prot · GT09124 · 2006-05-16 00:00:00 — Regeringen väljer därmed hellre att vara rättvis i relation till Försvarsmakten och generös mot industrin än att fokusera på det som verkligen gör skillnad för de utsatta människor som är i desperat behov av hjälp runtom i världen. till vad har på sin pluslista. På materielsidan, om vi håller oss till den, är det inte bara den stora framgången med Neuron. Vi har också stoppat förslaget att inleda konstruktionsfas för ubåt A26, som skulle ha kostat skattebetalarna . Likt Neuron saknas det försvarspolitiska operativa behov även av en ny ubåt sedan invasionshotet avskrivits. Utöver detta har vi också satt gröna avtryck i krishanteringspropositionen, skrivelsen om besparingar på försvarets stödmyndigheter samt planeringsanvisningarna till Försvarsmakten inför budgetpropositionen. Frågan som jag ställer mig när jag läser reservation är: Hur hårt skulle trycka på gentemot sina borgerliga kolleger i ett samarbete där riktigt ansvar utkrävs och där beslutsfattandet är skarpt? Tror att han skulle få med sig industrikramande moderater och bakåtsträvande centerpartister på att bara köpa från hyllan? Det är en sak att själv skriva en ensam folkpartireservation, men har ju också skrivit under gemensamma reservationer för maktalliansen, där man till exempel skriver att stora delar av försvarsindustrin är hotad på grund av försvarsbeslutet . Hans kollega i alliansen, utskottets ordförande, har ju till och med sagt att vi inte ska skrota eller sälja JAS, som ingen behöver, utan att de hellre ska stå och kosta pengar i något förvar någonstans. Nog hade varit tvungen att kompromissa, alltid, och jag vågar inte tänka på hur de beslut skulle se ut där fått bita i det sura äpplet inte med sådana samarbetspartner. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkande FöU10. 8 () replik: har helt rätt i att politik är det möjligas konst och att mycket av det som vi tänker fritt och stort till syvende och sist måste monteras in i någon sorts låda med väggar och tak. Jag är inte säker på att röst i materielpolitiken skulle vara sämre när det gäller resultatet och påverkan än vad röst har varit de gångna åren. Du pekade själv, , på en, tycker jag, lång rad av mindre framgångsrika ingrepp från er sida. Jag har noga följt processen och jag konstaterar att ni har försökt men att resultatet väl har varit sisådär. Just därför att politiken är det möjligas konst, är det väldigt viktigt att vi för en debatt om de här sakerna. Jag är övertygad om att varenda gång tar upp frågorna i och varenda gång skriver en motion eller följer upp med en reservation, rör vi sakerna och tingen i rätt riktning. Därför är detta viktigt. När det nu är den sista debattdagen för detta riksdagsår för försvarsutskottets räkning och kanske faktiskt den sista för alltid för vissa ledamöter, vill jag ändå säga att jag har uppskattat bidrag i den försvarspolitiska debatten. måste jag peka på något som är viktigt, och det är skillnaden mellan och när det gäller försvarspolitiken. Vi är överens om att behovet av tungt artilleri i internationella insatser är måttligt. Men till skillnad från vågar vi inte avskriva möjligheten att kan hotas militärt av andra makter. Det gör att vi vill att artillerifunktionen ska vara kvar. Det handlar inte om artilleri eller inte artilleri . Det handlar om vilket artilleri och till vilken kostnad. 9 () replik: Tillåt mig att rätta . Det är den näst sista diskussionsdagen för utskottet. Men han har helt rätt i att det finns en skillnad i och försvarspolitiska syn i den bemärkelsen att vi menar att det är viktigt att ta konsekvenserna av den enighet som finns om att invasionshotet inte längre finns, om att prioritera resurserna på de operativa behoven och att i en sådan prioritering ha förmåga och styrka att avveckla sådant som inte behövs, att faktiskt välja bort och inte fortsätta tro att man kan ha allting kvar utifall det skulle hända någonting. Det blir en ohållbar politik och framför allt en ineffektiv