon skulle kunna välja att få utförd på sitt modersmål. Det vill förmena dessa människor genom att säga att vi inte ska ha möjligheten att kunna välja. Det är vad vi vill åstadkomma med reformen för fritt val. Jag ska återkomma till diskussionen om miniminivå i mitt nästa inlägg. 97 (): Jag kan lugna med att jag har varit ansvarigt kommunalråd för äldreomsorgen i . Jag har besökt äldreomsorgen på en massa platser i , och dessutom har jag jobbat i äldreomsorgen . Den är mig icke främmande. Jag har sett hur äldreomsorgen har utvecklats . Det som stör mig lite är att du tar just exemplet på någon som har haft 32 vårdare. Det förekommer, och det är en brist ihop med flera andra brister. Men det är inte det normala arbetet i äldreomsorgen. Det var ofta så ni jobbade när ni var i opposition, och som jag inte vill jobba i opposition. Man tar exempel där det fungerar extremt dåligt. Dem ska man lyfta fram och rätta till. Men man kan inte döma hela äldreomsorgen efter dem. Du talade här mycket om att ni fick igenom er politik när ni var i opposition. Det var nog inte för att vi köpte er oppositionspolitik. Det är nog för att det i ett antal frågor finns ganska lika synsätt och intressen. När det till exempel gäller nationella handlingsplanen var vi helt inne på att det nu har gått för långt. Det har blivit för få äldreboendeplatser. Det har blivit för tuffa biståndsbedömningar. Äldre känner oro, och de får vänta för . Därför låg det i den nationella handlingsplanen att bygga ut fler äldreboendeplatser men också mellanformer. Det är seniorboende som inte bara är dyra bostadsrätter utan även hyresrätter. Det lär nu bli svårare att bygga seniorboende som hyresrätter med den bostadspolitik som har dragits i gång av alliansen. Skillnaden ligger egentligen på några punkter. Vi i har länge slagits för mer resurser till kommunerna. Men den stora skillnaden ligger i frågan om privatisering. Man vill gärna göra äldres möjligheter att påverka sina insatser till att de ska välja mellan olika utförare. Det tycker jag är en falsk valfrihet. I stället handlar det om att kunna påverka på det äldreboende jag är. Jag vill inte gärna flytta på mig från ett äldreboende jag kommit in på om det är dåligt. I stället vill jag på äldreboendet kunna få påverka insatserna när jag ska äta, vad jag får för mat och när jag går upp. Jag vill ha personal som kan se till att jag kan fortsätta med mina intressen och hålla kontakt med människor som är viktiga för mig. Det handlar inte om att privatisera. Det handlar om att bygga in ett system i äldreomsorgen där jag som äldre kan påverka. Det handlar om att bygga in ett system i där jag kan påverka ett visst antal hemtjänsttimmar utifrån det jag själv vill ha utfört. Det är inte säkert att jag kan göra det om jag råkar ha valt en viss utförare. Jag skulle vilja ställa några frågor till dig. Jag har tittat lite på förslagen till garantier i kd:s motion. Det fanns inte med något i de garantierna om att äldre med annat språk, som är många i , skulle få ha rätt till äldreomsorg på sitt eget språk. Om man vill vara lite lustig kan man säga att människor skulle få en garanti för att komma upp men inte för att få välja själva när de vill lägga sig . Det tycker jag visar lite på svårigheterna. Om man inte ska deltaljreglera, vilket jag tror blir väldigt fel, kommer garantierna aldrig att kunna bli heltäckande. I stället riskerar garantierna att bli stela. Man prioriterar bort vissa områden. Det kanske blir alldeles för detaljreglerat. Det är en del jobb som behöver göras i basen. Personalen ska jobba med hur man ska få en bra omsorg. Den ska själv vara med och bryta ned mål och jobba fram riktlinjer. Det är då det blir riktigt bra. Det riskerar snarare att bli sämre med den här formen av politik med värdighetsgaranti. Du har heller inte svarat på frågan: Vad är en garanti? Vad händer om garantin inte fungerar? Vad är det då ni vill ska hända? 