prot · GT0958 · 2006-01-19 00:00:00 — måste vi upp på nästa nivå, där det handlar om att barnets vilja får höras och tas hänsyn till. Om vi ska ha en bra strategi för hur vi arbetar med i måste vi upp på en nivå till, och inte bara tala om vilka konsekvenser det här får och vad vi vuxna tycker. Det kräver lite förändring. 27 () replik: Jag tackar för svaret, även om det kanske inte riktigt var svar på min fråga. Jag skulle kunna raljera och säga att det väl inte är någon överraskning för att budgeten är ny . Då behöver man också titta på den genom barnkonsekvensanalyser eller, som vi säger, en barnbilaga. Jag kan dela uppfattning att det också handlar om att höra barns vilja och så vidare. Men så länge vi inte ens har nått det första trappsteget, vad som är barns bästa, och analyserar våra beslut utifrån det kan vi inte hoppa över det och säga att nu ska vi bara syssla med barns vilja. Vi vet inte ens om besluten är för barnens bästa. Jag är verkligen inte polemisk, men jag tycker att det finns en problematik i att man så konsekvent inte vill belysa de här besluten, och särskilt budgeten som är så styrande för allting annat, ur ett barnperspektiv och med en barnbilaga. Jag är inte riktigt nöjd med svaret, även om jag gärna tar båda trappstegen tillsammans med . 28 () replik: Jag tror inte att det faktum att vi har intagit den ställning som vi har när det gäller frågan om barnbilaga handlar enbart om att vi tycker att det här ska vi inte göra och det här är någonting dåligt. Det ligger också i den diskussion som vi har haft: Hur kan man lösa en sådan här sak tidsmässigt? Vi får ju numera en rapport, ungefär som den norska bilagan har sett ut, där vi i redovisningen ser vilka ekonomiska insatser vi gör på barnområdet. Om barnkonsekvenserna i övrigt ligger i förväg handlar det om ett annat tidsperspektiv. Jag hade någonting mer på tungan som tyvärr alldeles föll bort, så jag får stoppa där. 29 () replik: Det kan bli riktigt intressanta svar. Jag tänkte fortsätta lite grann där jag uppehöll mig i mitt anförande. Att jag väljer att inte tala så mycket om beror på att det känns som att vi är eniga och överens och att det ska bli ett bra arbete framöver med tydliga mål. Det är en spännande utmaning, hur man ska få den debatten att leva även i lokala beslutsforum det är ju där som barnen möter vardagen. Det är ett jätteviktigt område. Det jag uppehöll mig mest kring i mitt anförande handlade om barn till föräldrar med psykisk sjukdom, med missbruk eller som är intagna inom kriminalvården. Vi har sett att det är alldeles för få av de barnen som får hjälp och stöd, trots att föräldrarna är identifierade, är inne i olika vårdinsatser eller till och med är dömda till kriminalvård och så vidare. Det känns som att man vet att det är ett problem och vet att de här barnen finns, men därifrån är det ett steg till att också göra någonting för barnen. Jag har tittat lite grann på utskottets ställningstagande, där man pekar på att det här är viktigt. Man har tittat på de sammanställningar som bland annat har gjort. Man håller med om att det är självklart att det här är viktigt, att det är av stor betydelse att både förebygga och upptäcka problem och att se de här barnen. I utskottets ställningstagande tas det upp att man just inom kriminalvården har gjort ett stort arbete och har identifierat. Men i det här tillkommer också missbrukarvården och vuxenpsykiatrin, som jag inte hittar någonting om. Jag är lite intresserad av att höra hur ser på det arbetet, som jag är övertygad om pågår. 