prot · GU0915 · 2006-10-26 00:00:00 — Jag förstår och har all respekt för att man inte som minister eller som riksdagsledamot härifrån talarstolen bör uttala sig i frågor som rör enskilda ärenden. Men jag kommer icke att gå med på att man vägrar att svara på frågorna när vi lyfter upp exempel som tydliggör hur politiken utformas. Det vi talar om här är den lagstiftning och den praxis som utvecklas i landet. Den måste vi kunna debattera. Göm dig inte bakom att hänvisa till att enskilda ärenden inte får tas upp, för det har jag heller inte gjort i mina frågor. Den sista frågan som ministern skickligt väljer att inte svara på är frågan om polisiära insatser och styrkor, som enligt vad ministern själv sagt till Ekot borde användas också från sida för att skydda EU:s yttre gränser. Hur var det med det där? Vilka styrkor var det ministern avsåg? Man kan möjligen tänka sig att det var förskollärarstyrkor eller byråkratstyrkor som ska hjälpa till med gränskontrollen eller kunskap. Men det troliga utläsandet av den meningen är militära styrkor. Var det det ministern avsåg? Ska svenska militärer och poliser bevaka fästningsmurarna runt Fästning ? 112 (): Låt mig först ställa en fråga till igen. Jag ställde ju en fråga som jag inte fick svar på. Kommer det och när kommer det en proposition som baserar sig på det riksdagsbeslut som fattades ? Det innebar att de som redan finns i landet och som kan få arbete ska få stanna. Det har nämligen beställt av den förra regeringen, som gav sjutton i att återkomma med någon proposition i ärendet. Där lär det finnas en bred enighet mellan alliansregeringen och när det gäller att få det genom . Det skulle man kunna göra i stort sett . Det skulle lösa problemet för de allra flesta av dem som har fått avslag och som faktiskt redan arbetar, fast i det fördolda. Jag frågade också om verkställighetshinder för iranier. Det var mer en generell kommentar som inte alls har att göra med personliga exempel. Jag skulle också vilja fråga här om statsrådet läste i det ärendet. Jag utgår från att statsrådet har läst det brev som jag nämnde från pastorn om de döva. Jag skulle vilja återge något ur beslut. I ett antal ärenden för att nu inte tala om ett fall har motiveringen att man inte tillräckligt tydligt har bevisat att förhållandena i har försämrats. Jag gick därför in på UD:s hemsida om mänskliga rättigheter. Där står att läget för de mänskliga rättigheterna i , som kallar sig religiös demokrati, inger en allt djupare oro. Kränkningar av de mänskliga rättigheterna i är omfattande och har pågått . En fortgående försämring synes ha skett. Jag ringde till UD för att kolla. Det är fortsatt ytterligare sämre. Jag tycker därför att det kanske vore klädsamt om statsrådet tog tag i i den principiella hållningen när man betraktar som ett säkert land. Det tror jag att vi kan diskutera i den här kammaren. Jag vill avslutningsvis säga att tandläkaren i mitt exempel, Parinaz Sadafi, sitter på läktaren. Statsrådet träffade henne i korridoren . Hon har fått avslag i enlighet med den tillfälliga lagen. 113 Statsrådet (): Jag ska börja med att svara på den fråga om konventionsflyktingarna som nu har tagit upp. Jag är medveten om att det har varit en låg andel av de skyddsbehövande som bedöms vara flyktingar enligt flyktingkonventionens kriterier. Men hur det kommer att bli kommer att avgöras av Migrationsöverdomstolens praxisbeslut. Jag tycker att det är angeläget och viktigt att nu låta den nya praxisfrågan växa fram och att avvakta domstolens ytterligare ställningstaganden. Regeringen har inte längre någon praxisbildande roll. Jag tror att det är viktigt att meddela kammaren detta så att vi inte får några missförstånd på den punkten. Till kan jag säga att den fråga som du tar upp bereds i . Därför ser jag mig förhindrad att komma med ett definitivt uttalande på den punkten just . Vi kommer att komma tillbaka till den liksom vi kommer att komma tillbaka till frågan om , inte minst i nästa interpellation som står