98 Statsrådet (): Det är intressant och bra att bekräftar att det finns brister i äldreomsorgen, att det finns revor i välfärden. Det är det som vi nu vill rätta till så långt det bara är möjligt. Jag är också glad att höra att det finns en gemensam syn att det arbetet behöver göras. Vi behöver hjälpas åt för att tänka så mycket gott och utvecklingsbart som möjligt. Självfallet är det viktigt att kunna ha inflytande i sitt boende och i valet av hur ska kunna användas. Det är inte så att de äldre inte förmår fatta egna beslut. Skillnaden mellan mig och är möjligtvis att jag tilltror människor som har blivit äldre när det gäller att de ska kunna välja och att de ska ha rätten att välja bort. Man måste inte välja, men det ska finnas något att välja på. Det möjliggör att man väljer bort det som man inte tycker fungerar. Den möjligheten finns inte för de äldre . De är inte så få de som har haft så många olika personer från i sitt hem. De vittnar alla om att det inte är väl fungerande. Det är skäl nog att försöka förbättra, och det här är ett sätt att försöka förbättra. Jag går över till att tala om värdighetsgarantin. Först och främst ska den vara . Det är kommunerna som inför värdighetsgarantin. Jag tror att vi som politiker är alldeles för otydliga i våra besked till brukarna. Vad är det de kan räkna med när de får del av en tjänst? Vad är det de kan räkna med att få ut? Vi tycker att vi som politiker har en uppgift i att vara tydliga när det gäller vad innehållet ska vara i vården. Det handlar om att lyfta upp de mjuka omsorgsfrågorna till att bli något mätbart kvalitetsmässigt. Över huvud taget utvärderas den kommunala verksamheten alltför lite. Den mäts för lite. Vi vet för lite om den och vi har för lite kunskap. Det gäller inte minst det som är mjukvaran. Vi menar att genom att våga vara tydlig och konkret sätta upp vad vården ska innehålla skapar man en hjälp, naturligtvis för brukaren men också för de anhöriga, när det gäller att veta vad man kan räkna med. Det är en hjälp för professionen att kunna prioritera i vardagen och det är en hjälp för oss politiker att se vad det är vi får ut av de satsade skattepengarna, som jag känner ett stort ansvar för att förvalta på ett bra sätt. Det är nödvändigt, tror jag, att vi skriver mycket tydligare vad vården ska innehålla med tanke på att vi har fått så många revor blottade där det inte fungerar väl. Det har skapat den stora oron hos de äldre. När sju av tio i förvärvsarbetande ålder är oroliga för sitt åldrande så måste vi som politiker börja bli mycket tydligare. Det här är egentligen det kanske allra viktigaste att komma till rätta med och att få bättre funktion i att veta att man får ett värdigt bemötande oavsett vilken livssituation man befinner sig i. I en av de kristdemokratiskt styrda kommunerna, nämligen kommun, har man tillämpat det här med garantier av olika slag. Det gäller inte bara inom äldreomsorgen utan också till exempel när det gäller bygglov och så vidare. Där har man i vissa fall också infört någon form av kompensation gentemot brukaren om man inte uppfyller garantin. Det är en möjlig väg att gå. Vi ska som sagt återkomma till det definitiva och konkreta innehållet i både utseende och utformning. Men det här är någonting som har funnits med i tänkandet. Om vi landar där det ska vi ha en diskussion och ett samtal om innan vi är färdiga. Där ska vi återkomma. Den intressanta frågan är: Skulle då en värdighetsgaranti göra skillnad? Det ska jag berätta om i mitt nästa inlägg. 99 (): Jag har ingen negativ synpunkt på att vissa kommuner jobbar med värdighetsgarantier och provar att utforma sådana lokalt på det sätt som man vill ha dem. Men vad jag förstår är det en annan värdighetsgaranti som man vill införa, och det tycker jag är synd. I min hemstad är det till exempel vi själva som plockar fram det här i dialog med pensionärsorganisationerna, med de äldre och med personalen. Vi pratade om att det finns för mycket olika personal och om bristen på personalkontinuitet. Det gäller att förbättra situationen för personalen. Det vore roligt att veta vad kd, alliansen och du som äldreminister vill göra för att det ska bli en bättre arbetsmiljö. Ni har sagt nej till rätten till heltid. Det finns mycket deltider inom äldreomsorgen. Vad vill ni göra med den alltför låga lön i relation till ansvaret i jobbet som finns? I har vi jobbat i Vänstern, Socialdemokraterna och med detta, och kvinnors löner har närmat sig mäns . På grund av att vi har lagt mer pengar än i avtalen har man en tusenlapp mer i portmonnän när man jobbar i äldreomsorgen i . Men vi vill naturligtvis också titta på kvalitetsarbetet. Jag vet att det tillsattes en utredning med ett nationellt styrdokument med som ansvarig utredare för att just ge ett underlag när det