30 () replik: De saker som rapporteras i utskottets betänkande finns i lämnade rapporter. Jag vill understryka det i det som tog upp. Vi får inte heller tappa bort det. Det är ofta så att vi i utskottet eller här i kammaren begär att det ska utredas eller att vi ska få en rapport om det och det, och när den kommer måste vi också se vad vi gör med den nyinhämtade informationen. När det gäller psykiatrin är det en av de saker som tas upp särskilt, kring psykiatrisamordnarens arbetsuppgifter, vad gäller både de vuxna och barnen själva. Jag minns inte om det var som tog upp just den grupp som hamnar i kläm åldersmässigt. När det gäller den gruppen barn handlar det också om, som nämndes här, att föräldrarna ska identifieras och att barnen ska kunna få hjälp. Där sker det mesta arbetet utifrån och det material som nu har tagit fram. Det är ett ganska brett material för olika grupper av utsatta barn. 31 () replik: Jag blir inte riktigt klok på svaret. Jag ska se om jag kan ställa en följdfråga, men jag skulle egentligen behöva gå tillbaka och be om svar på den första frågan igen. I utskottets ställningstagande beskrivs just att man inom kriminalvården har identifierat och lagt upp planer för hur man ska arbeta med det här. Det jag frågade efter var missbrukarvården och psykiatrin: Finns det något arbete som har kommit så långt att man där är klar att ta fram planer för hur man ska arbeta? Det finns utredningar där det framgår hur man har arbetat, och man tar till sig forskning och så vidare, men någonstans gäller det att få en sammanhållen bild. Ska varje enskild psykiatriavdelning räkna ut hur man ska agera och komma framåt går det åt mycket arbetskraft. Det är lite grann det här att man har en gemensam hållning: Det här behöver vi samla ihop, och det här behöver vi ge som verktyg till de enskilda som jobbar inom psykiatrin eller inom missbrukarvården. Min fråga är: Är det ett arbete som pågår? Har det som skett inom kriminalvården, som det rapporteras om i utskottets ställningstagande, också skett inom de andra två delarna? 32 () replik: Nej, det är väldigt fokuserat här. Det har vi understrukit från sida när det handlar just om barn som har sina föräldrar inom kriminalvården. Där kan man säga att vi har kommit väldigt långt. När det gäller psykiatrin ligger det en uppgift på psykiatrisamordnaren. När det generellt handlar om de barn som finns där ute är det som har ett ansvar för att se barnen och se hur deras familjeförhållanden är. Utvecklingen kring hur man ska arbeta med de frågorna har haft som uppdrag, och de har tagit fram ett utbildningsprogram för hur man ska jobba med det som på olika sätt finns belyst, hur man ska se vad barnen har för hemsituation och uppmärksamma den. 33 (): I arbetet med att förverkliga i ingår frågor om barns hälsa och utsatthet och behovet av föräldrastöd. Jag vill därför ta upp en fråga som gör mig mycket bekymrad. Enligt oroande uppgifter från finns det tydliga tecken på att barnagan ökar i igen. Antalet anmälda fall av misshandel mot mindre barn har ökat . Sannolikt är mörkertalet stort enligt . I sina kontakter med polis, socialtjänst och åklagare får BO alltfler signaler om att alltfler barn än tidigare utsätts för fysisk bestraffning. var först i världen med att 1979 förbjuda barnaga. Då infördes en reglering enligt 6 kap. 1 § som framhåller att barn ska behandlas med aktning och inte får utsättas för fysisk bestraffning eller annan kränkande behandling. I förarbetena till framgår vad som gäller. Med kroppslig bestraffning aga menas främst en handling som innebär att barnet skadas fysiskt eller känner smärta. Det gäller även om det är ett lindrigt slag eller en hastigt övergående smärta. Förarbetena till lagen är mycket tydliga och innebär att våld inte får användas i bestraffnings- eller uppfostringssyfte. Vi har i med rätta varit stolta över att vi har lyckats övertyga föräldrarna om att fysisk bestraffning är ett mycket olämpligt sätt att uppfostra barn. Inom ramen för mitt uppdrag som ledamot i har jag särskilt engagerat mig i kampen för att förbjuda barnaga i hela . I alltfler länder har man , förlitande sig på de goda svenska erfarenheterna av ett förbud mot barnaga, infört eller är på väga att införa förbud mot barnaga. Därför, fru talman, är det mycket tråkigt, och det känns rentav skamligt, att ta del av BO:s rapport om att fysisk bestraffning av barn i ökar. Kan vi i inte längre visa på den svenska modellen för kampen mot