politik som minskar förmåga att bidra i internationella sammanhang. Låt mig slutligen säga att jag önskar lycka till som en möjlig borgerlig försvarsministerkandidat, och jag önskar honom lycka till med att ha ett större inflytande än vad har haft tidigare på försvarspolitikens utformning. Jag minns eller , då partiledare väldigt klarsynt uttryckte möjligheten att minska militärutgifter. Det var ingen originell idé, för det var ju precis det som hade hänt över hela . Men han var en av de få i riksdag som stod upp och sade detta, vilket tyvärr inte resulterade i någon enda millimeters förskjutning. Därför önskar jag bättre lycka i ett eventuellt borgerligt samarbete , som jag hoppas blir i opposition. 10 () replik: Efter alla dessa vänligheter känns det på sin plats att som ett fullödigt oppositionsparti återknyta till sakfrågan. Då vill jag kommentera senaste inlägg med att 24 kanoner kommer inte om 5, 10 eller att kvantitativt innebära något för försvarsförmåga. Det vi nu köper är inte materiel i första hand. Det vi nu köper är kompetens. Vi köper möjligheten av att kunnandet när det gäller indirekt eld ska finnas med in i Försvarsmaktens framtid. Jag vet inte om vi egentligen ska diskutera JAS-flygplanen i det här sammanhanget, men eftersom ändå kastade ut ett kort också i den delen vill jag säga att jag är övertygad om att tiden och ÖB:s tydliga inriktning när det gäller frågan om det svenska flygvapnet kommer att verka i en positiv riktning. Slutligen när det gäller en framtida avsättning för de som eventuellt kommer att besluta inte behövs just för användning i kan jag glädja mig åt att och just i den delen är överens. 11 () replik: Låt mig säga att vi har diskuterat frågan men inte fattat något beslut om detta. Vad jag vill påminna om är dock ansvar för denna gigantiska mängd som nu håller sig med, som vi inte behöver, som militären inte vill ha och som har kostat skattebetalarna 10, 20, 30 miljarder helt i onödan. Det är sorgligt, tycker jag, att alltför få både partier och riksdagsledamöter som varit med och beslutat om delserie 3 inte har förmåga att på något sätt ta ansvar för detta. Här står vi som om en klar blixt från himlen har slagit ned och säger: Hoppsan, här har vi JAS-plan för 20 miljarder som skattebetalarna har betalat och som vi inte vet vad vi ska göra med. Det är ingen överraskning, utan det är någonting som vi har känt till och som många har varit med och tryckt på knappen för utan att vara beredda att ta ansvar. Med ansvar menar jag inte att man ska utdöma något slags juridiskt ansvar eller ha några utredningar, utan det räcker med att säga att vi hade fel. Det är vad väljarna förväntar sig när det gäller ansvar från politiker. Som politiker ska man kunna erkänna att man faktiskt hade fel och kanske be om ursäkt för att 20 miljarder gick helt i onödan till något som inte behövdes. Men det finns möjligheter att rätta till detta. Möjligheten att faktiskt ta ansvar finns ju kvar för dem som har varit med och fattat de här besluten. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 10 § Reformerad styrning och förvaltning för försvaret Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2005/06:FöU11 Reformerad styrning och förvaltning för försvaret (skr. 2005/06:131). 12 (): Jag tänkte använda en del av tiden i den här debatten till några reflexioner i anledning av betänkandet. En sådan är inledningsvis att i betänkandet påtalar utskottet för under det här verksamhetsåret att det är angeläget att vi får fler anslag än , vilket skulle förbättra den här kammarens, alltså , möjlighet att utöva den makt som är en av kammarens viktigaste makter, nämligen finansmakten. Med anledning av detta skulle jag gärna vilja fråga försvarsministern, som är närvarande här i kammaren, hur den nuvarande regeringen hanterar det här uttalandet. Har man för avsikt att göra något i detta avseende? Skattepengar ska användas effektivt. Det är vår uppgift som förtroendevalda att bidra till en effektiv användning av