gäller vilka värderingar vi ska ha och hur äldreomsorgen ska se ut. Det är en vägledning både för oss politiker och för personalen, de anhöriga och de äldre själva. Tanken var också att detta skulle vara en vägledning som sedan skulle brytas ned lokalt. Man skulle själv sätta målen lokalt. Jag tror att det här är en modell som ger en mycket bättre äldreomsorg. I har vi jobbat mycket med Kompetensstegen och med genombrottsmetoden, där det är personalen själv som är med och genomför förbättringar, utvärderar och följer upp. Jag håller med dig om att vi måste göra det mycket mer. Men i utvärderar också personalen själv, följer upp och ser att det blir en bättre äldreomsorg. Då händer det någonting i verkligheten; då kan det bli riktigt bra. 100 Statsrådet (): Personalen är den viktigaste resursen inom äldreomsorgen därom är vi fullständigt överens. Jag skulle vilja återkomma till värdighetsgarantin. Gör den skillnad i den praktiska vardagen? Ja, den skulle göra en enorm skillnad. Funnes värdighetsgarantin på plats så skulle inte det ha hänt som jag möttes av i kommun när jag var där på studiebesök. Där hade man gjort en lex Sara-anmälan därför att en person ur personalen stod ensam på äldreboendet med sju personer som alla behövde hjälp med både påklädning, tvättning och matning. Det var naturligtvis en omöjlighet. Hennes två kolleger som skulle ha varit där var bägge sjuka. Man hade i kommunen fattat beslut om att inte sätta in vikarier när någon var sjuk. Hade man haft en värdighetsgaranti där det hade stått att det ska finnas tillräckligt med personal för att få hjälp med mat och dryck så hade man inte kunnat fatta den typen av politiska beslut. Då hade inte heller det kunnat förekomma som det rapporterades om i landstings kvalitetsrapport ; man hade opererat in en peg på magen på en patient för näringsöverföring på uppmaning från det äldreboende som patienten skulle komma till. Det var ett villkor från äldreboendet, för man hade inte att mata fler. Det här är bilder ur det som du har varit med och tagit ansvar för. Vi måste våga identifiera bristerna och vi måste våga säga att här finns en förbättringspotential. Jag är beredd att försöka medverka till att göra det bättre för att skapa den ökade tryggheten. Värdighetsgarantin är ett redskap. Även om inte tycker att det är någon bra idé så kan jag tala om att har gjort en förfrågan till sina medlemmar. Ett urval av enhetschefer inom äldreomsorgen, biståndsbedömare och biståndshandläggare säger sammantaget att en värdighetsgaranti skulle behövas. Det är många som bekräftar att det här är en riktig satsning. Det är de som finns ute i verksamheten som säger detta. De är positiva till idén. Därför ska vi samarbeta om det här för att få det så bra som möjligt när vi sjösätter det. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2006/07:14 om kompetensen på kommunikationsmyndigheterna 101 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att prioritera ärendet med en eventuellt förändrad organisation av de inspekterande myndigheterna inom kommunikationsområdet. Han har också frågat mig om jag i konsekvens med regeringspartiernas tidigare agerande kommer att driva frågan om en sammanslagning av de berörda myndigheterna. Jag vill börja med att påminna om att tillkännagav att dåvarande regeringen skulle tillsätta en utredning med uppdrag att utreda hur en gemensam trafikorganisation ska vara organiserad och belysa kopplingen mellan Statens verksamhet och trafikmyndigheternas egna olycksutredningar. En särskild utredare, , fick ett sådant uppdrag och ska lämna sitt betänkande . Jag hyser stort förtroende för att utredaren gör det han är ålagd att göra, det vill säga kartlägga den nuvarande trafikinspektionsorganisationen, väga för- och nackdelar med att slå ihop alla de fyra transportslagens inspektionsverksamhet i en organisation och därpå lämna förslag till eventuella förändringar. Jag anser att det vore illa om jag redan innan utredaren lämnat sitt betänkande skulle uttala mig i sak. Däremot vill jag understryka att oavsett vad utredaren kommer att föreslå så vill regeringen att svenska myndigheter ska präglas av transparens, effektivitet och sakkunskap. Det stämmer, som säger, att nuvarande Vägtrafikinspektionens arbete till största delen är nationellt, men det beror på att denna organisations uppdrag skiljer sig