barnaga? När man lyfter fram de utsatta barnen är detta en fråga som måste få högsta prioritet. Att små människor kränks genom fysisk och psykisk aga just därför att de är små och försvarslösa får aldrig någonsin tolereras. Barn har precis samma rättigheter som vuxna att inte utsättas för våld. Och att våldet dessutom utövas av dem som står barnen närmast gör det än mer fruktansvärt. Det som en förälder anser som en liten dask upplever ett barn som ett hårt slag. Och det är omvittnat, inte minst av barn själva. Hur kan man som förälder anse att man kan uppfostra sitt barn genom kränkande fysiska tillrättavisningar? Det är dags att samhället återigen drar i gång en kraftfull kampanj mot barnaga. Låt oss kalla den Operation i samma anda som Operation kvinnofrid. Vet föräldrar i inte att det är förbjudet att aga sina barn? Man kan befara detta. Därför måste den kampanj som genomfördes i samband med att förbudet mot aga infördes och som blev så framgångsrik återupprepas. Här spelar mödravårdscentralerna och barnavårdscentralerna en oerhört viktig roll för att ge föräldrar stöd i hur man kan uppfostra barn utan att aga dem. Jag yrkar bifall till reservation 16 om förebyggande arbete kring utsatta barn. 34 (): Det är en mycket viktig diskussion som socialutskottets ledamöter har fört här i kammaren . Jag vill också ställa mig bakom anförandet från . Det är viktigt att vi som är lagstiftare i riksdag, vi som är förtroendevalda, ser till så att lagarna och även gör en konkret skillnad för de barn som lever ute i landet . måste kunna konkretiseras så tydligt som möjligt. Därför borde väl alla utskott åläggas att faktiskt göra barnkonsekvensanalyser i alla de ärenden och lagstiftningsfrågor som vi behandlar i denna kammare? Det är ett alldeles för stort arbete för socialutskottet att ensamt få ansvar för att så att säga fixa detta när man har ytterligare hundratals frågor att jobba med. Det är någonting som vi alla bör tänka på i samband med att regeringen presenterar sin skrivelse, alltså att alla utskott får ett åläggande att göra barnkonsekvensanalyser av alla de lagstiftningsärenden som läggs fram, så att det inte bara är regeringen som ska göra det utan att även vi får ta ett ansvar här. Det är många frågor som behandlas av många andra utskott och som handlar om tillämpningen av och så vidare. Det är det som det ytterst handlar om. Vi har väldigt bra lagar. Men det är oftast i fråga om tillämpningen som det brister. Det har vi kunnat se i arbetet med vårdnadslagstiftningen, där vi till exempel i utvärderingar har kunnat se att både domstolarnas och hantering just vad gäller barnets bästa i vissa avseenden har varit väldigt bristfällig. Man har helt enkelt bortsett från det. Jag vill avslutningsvis vädja till socialutskottet. Eftersom man nu har valt att lyfta fram frågan om könsstympning av pojkar i detta betänkande, trots att regeringen kommer med en skrivelse där man ska redovisa i frågan och förhoppningsvis också föreslå åtgärder, kommer jag väl att tvingas att återigen upprepa denna motion för att ni i socialutskottet ska hantera den igen. Det kommer jag att göra, så ni behöver inte oroa er för det. Men jag vill vädja till er att ni ska försöka se på frågan utifrån ett barnperspektiv. Det är ju det som ni har diskuterat . Tänk på det utifrån dessa små pojkars perspektiv och inte utifrån att frågan ska hanteras när pojkarna blir vuxna och faktiskt själva kan besluta och bestämma vad de vill göra med sina kroppar. I den bemärkelsen handlar frågan om könsstympning av pojkar just om könsstympning och inte om omskärelse. Jag vill att lagen om könsstympning av flickor görs könsneutral, så att man ställer samma krav även vad gäller pojkar och framför allt när det gäller den handlingsplan som finns, eller det arbete som presenteras på hemsida där det finns frågor som belyser könsstympning, och att även information om könsstympning av pojkar kommer in på den hemsidan. Återigen: Barnets bästa borde tas upp av alla utskott, och de borde åläggas att jobba med dessa frågor lika aktivt som socialutskottet gör. Vi återkommer till frågan om könsstympning när regeringen har lagt fram sin skrivelse. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 9 §.) Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då frågestunden skulle börja. 35 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Svarande statsråd vid dagens frågestund är vice statsminister , samhällsbyggnadsminister , näringsminister , statsrådet och statsrådet . 36 (): Jag har en fråga till , ungdomsministern, om ungdomsarbetslösheten. debatterade vi här i propositionen Makt att bestämma som handlade om ungdomsfrågor. Ett av förslagen där var att man skulle tillsätta en så kallad nationell koordinator, en person som skulle hjälpa till att få fram jobb till unga. Det kan tyckas märkligt i sig eftersom vi har 10 000 personer som arbetar på alla våra arbetsförmedlingar. har det gått , och det har blivit fler arbetslösa ungdomar, inte färre, trots denna nationella koordinator. Jag har genom vår utredningstjänst fått höra att arbetet fortfarande inte har kommit i gång. Det har inte hänt någonting, det kommer en rapport och det kommer en slutrapport . Då har det gått från det att beslutet togs. Jag vill fråga om hon tycker att det är rimligt. 37 Statsrådet (): När det gäller de ungas situation på arbetsmarknaden tycker jag att vi har anledning att till viss del vara bekymrade. Det är väldigt allvarligt när unga människor går utan arbete, särskilt när de vistas mellan skola och arbete och känner att de inte är behövda i samhället. Därför finns det många olika insatser som vi vidtar. Det handlar om möjligheten att på folkhögskola läsa in den gymnasieskola som man kanske har valt bort eller hoppat av eller behöver läsa om. Flera andra av de åtgärder som regeringen presenterar i sitt sysselsättningspaket, som lärlingsplatser, platser inom offentlig verksamhet och plusjobben, kommer de unga till del. När så specifikt gäller frågan om nationell koordinator, som tar upp, är det som arbetar som nationell koordinator. Det gör hon . Det arbetet är definitivt i gång, jag vet att hon är väldigt aktiv och har väldigt många idéer. Jag tror också att hon känner att hon vill ha lite mer på fötter innan hon gör sitt arbete klart. Hon har året ut på sig. 38 (): Jag vet inte om det är någon tröst för de många ungdomar som faktiskt är arbetslösa, inte minst de som är långtidsarbetslösa, en grupp som har ökat . Det finns en hel del förslag som är lagda, inte minst genom alliansen, om nystartsjobb. nämnde lärlingsutbildningen, och det är någonting som vi i allra högsta grad stöder. Jag vill då fråga: Kan man tänka sig att uppmanar koordinatorn att hon också tittar på de förslag som oppositionen har lagt fram och inte bara tittar på det som finns inom den offentliga sektorn? Av de unga som går till offentlig sektor är det bara en av elva som får ett fast jobb. Av dem som går till den privata sektorn inom vård, omsorg och annat får var tredje ett fast jobb. Frågan gäller: Kan man tänka sig att hon även tittar på oppositionens förslag? 39 Statsrådet (): Jag är helt övertygad om att kommer att göra ett mycket bra jobb. Däremot är det inte hennes uppdrag att ge arbetslösa ungdomar jobb. Hon ska titta på de strukturer som finns, varför man inte, när man gått ut gymnasiet med fullgoda betyg, kan etablera sig på arbetsmarknaden. vänder det, och sysselsättningen ökar. Det blir fler jobb, och det är klart att det kommer att påverka även unga människor att ekonomin vänder. De förslag som oppositionen har bland annat ungdomslöner, att man ska ha en lägre lön därför att man är ung för att lättare komma in på arbetsmarknaden är ingen modell som jag tänker förespråka för . Jag väntar på hennes förslag, som jag tror kommer att vara väldigt positiva för ungdomar. Men det är klart att de är beroende av den allmänna ekonomiska utvecklingen. Statens tillsyn över kasinon 40 (): Jag tror att många har uppmärksammat den stora