prot · GT09125 · 2006-05-17 00:00:00 — Jag tar upp detta därför att jag vill klargöra att det finns en mängd situationer i det svenska samhället där vi har en väldigt stark avtalspart och en småföretagare som naturligtvis inte har samma resurser. Här gäller det att träffa avtal. Man frågar sig vad som är så speciellt med franchising. Jag kan inte svara på det. Med den exposé som jag har gjort tror jag att de flesta av oss inser att det är svårt att se några skillnader. Vi har inte något underlag för att säga att det är speciella problem inom franchiseområdet. Det är speciella problem mellan en stark avtalspart och en svag avtalspart, mellan stora företag och små företag. Det känner vi mycket väl till. Om man vill komma åt det förhållandet och lagstiftningsvägen vill hjälpa upp den svagare parten småföretagaren måste man arbeta med avtalslagen så att man täcker in alla fall. Då måste man göra så som vi har bestämt oss för här i , se över avtalslagens bestämmelser och speciellt 36 § avtalslagen som är en paragraf som kan utnyttjas i de situationer där man av olika skäl tycker att den lilla företagaren har blivit felaktigt behandlad. Den förändringen i lagstiftningen är ytterst angelägen. Den kommer att täcka in de fall inom transportsektorn och byggsektorn som jag har gett exempel på. Att göra som regeringen nu föreslår och lägga på en informationsskyldighet på franchisegivaren innebär att man tar fram ett antal papper de finns redan med information på. Franchisetagaren kommer glatt att signera att han eller hon har tagit del av informationen. Det är ungefär på samma sätt som när vi går och lånar pengar i banken och skriver på reversen. Jag har inte varit med om inte ens som advokat att jag vänder på papperet och läser de allmänna lånevillkoren på s. 2. Det kommer att bli precis likadant på franchiseområdet. Alltså blir det, precis som sade , ett verkligt slag i luften att införa lagstiftningen. Den kan ju inte på något sätt åberopas av franchisetagaren den lilla företagaren. Inte i någon situation i en tvist med franchisegivaren kan den lagstiftning som vi har på vårt bord åberopas som stöd för att få någon form av rättelse när man känner att man har blivit felaktigt behandlad. Detta är alltså ett fullständigt missgrepp från regeringens sida som bara skapar ytterligare regler i vårt samhälle. Vi behöver inte fler regler framför allt inte i näringslivet. Av den anledningen ska propositionen naturligtvis avslås. Det var min förhoppning att vi skulle få en majoritet för det. yrkade bifall till reservation nr 1. Jag instämmer i det och yrkar också bifall till reservation nr 3. 27 (): Ärendet handlar om förstärkt skydd för franchisetagare. Men vi vill ha förstärkt skydd för alla företagare. och övriga allianspartier ställer sig bakom reservationerna 1 och 3. Det vill jag säga . Trots att franchising har vuxit betydligt sedan sin start i det finns omkring 300 franchisingsystem med 9 600 så kallade enheter och ca 97 000 anställda saknas det en specifik lag som reglerar det här. De utformade lagarna, avtalslagen, konsumenträttsliga, arbetsrättsliga och immaterialrättsliga lagar, blir tillämpliga. Vi tycker att franchising är en bra samverkansform mellan företag. Men det behövs ingen särskild lagstiftning för att reglera just förhållandet mellan franchisetagare och franchisegivare, precis som min kollega sade här . Regeringen har inte presenterat några övertygande argument för att så skulle vara fallet. Företagare som ingår avtal som licenstagare eller återförsäljare har precis samma behov av att bli upplysta om särskilda förhållanden och villkor. Det säger sig självt att vi alla vill ha så mycket information som möjligt. Den föreslagna lagstiftningen riskerar att på ett onödigt sätt byråkratisera förhållandet mellan fria företagare när näringslivet i själva verket behöver regelförändringar. Vi anser att nya regler enbart ska införas om de är absolut nödvändiga. efterfrågar en översyn av reglerna just för att ta bort onödiga regler som har tillskapats med socialdemokratiskt styre. De problem som kan uppstå mellan franchisetagare