markant från andra trafikinspektionsmyndigheters. Om man ser till reglerna inom vägtrafiken i stort, så är de i högsta grad en följd av det internationella samarbetet inom Europeiska gemenskapen, FN:s ekonomiska kommission för , WHO med mera. är beroende av ett väl fungerande transportsystem för sin import och export, och myndigheterna som föreskriver och utövar tillsyn över denna verksamhet måste vara på framkant i det internationella samarbetet. Frågan om en väl fungerande trafikinspektion, oavsett trafikslag, är alltså av prioritet för regeringen. Jag vill sammanfattningsvis återkomma till efter det att jag tagit del av utredarens betänkande och då med förslag till förbättrad eller förstärkt trafikinspektionsorganisation. 102 (): Jag vill först tacka statsrådet för svaret. Jag vill också gratulera till utnämningen till infrastrukturminister. Den viktigaste frågan är att långsiktigt säkra kompetensförsörjningen för kommunikationsinspektionerna. Förutsättningarna för detta är goda på de nuvarande lokaliseringsorterna. Visserligen berör inte utredarens uppdrag lokaliseringen, men det är ändå viktigt att nu notera sambandet. Kopplingen till och i och och i är avgörande för personal- och kompetensförsörjningen . Oavsett hur utvecklingen blir är det viktigt att slå fast att nuvarande och bibehållen lokalisering är mycket viktig, inte bara för orterna utan också för verksamhetens kvalitet. För del vill jag också peka på att bedriver forsknings- och utbildningsverksamhet inom kommunikationsområdet. har verksamhet i . Även detta är viktigt för kompetensförsörjningen. Jag vill betona vikten av att inte skapa regionalpolitisk oro i dessa frågor. För stora förändringar kan också leda till kompetensflykt, vilket vore mycket allvarligt. Det som däremot är av stor vikt är att utredaren, och även regeringen, på allvar tar ställning till att både ekonomiskt och organisatoriskt skilja och Vägtrafikinspektionen åt. Samma sak gäller för och . Det skulle vara att flytta fram positionerna och utveckla verksamheten. Jag skulle gärna vilja höra ministerns principiella syn på en sådan process. vore det intressant att höra ministerns syn på fastheten i de lokaliseringar som riktats till såväl som . 103 Statsrådet (): Jag har full förståelse för egen erfarenhet och nära samarbete, på grund av det geografiska området, med ett antal myndigheter som blev involverade i den här översynen av utredningsmannen. Det har jag full respekt för. Vad gäller etablering och eventuell effekt på myndigheternas framtida verksamhet förstår mycket väl att det inte är någonting som jag går in på i det här läget. Jag förväntar mig att utredaren ringar in problematiken först och ser om det finns ett behov av en sammanslagning av inspektionens uppgifter och uppdrag. Låt oss avvakta vad utredaren kommer fram till innan vi gör några ställningstaganden. Generellt skulle jag vilja säga att jag tycker att alla myndigheter ska kunna prövas och omprövas. Rent principiellt är jag för att vi har färre myndigheter i det här landet, men de myndigheter som vi ska ha ska vara effektiva, transparenta och innehålla sakkunskap som motsvarar deras uppgift. Låt oss återkomma till det generella som efterfrågar utifrån vad utredaren kommer fram till. Jag tror att vi ska ha respekt för det uppdrag som, om jag nu får upprepa detta, en tidigare riksdag och en tidigare regeringskonstellation har valt att ge utredaren. 104 (): Det parti jag företräder var i en minoritetssituation i den här frågan och fick uppdraget av att genomföra den här utredningen, och det är den som pågår. När det gäller frågan om fastheten i lokaliseringarna till och hade jag förväntat mig att du skulle kunna vara tydligare och säga att de ligger fast även om man skulle välja att ha en annan organisationsform. Det är ett mycket viktigt besked att få. Det har du en chans till att kommentera. Sedan tycker jag att man ska fundera lite grann på ett annat intressant inslag. Det är att Vägtrafikinspektionen har en särställning i det här sammanhanget. Det gäller framför allt på säkerhetsområdet. avled 440 personer i vägtrafikolyckor. Det är en oacceptabel siffra som ligger långt ifrån den nollvision som presenterats. Jag vill understryka vikten av att säkerhetsfrågorna ordentligt belyses i utredningen. Det visar också vikten av att ha en stark, självständig och väl fungerande