nyheten att det har varit spritrea på ett av statens kasinon. Man har genom att ha halva priset på bland annat sprit och groggar och maten velat locka in fler människor att spela då det är lite folk. har man tydligen fått kalla fötter och har dragit tillbaka det. Enligt hemsidan gäller rean inte sprit utan bara mat. Men faktum kvarstår att det här bara är ett symtom bland många andra på att man inom den statliga spelverksamheten förefaller vara mera angelägen om att få in folk som spelar mer än om att uppfylla riktlinjen att det ska ske inom ramen för socialt ansvarstagande. Min fråga till , som åtminstone i någon mån är ansvarig för spelpolitiken, men jag tycker att det här är en ganska viktig övergripande fråga, är: Är man från regeringens sida beredd att nu lägga om politiken så att statens vinstintresse inte längre ska vara överordnat intresset av att upprätthålla en socialt ansvarsfull verksamhet? 41 Vice statsminister (): Statens vinstintresse i spelbranschen har aldrig varit överordnat de sociala intressena. Där har fel. De sociala skyddshänsynen är huvudskälet till att vi har en reglerad spelmarknad. Så är det , och så ska det vara i fortsättningen också. Det är någonting som har gemensamt med strängt taget alla andra EU-länder. Jag tror att de allra flesta EU-länder, med några enstaka undantag, har den ordningen att man vill ha en reglerad spelmarknad. De sociala skyddshänsynen är det avgörande skälet. Man vill ha ordning och reda, och man vill se till att skydda spelarna, se till att man kan minska de frestelser som finns. Det är en realitet att det i allt spelande finns en framsida och en baksida. Många tycker att det är roligt med spelande, antingen lotteri eller annan verksamhet, men det finns tyvärr också en ganska dyster baksida. Det är därför vi har en social reglering av spelmarknaden i . 42 (): Jag delar helt och hållet den uppfattning som nu framförde, men det var inget svar på frågan. Anledningen till att vi ska ha en reglerad spelmarknad är just att det finns ett stort behov av ett socialt skyddsnät. Men staten inte bara sätter upp de här spelreglerna och ska följa upp dem utan är också en drivande och ledande aktör, som inte bara erbjuder spel för dem som ändå spelar utan också genom ganska aggressiv marknadsföring i många sammanhang försöker få fler att börja spela, lockar fler att börja spela. Det är bara att titta på reklam-tv så vet man vad det handlar om. Min fråga gäller: Är det inte dags att dra slutsatsen att staten inte längre ska vara aktör på själva spelmarknaden utan i stället just sätta upp spelregler, hårdare än , och sedan följa upp och kontrollera att de efterlevs? 43 Vice statsminister (): Frågan var faktiskt om vinstintressena för de statliga spelbolagen är viktigare än de sociala skyddshänsynen. påpekar jag för att det är en fel fråga. Det är inte så . I de beslut som vi har fattat här i och som regeringen har fattat och i de direktiv som ges till de statliga bolagen i bolagsdirektiv framgår att det är de sociala skyddshänsynen som är det viktigaste, inte vinstintressena. Jag är väldigt tydlig på den punkten. Jag är glad över att och jag har samma uppfattning, att vi behöver ha en socialt reglerad spelmarknad. Sedan tror jag inte att det är bra på en socialt reglerad spelmarknad att det är vinstintressen från privata aktörer som får dominera. Därför har vi valt modellen att det är svenska folkrörelser, ATG och svenska staten, som är de huvudsakliga aktörerna på spelmarknaden. Jag tror att det är en bra ordning för att just klara de sociala skyddshänsynen. Det är en balansgång mellan det roliga i spelet och de nackdelar som allt spel har. Det är en svår balansgång ur social synpunkt som gäller även en del andra närstående verksamheter. 