och franchisegivare kan mycket väl lösas inom ramen för nuvarande lagstiftning. Ytterligare regler är till för både företagare och konsumenter. Jag ska gå över till att tala om oskäliga avtalsvillkor mellan näringsidkare. tillkännagav att det krävs en utredning just om hur man kan komma åt problemet med oskäliga avtalsvillkor. Den utredningen tycks ännu inte alls vara tillsatt. Vi hoppas att det kommer att göras omgående, för det behövs en översyn av detta. Det är synd att regeringen inte har gjort det som vi har tillkännagivit. Det hade väl ändå varit bättre än att komma med nya regler, som egentligen behövs för hela området! Man bör hellre komma med regelförenklingar än ytterligare regler. Jag yrkar bifall till reservation 1 och 3. 28 (): Kolleger och kära åhörare! För oss socialdemokrater är de svenska företagen, stora som små, viktiga för tillväxten, viktiga för sysselsättningen och viktiga för välfärden för oss i . Det är oerhört glädjande att konstatera att över 40 000 nya företag har skapats bara . Arbetet med att förbättra just för småföretagarna går vidare. Det förslag vi nu har framför oss innebär ett första mycket viktigt steg i riktning mot skydd för de utsatta småföretagare som franchisetagare faktiskt är. Syftet är att stärka franchisetagarens ställning i de förhandlingar och diskussioner som ligger till grund för ett avtal. Förstärkningen sker genom att franchisegivaren ska lämna skriftlig information till franchisetagaren om bland annat den ersättning som ska betalas, om villkoren för uppsägning och om hur en tvist om avtalet kan prövas. Det här ska ske innan avtal undertecknas. Ytterst handlar det alltså om att skapa goda förutsättningar för genomtänkta och balanserade avtal på franchiseområdet. Mer dramatiskt än så är det inte. Behövs då en lagstiftning över huvud taget? Finns det verkligen ett behov av det? har vi inte någon lagstiftning i som direkt tar sikte på franchising, till skillnad mot , , , och ett flertal andra länder. Visst är det bra om vi kan undvika onödig byråkrati för aktörerna om de själva kan hantera de frågor som uppstår, men är det naturligt att samhället strävar efter en rimlig balans i styrkeförhållandet mellan avtalsparter. För franchisetagaren kan den förstärkta informationen skapa bättre förutsättningar för att ta ställning till om han eller hon vill ingå avtalet. Av 310 tillfrågade franchisegivare och franchisetagare har svarat att de tycker att det är befogat med lagregler för franchising. har i ett par nummer belyst skevheter som finns kring franchising och hur de skevheterna slår mot franchisetagarna. Så visst finns det ett behov! Eftersom franchising har blivit en mycket vanlig samarbetsform i med, som sade, 97 000 anställda och en omsättning på finns det goda skäl för en rimlig lagreglering, tycker vi. Franchisetagaren är i flera avseenden särskilt utsatt jämfört med parter i andra kommersiella avtalsförhållanden. Det gäller resurser, inflytande över affärsidén och tillgång till information. Vi tror att en lagreglering av informationsskyldigheten skulle kunna minska den obalansen mellan avtalsparterna. Arbetet inom Unidroit visar också att franchising internationellt har ansetts inta en särställning i förhållande till andra samarbetsformer. Det är ett arbete som vi i för övrigt aktivt har deltagit i. Unidroit är ett internationellt av privaträtten. Institutet blev färdiga med en modellag. Den lagen är tänkt att fungera som en inspirationskälla eller som en vägledning för de länder som vill införa en franchiselag. Men den reglerar bara vilken information en franchisegivare måste ge en blivande franchisetagare innan kontraktet tecknas. Den reglerar inte några bestämmelser om själva franchiseförhållandet. De föreslagna nya bestämmelserna tar alltså inte sikte på avtalsvillkoren som sådana utan på den information som ska lämnas av franchisegivaren. Men varför stanna där? Varför omfattar inte lagförslaget även uppsägning av franchiseavtal, bestämmelser om jämkning av skiljeklausuler och franchisetagarens förhandlingsrätt? Jag vill återigen slå fast att en viktig utgångspunkt