på tur här. Till ska jag säga, för att förtydliga, att när man har tillämpat den nya utlänningslagen som har varit i kraft har den större andelen tidigare bedömts falla inom bestämmelsen om skyddsbehov framför allt på grund av svåra motsättningar i hemlandet. Om man jämför så kan man se att andelen asylsökande som har fått bifall i första instans alltså har ökat. var andelen bifall . Det kan jämföras med perioden då andelen bifall faktiskt var . Även om man nu måste veta den exakta ärendesammansättningen under de här två åren för att kunna dra bestämda slutsatser så kan ju ändringar och praxis hos ha lett till en högre andel uppehållstillstånd. Vilken praxis migrationsdomstolarna och Migrationsöverdomstolen kommer att ange i överklagade ärenden avgör naturligtvis i sista hand bifallsfrekvensen framöver. Men det är viktigt att inte glömma bort det här i diskussionen. Jag kommer att återkomma till EU-politiken och utveckla den mer i mina sista inlägg. Det här är inte en fråga där jag har den uppfattning som försöker tillskriva mig. Jag har mycket klart och tydligt deklarerat att EU:s medlemsstater måste samverka och att har ett ansvar för att hjälpa till på den här punkten på ett sätt och med sådana insatser som lämpar sig för vårt land. Det kan vara tekniskt bistånd till utvandrings- och transitländer med exempelvis utbildning av polispersonal eller polisstyrkor och migrationstjänstemän i asylrätt och mänskliga rättigheter. Det har aldrig varit tal om att skicka ned svensk uniformerad polispersonal, och definitivt inte militär personal. Däremot måste man naturligtvis ha klart för sig att tjänstemän på plats behövs för att snabbavgöra frågor som handlar om asylförfrågningar. har liksom alla andra länder i den europeiska unionen ett ansvar för att se till att det här fungerar. Men viktigast av allt är att inte bara göra kortsiktiga insatser för att skydda EU:s gemensamma gräns. Där tror jag faktiskt att vi är ganska överens. insatser av långsiktig karaktär för att komma till rätta med orsakerna till migrationsrörelserna i ursprungsländerna det är det som är den riktigt viktiga och angelägna frågan. Det måste göras bland annat genom biståndsinsatser som har en mycket längre räckvidd. På det viset tror jag också att jag har förklarat regeringens hållning i den tredje och sista av de frågor som ställde. 114 (): Det är vanligt i de här debatterna att man har för lite tid. Man känner att man inte hinner besvara alla frågor. Migrationsministern har inte ens använt sin talartid under de inlägg vi har haft för att svara på frågorna. Gör gärna det i ditt sista inlägg! Det finns ju mycket som du säger att du ska återkomma till. Gör nu det i ditt sista inlägg så att vi faktiskt får veta vad du menade när du ordagrant sade så här till Ekot , : Vi vill gärna hjälpa till. Det är viktigt med intensiva insatser på kort sikt, till exempel när det gäller gränsskyddet. Här är berett att hjälpa till med styrkor och polisiära insatser. Jag har lyssnat på det. Det är din egen röst, och jag tror inte att det är ihopklippt. Detta är ett klart och tydligt uttalande, skulle jag tro. Men min fråga nu är: Vad menade du då med styrkor? Var det förskolestyrkorna eller var det gränskontrollstyrkorna som bara ska röra papper och hjälpa folk att bli bättre på att hantera ärenden? Är det de styrkorna som avses? Vad är det om det inte är militära styrkor? Vad betyder polisiära insatser i sammanhanget? Det är intressant att konstatera att anser att det har varit en låg andel tidigare som har fått flyktingskäl enligt och att han nu hoppas på att den nya processen kommer att göra att detta blir bättre. Det hoppas jag också. Vi var de som tillsammans med flera andra partier lyckades övertyga som näst sista parti här i kammaren om att det var rätt att lägga ned . Vi hoppas på att den rättssäkrare ordningen kommer att bli bättre än den tidigare. Men det är långt ifrån tillräckligt att hänvisa till detta. Ministern måste förstås också nu säga att han är beredd att vidta åtgärder om det visar sig att flyktingkonventionen inte används på det sätt som är avsett. Då måste man vara beredd på det. Kan vi åtminstone få det löftet från ministern ? Om vi inte uppfyller efter en viss prövningstid är du då beredd att säga att vi faktiskt behöver göra en omprövning? Det är väl betecknande att man hänvisar till att vi ska göra någonting åt orsakerna och nämner biståndet från en regering som sänker svenskt bistånd. 