44 (): Jag har en viktig fråga till som gäller äldrevården. I valrörelsen lät det så här: En röst på Socialdemokraterna innebär en röst för en äldreomsorg av hög kvalitet som är tillgänglig för alla. Vi socialdemokrater ska bygga 10 000 nya äldreplatser. är det 5 000 äldre som väntar på en plats. I stället för 10 000 nya vårdplatser har över 13 000 vårdplatser försvunnit, som det enligt visade sig att man bara får av det omsorgsbehov som man har rätt till. Min fråga är: Varför har Socialdemokraterna inte infriat sina vallöften? 45 Statsrådet (): Vi har en bra äldreomsorg i . Det är inte en slump att man kommer resande från nästan alla andra länder för att studera just svensk äldreomsorg. Men vi har också utmaningar för att förstärka och förbättra den svenska äldreomsorgen. Regeringen kommer att lägga fram en tioårig nationell utvecklingsplan till där vi kommer att presentera de åtgärder som vi föreslår för att ytterligare förbättra äldreomsorgen. När det gäller boendena har det efter valet visserligen försvunnit platser i särskilda boenden, men det har också tillkommit ungefär lika många platser i seniorbostäder. har också antalet personer som får hemtjänstinsatser ökat i motsvarande grad som antalet platser i särskilda boenden har försvunnit. Boendefrågan är en viktig fråga. Det behövs också, menar jag, en större nationell likvärdighet i bedömningen av vem som har rätt till ett särskilt boende i olika kommuner. Och vi behöver stärka rättssäkerheten så att den som får ett positivt beslut också får det verkställt. I de här frågorna kommer regeringen att återkomma till . 46 (): För mig är det lite egendomligt att man , före ett val, försöker att inbilla svenska folket att nu ska det hända någonting. Vad är det då som gör att man ska kunna lita på det när inte vallöftet 2002 har infriats? För övrigt har ju Socialdemokraterna haft makten i det här landet , alltså . Min fråga är: Vad är det då som gör att vi ska kunna lita på det här , om det skulle vara så olyckligt att Socialdemokraterna får behålla regeringsmakten ? 47 Statsrådet (): Regeringen har satsat på kompetensutveckling för anställda inom äldreomsorgen. Vi har föreslagit och har beslutat om en fyrdubbling av anslagen till anhörigstödet. Vi har infört ett nytt stöd, så kallade väntjänster, riktade till äldre ute i kommunerna. Vi har fyrdubblat insatserna när det gäller tillsynen med hjälp av äldreombudsmännen ute på länsstyrelserna. Vi har gjort en rad olika insatser, också beslutade här i , för att förstärka äldreomsorgen. kommer att få tillfälle att före valet ta ställning till de nya förslag som vi har för att förbättra äldreomsorgen. Det är inte löften, det är en proposition. 48 (): Jag har en fråga till , vice statsministern. Socialdemokraterna styr ju tillsammans med och . har fastställt sin valplattform som enklast kan karakteriseras som en våldsam utgiftskarusell. Stora skattehöjningar ska genomföras, flera hundra tusen personer ska anställas i den offentliga sektorn, sextimmarsdag ska genomföras, företag ska förstatligas och så vidare. har låtit räkna på vad löfteskarusellen skulle kosta. Man har försiktigt kommit fram till kanske 100 miljarder, förmodligen det dubbla. Det är ett kalas som skulle stå fruktansvärt dyrt. Socialdemokraterna kräver ofta alliansen på besked om sin politik, och det är bra. Anständigheten kräver ändå att vänsterpartierna anger riktlinjerna för den politik man tänker föra efter en eventuell valvinst. Vilken är vänsterpartiernas valplattform? Hur mycket av löften kommer att genomföras efter valet om det går illa? Blir det till exempel 200 000 nya offentliga jobb och sextimmars arbetsdag? 49 Vice statsminister (): Jag är glad över frågan, därför att jag är också orolig för alla dem som kräver ökade utgifter, antingen de finns i de borgerliga partierna eller om de finns i . Det har ju varit en löfteskarusell från flera håll, både från den borgerliga alliansen och från , . Det är klart att det är oerhört viktigt att vi kan hålla ordning på våra statsfinanser. Vi har lyckats med det . Det är just därför som vi nu har möjlighet att förstärka den svenska reformverksamheten genom att exempelvis öka studiebidraget till våra ungdomar och öka bostadsbidragen till våra pensionärer.