för oss socialdemokrater är att lagbestämmelser bör införas bara i de delar där det finns ett verkligt behov av regler. När det gäller bestämmelser om uppsägning av avtalen är regeringens bedömning att det inte har framkommit tillräckliga skäl för att närmare reglera de frågorna. De problem som kan tänkas uppkomma borde kunna lösas med hjälp av de allmänna avtalsrättsliga regler och principer som finns. Frågor om uppsägning kommer också att finnas med som en obligatorisk punkt i det informationsförslag som vi nu lägger fram. Hur är det då med skiljeklausulerna? Ja, av alla franchiseavtal innehåller en skiljeklausul. Det finns både för- och nackdelar med en sådan. Men skiljeklausulerna kan ibland drabba den resurssvaga parten hårt, det vill säga franchisetagaren. Frågan om skiljeklausuler i kommersiella avtal mer generellt har också så sent som uppmärksammats av , som det sagts tidigare här . I ett tillkännagivande uttalar att regeringen bör tillsätta en utredning med uppgift att lägga fram förslag till åtgärder för att öka möjligheten att jämka oskäliga avtal mellan näringsidkare. Det arbetet kommer sannolikt att påbörjas . Även frågan om skiljeklausuler kommer enligt förslaget att omfattas av informationsskyldigheten. Frågan om förhandlingsrätten gentemot franchisegivaren, herr talman, har inte ingått i det utredningsuppdrag som ligger till grund för propositionen, och den behandlas inte heller i Unidroits modellag. Däremot är det viktigt att slå fast att berörda parter och organisationer har ett ansvar att se till att arbetstagarinflytandet inte kringgås i samband med tecknande av franchiseavtal. Som jag sade inledningsvis är det för oss socialdemokrater viktigt att skapa goda villkor för småföretagare, oavsett företagsform. Det förslag till förbättrat skydd för franchisetagare som vi nu har att ta ställning till är ett led i det arbetet. innan avtalet sluts ska franchisetagaren få den information från franchisegivaren om avtalets innebörd och övriga förhållanden som behövs. Det är en återhållsam, men helt rimlig, lagstiftning. kommer vi naturligtvis att utvärdera den här lagen. Om det visar sig finnas behov av ytterligare åtgärder kommer vi att överväga sådana, för vi vill ha en fungerande ordning på franchiseområdet. Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 29 () replik: I debatter i hör vi alltid hur måna vi är om småföretagarna. Det är vi från alla håll; alla sju partierna talar om detta, och hörde vi berätta om det. Men den som är praktiskt verksam ute i näringslivet, till exempel som franchisetagare, ställer sig naturligtvis frågan: Vad är det för hjälp jag får av den här lagstiftningen? Vi kan kanske vara överens om att vi får en hjälp i form av en information som kan leda till att man säger nej tack till avtalet. Men någonting annat till hjälp för småföretagaren, franchisetagaren, kan i varje fall inte jag se. Min första fråga blir därför: Kan se att det finns någon annan hjälp till den franchisetagare som hamnar i bekymmer gentemot den starke franchisegivaren? 30 () replik: Jag tror, , att det är viktigt att som jag mycket riktigt sade i mitt anförande det här är en början. Informationsskyldigheten ska vi inte på något vis underskatta. Jag tror att den kan utgöra en oerhört väsentlig del i ett avtal, framför allt som jag tidigare sade innan avtalet sluts. Jag tror att det är en viktig start. Vi går, som sagt, vidare om det sedan visar sig finnas ytterligare behov. Som du, med flera har nämnt i era inlägg finns det ett tillkännagivande om att en utredning ska tillsättas. Det arbetet kommer att påbörjas. Just nu koncentrerar vi det här på franchisetagarnas möjlighet att få förbättrade villkor. påbörjas arbetet mer generellt. Jag tror att det är en ganska bra ordning. 