115 Statsrådet (): Jag trodde att vi var överens om att regeringen inte skulle gå in och styra och ställa i praxis, , och på det viset försöka påverka utgången av enskilda fall. Det var ju den absolut viktigaste åtgärden som den nya instans- och processordningen innebar. får vi höra ett helt annat beslut eller en helt annan inriktning, skulle jag vilja säga, från sida. När det gäller frågan om EU och EU-politiken på migrationsområdet stöder regeringen utvecklandet av en EU-politik med strävan mot fler gemensamma bestämmelser vad beträffar asyl och migration än vad som har överenskommits. Men förutsättningen är att sådana gemensamma bestämmelser utformas så att de värnar asylrätten inom EU och internationellt. De ska främja humanitet och solidaritet samt bygga på folkrättsliga förpliktelser, framför allt just Genèvekonvention angående flyktingars rättsliga ställning. Jag tror att jag har varit så tydlig som jag över huvud taget kan vara gentemot om vad som är regeringens hållning visavi EU-politiken på migrationsområdet. Ur svensk synvinkel är det av stor vikt att EU-politiken utformas från ett helt perspektiv, det vill säga att den svenska migrationspolitiken också måste beakta andra politikområden, till exempel utvecklingssamarbete inom ramen för EU:s flyktingreformer. Jag kan konstatera att det här har varit en viktig och intressant debatt. Det var en omfattande interpellation som framställdes till mig. Jag ska avsluta med att konstatera en viktig sak. Det är att den nya instans- och processordningen inte innebär någon form av slutpunkt för diskussionerna om migrationspolitiken utan tvärtom ett startskott. börjar det viktiga arbetet med att se över den nya instans- och processordningen och rätta till eventuella fel och brister. Jag är som statsråd väldigt öppen för hur det här arbetet kommer att kunna läggas upp. Då tror jag också att jag har svarat på interpellantens sista fråga, det vill säga hur vi ställer oss till en utvärdering och översyn av den nya instans- och processordningen. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2006/07:15 om avvisning av homosexuella asylsökande 116 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ska följa de internationella åtaganden som finns avseende skydd undan bland annat dödsstraff och tortyr, för att inte journalister ska få avgöra homosexuella asylsökandes öde samt för att uttalande i frågan om att dölja en sexuell läggning i betänkande 2005/06:SfU4 ska få genomslag. Inledningsvis vill jag framhålla att diskriminering av människor på grund av deras sexuella läggning står i strid med den grundläggande principen om alla människors lika värde och rättigheter. kan inte acceptera att människor förföljs på grund av sin sexuella läggning varhelst i världen det inträffar. är därför ett av de mest pådrivande länderna när det gäller frågor om HBT-personers åtnjutande av de mänskliga rättigheterna, inom internationella forum såväl som på ett landspecifikt plan. har en folkrättslig förpliktelse att efterleva FN:s konvention mot tortyr med mera och får inte utvisa en person om det finns grundad anledning att tro att personen skulle utsättas för tortyr. I utlänningslagen finns ett absolut förbud mot att avvisa och utvisa personer som till exempel riskerar att straffas med döden eller att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. En ny utlänningslag trädde i kraft , och för utlänningsärenden gäller nu en ny instans- och processordning. I utlänningslagen definieras begreppet flykting. Efter förslag i propositionen