inbetalda skattemedel. Varje bortslösad krona är en bortslösad krona för mycket. Den här principen är en viktig del av hur jag förhåller mig till mitt uppdrag som riksdagsledamot. Det var en viktig princip när jag var engagerad i kommunpolitiken hemmavid och det är en viktig princip i mitt arbete med försvarspolitiken. Det är därför ingen högoddsare att jag understryker att strävar efter att få ut så mycket som möjligt av de pengar som vi satsar på Försvarsmakten. Ett problem som vi ser är att vi i har alltför höga fasta kostnader i försvaret, kostnader som går till förvaltningar och staber. Mer pengar måste ut till de verksamheter, de förband, som är satta att försvara och att försvara och upprätthålla freden i internationella sammanhang. En titt på våra nordiska grannar är fullt tillräcklig för att förstå att vi i inte använder pengarna tillräckligt kostnadseffektivt. De, alltså våra nordiska grannar, har såväl nationellt som internationellt fler förband insatta än vi har i . Det har de trots att de har betydligt lägre anslag. Därför är vi principiellt positiva till att regeringen lägger fram förslag om förändringar avseende hur försvaret ska styras och förvaltas. Pengar måste helt enkelt fördelas på ett annat sätt, fördelas om. När vi, partierna i alliansen, försökte förhandla fram en bred försvarsuppgörelse hade vi insatsförmågan i fokus. vet alla att försvarsuppgörelsen aldrig blev någon bred försvarsuppgörelse utan att den snarare utvecklades till ett gisslandrama, där vänsterpartister och miljöpartister dikterade villkoren för regeringens försvarspolitik. Det har lett till att försvars- och EU-motståndare bestämmer hur det svenska försvaret ska utvecklas eller inte utvecklas. Det är tydligt att den grundläggande basen för försvarsbeslutet har havererat, och jag är inte förvånad. Detta kan leda till att förstärkningen av insatsförmågan uteblir och att försvarets komplicerade omställning försenas. Problemet är att förslagen som regeringen lägger fram innebär att pengarna omfördelas . De föreslagna besparingarna görs inte , och pengarna riskerar att inte komma så att vi uppnår de uppsatta målen 2008. Detta leder alltså inte till att vår insatsförmåga stärks, vilket var avsikten och grunden i försvarsbeslutet . Jag nämnde tidigare den omställning som försvaret genomgått och fortfarande genomgår. Under hela den politiska processen i detta arbete har vikten av god analysförmåga understrukits av många, inte minst experter på området, analysförmåga rörande utvecklingen i vårt närområde och i andra delar av världen. Kanske är detta det allra viktigaste att upprätthålla framöver med vårt nuvarande försvar, att vi vet vad som händer när det händer. måste ha en god kompetens för att inhämta och analysera information avseende vad som sker runtomkring oss. Det är nödvändigt för att försvaret ska kunna följa den säkerhetspolitiska utvecklingen. Hotbilderna är föränderliga, och försvaret måste vara kapabelt att följa med när förändringar sker. Detta är något vi måste försäkra oss om när omfördelningar av pengar görs. Analysförmågan är Försvarsmaktens kikare ut mot omvärlden och i omvärlden. Den kikaren är en vital pusselbit i försvarsförmåga. När man talar om styrning av Försvarsmakten börjar diskussionen i . insyn och möjlighet till uppföljning är av största vikt för en god styrning av den här myndigheten såväl som de andra myndigheterna. beslut ligger till grund för försvarets utveckling. Det är därför viktigt att stärka finansmakt. Detta kan bland annat ske genom tydliga anslag och utvecklade syften kopplade till dessa. Med anledning av detta, herr talman, vill jag yrka bifall till reservation 1. 