vägtrafikinspektion. Det vittnar om vikten av att utveckla Vägtrafikinspektionens speciella kompetens. Det är en mycket stor och viktig utmaning som jag gärna vill att man belyser väldigt starkt i utredningen. Det ska bli spännande att ta del av utredarens förslag. Han ska väga för- och nackdelar när det gäller bland annat sammanslagningsfrågan. Men för min del vill jag redan nu peka på möjligheten att utveckla ett samarbete mellan myndigheterna. Det har myndigheterna själva tagit initiativ till. Det har formaliserats via ett särskilt regeringsuppdrag. Det gäller sådant som kvalitetsledning, tillsynsmetoder, trafikmedicinska frågor, människatrafikorganisation, certifiering och skydd mot kriminella handlingar. Det här är ett samarbete som man konstaterar gagnar samtliga myndigheter och kompetens. Jag vill framhålla att exempelvis Vägtrafikinspektionen nu utökar sitt engagemang och vidgar samarbetet i kretsen utanför kommunikationsmyndigheterna. Man inleder ett formellt samarbete med , och . Även om jag har respekt för att här inte vill uttala en bestämd mening innan utredaren har lagt fram sitt förslag vill jag peka på att möjligheten att utveckla det här samarbetet är att föredra framför en sammanslagning. Då växer nyttoeffekterna fram på ett naturligt sätt, och detta med en sammanslagning blir inte ett självändamål. Jag tycker att det är viktigt att stödja den process som pågår inom myndigheterna. Det måste finnas en respekt för myndigheternas särart, att de ansvarar för skilda områden, att de har olika kompetenser och att regelverken skiljer sig åt. Jag skulle vilja höra ministerns principiella syn på det samarbete som pågår och om det är möjligt att utveckla det inom ramen för det regeringsbeslut som redan gäller. Mot bakgrund av Vägtrafikinspektionens speciella situation skulle det också vara intressant att höra ministerns syn på Vägtrafikinspektionens möjlighet att spela en än mer aktiv roll i trafiksäkerhetsarbetet. Och utgå då ifrån att vi har en fri och självständig vägtrafikinspektion som kan koncentrera sig på den uppgiften! 105 Statsrådet (): Jag vill återkomma till utredarens uppdrag där det som efterfrågar mycket tydligt ingår. Det handlar om att visa på arbetsformer som bättre än bidrar till ökad säkerhet och bättre skydd i transportsektorn som helhet. Därtill ska han göra övervägandet vilken organisation som bäst och mest ändamålsenligt kan uppnå detta krav på hög säkerhet och skyddsnivå för alla trafikslag. Utredaren skall redovisa kostnader för olika alternativ av organisationsformer och därtill beräkna vilka samverkans- eller samordningsvinster som man får av detta. Jag vet att det finns en samverkan i detta, men det är ju också en del av utredarens bedömning, det vill säga hur väl genomförd samverkan är och om man har effektiviserat och skapat samverkansformer som kan uppnå en bättre säkerhet och bättre skydd än det varit tidigare. Låt oss alltså vänta på vad utredaren självständigt kan leverera. Jag utgår också från att utredaren i det sammanhanget gör överväganden av om det finns sådana särarter i vissa myndigheter som gör att man inte bör slå samman dem. Vad gäller frågan om sammanslagning kontra samverkan får de naturligtvis olika resultat i slutändan. Med samverkan kan man alltid nå framgång till en viss punkt. Sedan kan det ju också övergå till tydligare och mer kostsam administration. Låt oss alltså få den samlade bedömningen. Vad gäller lokaliseringsfrågan: Låt oss återkomma till detta. Vad är det nu utredaren lämnar ifrån sig? Vad är det för samverkan man fångar upp, och vad är det han rekommenderar? Då får vi också ett resonemang om det blir några förändringsförslag kopplade till lokalisering. 106 (): När man har diskuterat att slå ihop de här myndigheterna det var det man drev, och det var det som var ingången när man ville ha den här utredningen försökte man också ge bilden av att det här skulle gå att göra utan att man rubbade lokaliseringsfrågorna. Men det skapade ändå en oro på de här orterna: Här kan jobb försvinna. noterar jag att ministern inte ger mig klart besked ens en gång om det gamla resonemanget fortfarande gäller. Jag måste säga att jag blir lite orolig av den här debatten, och det gör att jag kommer att följa lokaliseringsfrågan väldigt noggrant. Jag är glad åt att vi har fått avhandla den här frågan i kammaren .