Flyktingskap och förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning har definitionen ändrats så att personer som riskerar förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning ska anses som flyktingar. I har vi självständiga domstolar och myndigheter. Detta innebär att och ansvariga domstolar ska pröva ärenden enligt utlänningslagen självständigt och på eget ansvar på samma sätt som alla andra domstolar och myndigheter prövar ärenden. Regeringen får således inte påverka verkets eller domstolarnas rättstillämpning. Någon möjlighet att överlämna ärenden enligt utlänningslagen till regeringen för vägledning om utlänningslagens tillämpning finns . I de ansvariga myndigheternas prövning ingår att pröva om det finns en risk för förföljelse på grund av den asylsökandes sexuella läggning. har i egenskap av förvaltningsmyndighet ett utredningsansvar och verket har också goda möjligheter att via flera kanaler söka detaljerad information om olika frågor. Migrationsdomstolarna har också ett ansvar för att utlänningsmål blir utredda i den utsträckning som krävs. Domstolarnas handläggning av det enskilda ärende som tar upp i sin interpellation är ännu inte avslutad. Enligt den nya utlänningslagen gäller nu för utlänningsärenden en processordning där praxis ska utvecklas av Migrationsöverdomstolen. Jag vill dock i detta sammanhang påpeka att regeringen naturligtvis är lika angelägen som att varje enskilt ärende avgörs i domstol och inte genom medierna. Jag vill avslutningsvis försäkra om att jag aktivt kommer att följa frågan om hur homosexuella behandlas i . 117 (): Det är inte ovanligt att människor som är homo- eller bisexuella, HBT-personer, avvisas till sina hemländer trots att man där riskerar förföljelse. Det finns ett antal exempel på hur detta försiggår. Jag ger dessa exempel i min skriftliga interpellation, och den som önskar kan läsa hela interpellationen och där se vilka exempel jag vill göra gällande för att visa på vad jag menar är ett problem i svensk flyktingpolitik . Något vet vi enligt UD:s egna rapporter om situationen för de mänskliga rättigheterna i . erkände man att homosexuella handlingar innebär att man riskerar grymma straff. För män gäller dödsstraff vid penetration och piskning för annan form av sexuell handling. För könsumgänge mellan kvinnor utdöms 100 piskrapp för vardera parten. Det vi talar om här är människor som inte får leva ut sin sexuella läggning, som inte får älska den de vill och öppet visa det. Vi kan vara kritiska till att det sker i . Det är vi säkert överens om. Det utgår jag ifrån. Det kan jag känna mig trygg och säker på. Det står också i svaret att vi tycker att det är fel att man diskrimineras på grund av sin sexuella läggning eller sin könsidentitet. Men vi har ju ett ansvar i när människor som riskerar förföljelse på grund av denna läggning, på grund av vem man älskar och på grund av att man vill visa det, riskerar att sändas tillbaka. Det är det ansvaret vi diskuterar , inte huruvida det är problematiskt i eller inte. Det torde vi vara överens om. Här har faktiskt tagit ställning. Här behöver inte migrationsministern leta bland sina företrädares åsikter eller vad han själv anser för tillfället. Här finns det ett tydligt och klart uttalande från det socialförsäkringsutskott som själv har tillhört. Där står det att utskottet dessutom anser att det inte är rimligt att kräva att en person som levt öppet i som homosexuell i fortsättningen ska dölja sin sexuella läggning för att undgå förföljelse i hemlandet. Det är ganska klart och tydligt vad detta avser. Man ska inte behöva sändas tillbaka till med hänvisningen: Du behöver kanske inte visa så öppet att du är homosexuell, för då riskerar du inte heller förföljelse. Enligt beslut har man rätten att faktiskt få vara den man är, älska den man älskar och visa sin kärlek. Vill man göra det ska man inte heller riskera att sändas tillbaka till ett land där detta inte är möjligt med mindre än att man riskerar