13 (): Skrivelsen som dagens betänkande behandlar bygger ju i sin tur på två stora utredningar. Den första är , den så kallade FFU. Den andra är utredningen om styrningen av försvaret, och den kallar vi i dagligt tal för . Båda de här utredningarna har debatterats livligt, både inom Försvarsmakten och i totalförsvarets myndigheter förändringar och besparingar. Här i kammaren ska vi inte ta ställning till alla de detaljförslag som finns i de båda utredningarna utan betänkandet behandlar skrivelsen i stort. Jag tänkte i mitt korta anförande koncentrera mig på två områden. Det är styrningen och de föreslagna besparingarna, eller kostnadsminskningarna. Det låter lite snällare när man säger så. Vad gäller styrningen, som utskottets ordförande har varit inne på, kan man utläsa av betänkandet att försvars- och finansutskotten vid många olika tillfällen har uttalat sig, betänkandet tar upp exempel från så långt tillbaka sedan som 1995, om hur man ska kunna förbättra insyn, styrning och uppföljning på Försvarsmaktens och . Det vi i vill framhålla är att finansmakt måste förstärkas ännu mer. Då är en ökning, och kanske förändring, av anslagen nödvändigt. Utskottet uttalar sig i den riktningen, men vi vill trycka på regeringen ännu mer när det gäller detta. Styrningen av försvaret måste göras både på lång och kort sikt. När det gäller till exempel materielprojekt bemyndigar ju regeringen att fatta beslut som binder upp , ibland framöver. Inte minst visar väl på det. Det här måste man ta hänsyn till vid uppdelning av anslagen. Vi har frångått de fleråriga försvarsbesluten, men allt kan ju inte beslutas och planeras bara på ettårsbasis. Man kanske bör tänka över en gång till hur planeringen faktiskt ska genomföras. kommer vi in på besparingarna, eller kostnadsminskningarna. De föreslås ligga på ca , och det tror vi är nödvändigt för att vi ska kunna nå de uppsatta målen. För att få en större uteffekt måste man minska kostnaderna kopplade till ledning och förvaltning. En mindre, krympande, insatsorganisation ska och kan ju inte bära ett oproportionerligt stort och tungt huvud. De fasta kostnaderna måste minskas för att ge utrymme för insatsförbanden och de nationella förbanden. Men den här anpassningen av huvudet till kroppen har visat sig vara svårare, och kanske dyrare, än beräknat. Och det tar tid. Det vi i är oroade för är att de här besparingarna inte kommer att få effekt . Därför har vi föreslagit att den verksamhet som ska avvecklas organiseras i en avvecklingsorganisation. Det skulle kunna underlätta arbetet med att få in rätt personal och rätt materiel till den nya organisationen, och, förhoppningsvis, troligen också minska kostnaderna snabbare. Om dessa besparingar eller kostnadsminskningar inte uppnås är risken stor att hela omstruktureringen försenas. Risken är också stor att det i så fall blir den lilla delen rörliga kostnader, nämligen förbandsverksamheten, som blir lidande. Då får vi ännu mindre effekt för pengarna. Jag står självfallet bakom de båda reservationer som har, men för att vinna tid vid omröstningen yrkar jag bifall endast till reservation nr 1. 14 (): Jag vill gärna instämma i att det råder en bred politisk enighet när det gäller den interna omställningen av Försvarsmakten, och som ligger under lupp. Emellertid delar jag de farhågor som uttryckt om att kon kommer att dö medan gräset växer. Vi har kvar av , och de 2 miljarder som skulle överföras från byråkrati till insatsorganisation väntar insatsorganisationen fortfarande på. Någonstans utmed vägen uppstår naturligtvis en intressant frågeställning. Den bör i första hand riktas till vår försvarsminister. När leveranserna av nya friska pengar till insatsorganisationen inte kommer, vad kommer då att prioriteras? Är det de uppgifter som vi i försvarsbeslutet gav till Försvarsmakten om en ökad internationell förmåga eller är det budgetöverenskommelsen med stödpartierna? Om resurserna inte kommer är det regeringens ansvar. De har att förverkliga, genomföra och iscensätta det försvarsbeslut som fattat. Samma sak gäller för övrigt de fördyringar som vi nu upplever inom utlandsstyrkan och som så att säga arbetar i andra ändan för att uppgiften blir allt svårare. I början av den här mandatperioden kostade en soldat insatt i utlandsstyrkan ca . närmar vi oss för samma resurs. Följden blir naturligtvis