förföljelse. Så frågan kvarstår. Jag avser inte att fråga statsrådet vad han vill göra i det enskilda ärendet, men jag vill att statsrådet ändå meddelar hur han ser på beslut. Vi är inte inne på att domstolarna ska skapa praxis i allmänhet. Här finns ett riksdagsbeslut i botten som talar om hur de här ärendena faktiskt behöver hanteras. må ha många styrkor som migrationsminister, men han visar inte vilka de är i det här interpellationssvaret heller. Det enda vi får höra här är att vi är emot diskriminering men också att migrationsministern egentligen ingenting kan göra. Det stämmer inte. Det finns en tydlig och klar majoritet i , en enhällighet, runt den här frågan . Det gäller bara att se till att den följs. Jag vill också passa på att nämna att den borgerliga regeringen och det kanske är en regering som migrationsministern bör lyssna lite grann på i nu har bestämt sig för att man inte längre avvisar homosexuella till . Är migrationsministern beredd att följa den holländska regeringens exempel i den här frågan? 118 Statsrådet (): Låt oss börja med den sista iakttagelsen som gjorde. har fortsatt att upprätthålla principen om att inte avvisa iranska homosexuella. Vore det då inte lämpligt att också skulle fortsätta att ha ett avvisningsstopp? Det finns en stor skillnad mellan det nederländska och det svenska sättet att hantera asyllagstiftningen. I finns möjligheter för ministrar att styra praxis genom något som liknar skrivelser. Detta beslut gäller tills vidare, men regeringen har faktiskt också klargjort att man kan ändra beslutet om det missbrukas och att man ska följa utvecklingen noggrant. Men i har vi självständiga domstolar och myndigheter som ska fatta beslut självständigt. Regeringen får inte påverka myndigheternas rättstillämpning, och det trodde jag att jag och var överens om. Vi har ju varit överens om den nya instans- och processordningen och att regeringen inte ska tillkallas för att ge vägledande beslut i utlänningsärenden. I den fråga som lyft fram pågår just nu en process i de svenska domstolarna, och de är de som ska sätta praxis och inte jag som statsråd eller regeringen som kollektiv. Sedan är det då den riktigt stora frågan som lyfter upp om synen på den enskildes rätt till sin sexualitet. Den är absolut. Självklart är det så. Men det handlar ju också om att pröva det enskilda ärendet. Då har man oftast MR-rapporter och annan information att utgå ifrån. Där talas om generella förutsättningar, bland annat för en homosexuell person att kunna leva i ett enskilt land. I bedömningen av asylskälen kan ingå hur den enskilde har valt eller väljer att leva i sitt hemland och om man har utsatts för förföljelse eller ingrepp från myndigheternas sida, men det kan finnas och finns ganska ofta utrymme för trovärdighetsbedömningar i de enskilda fallen. Men precis som det står i propositionstexten kan det inte krävas av den enskilde att han eller hon ska dölja sin sexuella läggning. har i anslutning till detta lyft upp frågan om massmediernas betydelse, frågan om massmedier ska avgöra enskilda asylärenden. Flyktingskap kan uppkomma när en person vistats i , antingen som asylsökande eller i annat syfte. Då kan orsaken vara antingen händelser i den enskildes hemland eller personens egna aktiviteter i , till exempel genom att han eller hon öppet uttrycker kritik mot hemlandets regim eller på något annat sätt utsätter sig själv för fara. Då finns möjligheten, enligt lagstiftningen, att den enskilde kan bedömas bli flykting sur place, om det finns risk för att han eller hon ådragit sig hemlandets myndigheters intresse. Men denna regel finns i svensk rätt och tillämpas även av andra länder eftersom den ingår i den internationella flyktingrätten. Det handlar alltså till syvende och sist om att tillämpa den lagstiftning som finns inte att låta medierna avgöra vem som får lov att stanna eller inte. Där tror jag att jag har klarat av också den här väldigt viktiga frågan. Sedan kan man ju då ställa sig den fråga som också