att vi kanske bara får ut hälften av de två bataljoner samt några mindre insatser, som skulle kunna klara av enligt försvarsbeslutet . Jag är glad att det inom alliansen finns en bred enighet om att röra sig från plikt mot frivillig rekrytering. När de internationella insatserna står i fokus blir pliktsystemet alltmer irrelevant. När plikten infördes hade det sin grund i att vi behövde få ett ordentligt nationellt försvar, ett invasionsförsvar. hotas inte , åtminstone inte för tillfället och inom överskådlig tid, av militär makt. Därmed är grunden för pliktsystemet enligt mening i princip borta. Det är stötande att unga män i fortfarande vid hot om frihetsberövande tvingas genomföra militär utbildning. Det leder till personliga tragedier för unga värnpliktiga, till en belastning på rättsväsendet och har ingen motsvarande nytta för Försvarsmakten. Vi tror att om Försvarsmakten fick ta ett större ansvar för rekryteringen skulle de problem som för enskilda värnpliktiga består i skillnaden mellan dröm och verklighet försvinna eller i vart fall bli mindre. Jag vill också ta upp en frågeställning som ännu inte varit uppe i debatten. Det handlar om . De har i princip monopol på att vara hyresvärd åt Försvarsmakten och har haft det monopolet , . Eftersom det inom varje monopol ofta blir dyrt för den som ska konsumera monopolets tjänster brukar vi, när vi tvingas konstruera monopol, kombinera detta med en självkostnadsprincip, åtminstone inom offentlig sektor. gjorde revisorer en översyn av . Det visade sig då att i sin kassa hade samlat ihop lite drygt ½ miljard. Pengarna låg där och väntade passivt på att någon skulle komma åt dem. revisorer blev upprörda över detta eftersom de ansåg att i sitt beslut hade uttalat att självkostnadsprincipen skulle gälla. Trots kritiken från revisorerna dröjde förrän överskottet på ½ miljard drogs in till statskassan. Om man går in och tittar i årsredovisning , alltså den som blev tillgänglig , framgår det att kassan i nu uppgår till närmare 1 miljard, det vill säga dubbelt så mycket. Enligt regeringens regleringsbrev ska även det överskottet periodiskt sändas in till . Eftersom ministern är i kammaren vill jag fråga henne vad behöver göra för att regeringen ska följa uttalandet om tillämpning av självkostnadsprincipen. Om den situation som är fortsätter innebär det att Försvarsmakten mjölkas i alla ändar. De öppna sparbetingen kombineras med mindre synliga sparbeting. Slutligen, herr talman, har vi inom alliansen uttryckt förvåning över att inte alla delar av totalförsvarsmyndigheterna nu drabbas av konkreta besparingar. Två myndigheter i det ena fallet är det endast en del av en myndighet två enheter, som inledningsvis inte alls kommer att beröras är den militära underrättelsetjänsten, Must, och , . I fråga om Must är det svårt att veta särskilt mycket om ekonomin. När försvarsutskottet besökt denna enhet i Försvarsmakten och frågat hur många som arbetar där har vi inte ens fått svar på den frågan. Än mindre har vi någon god insyn i deras ekonomi. När det gäller är det lite mer öppet. Tittar man i budgetförslaget vad gäller FRA kan man konstatera att myndigheten alls inte drabbas av några sparbeting . Tvärtom har anslaget ökat både i fast och i löpande penningvärde, åtminstone . Det är rätt anmärkningsvärt med tanke på att det nu skulle bli mer pang för pengarna. Med hänsyn till den kritiska tidsfaktorn borde enligt vår mening även dessa myndigheter, FRA och Must, redan inledningsvis tilldelats åtminstone ett mindre, generellt sparbeting, inte minst med tanke på att andra totalförsvarsmyndigheter drabbas av besparingar i storleksordningen . Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till reservation nr 2. 