är inne på i sin interpellation om att och domstolarna lutar sig så starkt mot UD:s rapportering om de homosexuellas situation, när den enligt innehåller brister. Ja, jag anser ju att har att använda sig av det underlag som finns tillgängligt när man gör sina bedömningar av asylärenden. Förutom MR-rapporter och löpande rapportering finns det också rapporter från Amnesty, olika FN-organ, andra länder med mera som myndigheten har tillgång till när man gör bedömningar i det enskilda ärendet förutom frivilligorganisationer i andra länder och även i . Men migrationsdomstolarna har att bedöma det som parterna, det vill säga och den enskilde, lägger fram som bevisning. Som framgick av mitt tidigare inlägg är det domstolarna som har ansvar för att överklaga utlämningar som har blivit utredda i den utsträckning som krävs, och som statsråd varken kan eller vill jag ingripa i de enskilda rättsprocesserna, för det ligger utanför mitt ansvarsområde som statsråd. 119 (): För en utomstående eller någon som läser kammarens protokoll i efterhand kan det här framstå som en lite märklig debatt. Det verkar som om vi är överens i sak, men migrationsministern får ingenting göra, och därför diskuterar vi egentligen ingenting särskilt annat än att vi tycker ungefär samma sak men inte kan åstadkomma någonting. Hade det varit fråga om ärenden där det inte fanns någon riksdagsgrund, inga direktiv från för hur man ska agera, då hade det varit lite annorlunda. Jag har nämligen respekt för och tycker att det är viktigt att domstolarna har en tolkningsmöjlighet. Men i det här fallet tycker jag inte att har någon större tolkningsmöjlighet. Det är därför jag efterfrågar hans åsikter och värdering av det beslut som har fattat. Visserligen är inte myndigheterna i de här ärendena underställda regeringens direktivmakt. Man får inte från regeringens sida säga: Så här ska ni döma, och så här ska ni inte döma. Det är alldeles riktigt. Så ska det också vara. Men är faktiskt underställd beslut. Den ordningen måste vi också vara väldigt tydliga med, det vill säga att statsråd har att följa de beslut om lagstiftning samt bakgrund och förarbeten till lagstiftning som har tagit fram, och det är ett sådant exempel som jag nu hänvisar till. Därför räcker det inte att säga: Jag har inte rätt att styra myndigheterna. har nämligen rätt att styra dig. Den här skuggboxningen, som detta kan framstå som, är alltså annorlunda än vad det först ser ut som, därför att det går att agera. Det holländska exemplet är ett annat lands exempel det är alldeles riktigt. Men där har man ändå visat att man kan ha åsikter. Här finns åsikten redan i beslut. Det enda jag efterfrågar är att som migrationsminister ska ta initiativ för att beslut också ska efterlevas. Det är ingen omöjlighet för att göra det. Det går bra att föra den diskussionen genom myndighetsdialogen. Det går bra att sammankalla till en översyn av utlänningslagstiftningen på den här punkten. Det går bra att på en mängd olika sätt ta initiativ som migrationsminister för att klargöra hur tidigare fattade beslut ska verkställas. När vi ser hur homosexuella, bisexuella och HBT-personer generellt avvisas till med hänvisning till att de kan leva diskret så bör man vara medveten om att så länge detta fortsätter att ske så sker det med ministerns goda minne. Och han kan agera, men han väljer att inte göra det. Jag väntar fortfarande på ett konkret och tydligt svar. Så länge han inte ger svar på vad han är beredd att göra för att beslut faktiskt ska vara giltigt så låter han det ske utan att agera trots att möjligheten finns. Det betyder i praktiken att de homosexuella som riskerar avvisning än så länge har att lita till att deras ärenden görs kända i medierna. Tvärtemot vad vill ska vara fallet så är det alltså i stor utsträckning medierna som avgör vem som kan anses ha sur place-skäl för att få stanna. Lyfts ett ärende fram i ett stort nyhetsuppslag i någon av våra stora tidningar så ökar chanserna betydligt att få stanna.