15 (): Det gläder mig att försvarsministern är i kammaren. Förhoppningsvis innebär det att vi får svar på våra funderingar och frågor. Det svenska försvaret har genomgått en kraftig omstrukturering från att ha varit ett klassiskt invasionsförsvar till att bli ett modernt insatsförsvar. Försvaret har blivit betydligt mindre, enligt mångas mening alldeles för litet. Förhoppningsvis vi kan i alla fall nära den förhoppningen har försvaret blivit vassare för att på ett bra sätt kunna medverka vid och delta i internationella insatser och hjälpa till att bygga och värna freden i världen. Försvarets uppgift har förändrats. Det direkta militära hotet är inte särskilt stort mot vårt land . Ett militärt anfall mot från någon annan stat är inte troligt , även om den senaste veckans signaler från ledare om upprustning kan väcka lite oro. Freden är kanske inte så självklar som vi ofta tycks tro. förstår vi alla att terrorhotet och terrorismen kan drabba även oss. Med ett ökat engagemang internationellt ökar också terrorhotet mot . Varför skulle vi vara mer skonade än andra länder? Det är naivt att tro något annat. För oss kristdemokrater är det självklart att när Försvarsmaktens kostym krymper behöver också försvarets stödmyndigheter anpassas. Vi motsätter oss inte kravet på att stödmyndigheternas kostnader måste minska. Utredningens förslag på en minskning med fram är enligt vår mening rimlig. Med ett ökat internationellt engagemang behöver resurser tillföras den operativa verksamheten. Däremot har vi synpunkter på i vilken takt, på vilket sätt och i vilka myndigheter som reduceringen ska ske, därav våra reservationer tillsammans med övriga partier i alliansen. har krävt att antalet anslag inom utgiftsområde 6 måste öka för att ge större möjlighet att utöva sin finansmakt. Vi har som den minnesgode vet bland annat föreslagit att det tydligt måste framgå av budgetunderlaget hur stort anslaget för internationella insatser är. Man kan visserligen läsa av att så och så mycket är avsatt. Men om det blir fler insatser ute i världen måste man tillföra medel. Om anslaget för internationella insatser alltid ska belasta förbandsverksamheten på anslaget 6:1 eller materielanslaget 6:2 blir det näst intill omöjligt för Försvarsmakten att på ett fullgott sätt genomföra till exempel övningsverksamheten. Vi delar utskottets uppfattning att fler anslag är ett måste. förvaras inte av staber och förvaltningar hur stora de än är. Det fasta kostnaderna för dessa behöver reduceras för att ge bättre ekonomiskt utrymme för såväl insatsförbanden som de nationella förbanden. Det är enligt vår mening viktigt när vi skickar ut styrkor på internationella uppdrag och det gäller också de som är kvar på hemmaplan att de är väl utrustade, förberedda och grundligt övade. Att reducera en verksamhet tar tid. Det medför oftast också kostnader. Verksamheterna måste ges rimlig tid att anpassa sig. Enligt vår mening finns ett behov av någon form av avvecklingsorganisation, som också har framfört här, för att på bästa möjliga sätt uppnå kostnadsminskning utan att hamna i en ohanterlig situation. När försvaret minskar ökar behovet av bra omvärldsanalys och en väl fungerande underrättelsetjänst för att bibehålla god beredskap. nämnde detta och de undantagna sparkraven. Det är viktigt att vi tänker till när det gäller underrättelseverksamheten. De flesta länder i världen har insett att en god underrättelseverksamhet är ett måste. President , premiärminister och många andra ledare har insett att deras underrättelsetjänster är gammalmodiga och behöver moderniseras. En väl fungerande underrättelsetjänst är inte någonting negativt som somliga tycks tro. Det är tvärtom en tillgång för landet. Det är viktigt att vi i besitter god kompetens att analysera utvecklingen i vårt land, i vårt närområde och i omvärlden. För att kunna göra det krävs en grundläggande förmåga att inhämta, bearbeta och förstå olika kulturer, politiska förändringar, ekonomisk och teknisk utveckling men också relationer mellan såväl enskilda nationer och grupper i olika nationer. Några sådana exempel är utvecklingen i , i , i och i . Det är viktigt att vi tar vara på den kompetens som redan finns i Försvarsmakten, exempelvis i FOI, och inte splittrar verksamheten på flera myndigheter.