31 () replik: Vi är överens om att avtalslagen behöver ses över och noterar med tacksamhet att nämnda utredning ska komma i gång, sannolikt ungefär så uttrycks det. Med en borgerlig regering kommer utredningen att starta . Min andra fråga är följande: Om vi nu genomför detta och det är så bra med informationen till franchisetagaren, vad är då nästa steg i vad som ska ske? Ska det ske någonting till förmån för så att säga enmansåkaren som kör med sin lastbil för Carlsberg och levererar öl? Ska han få något slags information av Carlsberg? Ska lämna information till alla små försäkringsföretagare som uppstår? Är det detta som är nästa steg, eller är nästa steg att man verkligen ska gå in på lagstiftningen och göra någonting så att franchisetagaren kan få ut några rättigheter av den här lagstiftningen? 32 () replik: Jag tror att vi ska ta en sak i sänder, . Vi börjar, som jag sade, med informationsskyldigheten. Sedan måste den här lagen få verka innan vi gör en utvärdering. Det finns ingen anledning för oss att redan nu dra förhastade slutsatser eller att redan nu tala om vad vi tänker göra som ett nästa steg. Det kan ju hända att det steget får vänta. Om det skulle behövas ytterligare åtgärder får vi se specifikt vad det kan handla om, så i det här läget finns det ingen anledning att i detalj försöka kommentera det. 33 () replik: Också jag funderar på vad den här propositionen egentligen innebär. Varför har den kommit till? Är inte grundproblemet att den ena parten inte är jämbördig med den andra och att man därför ska försöka skydda franchisetagaren från att ingå ett avtal, från att riskera att inte ha insikt i vilka avtal som faktiskt skrivs? Mot den bakgrunden funderar jag på varför utredningen i fråga inte har föregått propositionen. Innebörden är ju egentligen att man väljer ut en form för företagande. Den formen ska särskilt få information, medan andra former till exempel återförsäljare, som nämnde inte alls har någon lagreglering på samma sätt när det gäller information. Vad är det vi ska förvänta oss av dem som tecknar avtal över huvud taget avtal som inte lagregleras? 34 () replik: Det är jätteviktiga frågor som du, , ställer. Jag tror till och med att du har svaren på dem. Jag menar att du svarat på dem åtminstone i ditt anförande. Anledningen till att vi nu koncentrerar oss på franchising är att det har funnits behov av något slags skydd. , tyckte jag mig läsa, tillsattes en utredning som visade på skevheter. Men av någon anledning upplevdes de åtgärder som föreslogs där som väldigt radikala, så regeringen det var väl dina kamrater, drog tillbaka den och tyckte att det här var alldeles för starkt. Sedan har det motionerats ett antal gånger här i . har vi presenterat ett väldigt försiktigt första lagstiftningssteg. Som jag sagt tidigare tycker jag att det är bra att börja i den änden. Uppenbarligen finns det ett behov av just en lagstiftning för franchisetagare. Det visar inte minst Unidroits internationella arbete. I ett antal länder har man redan nu en särskild lagreglering dock inte här i så jag tycker inte att det är någon större dramatik i detta. 35 () replik: Nej, dramatiken är inte stor. Men det här går lite stick i stäv med talet om att man ska förenkla för företagandet. Vi har väldigt mycket av reglementen som ska styra verksamheten i näringslivet, och i de här talarstolarna har vi varit överens om att vi ska förenkla regelverket för småföretagande. I stället väljs vissa grupper ut när nya förslag och propositioner skrivs. Vi i alliansen tycker att det som ska göras är ett regelverk där alla olika företagsformer kan ingå. Där såg vi att det var väldigt viktigt att se över just detta med olika ojämlika villkor mellan näringsidkare. Den utredningen tycker jag är väsentligt mycket viktigare. Den skulle föregås med nya reglementen för en del av företagandet. Jag tycker att det är märkligt att Socialdemokraterna väljer ut bara en del för att skydda informationen där, och det stick i stäv med förenkling av regelverket, i stället för att se möjligheten med ett förenklat regelverk och en utredning om hur oskäliga avtalsvillkor ska kunna jämkas. 36 () replik: Som jag sagt finns det ett extra starkt behov av att skydda franchisetagare just när det gäller franchiseavtalen. Det visar historiken inte minst, och det visar också det internationella arbetet i Unidroit. Det känns väldigt viktigt att lyfta fram den delen just . Sedan kan det mycket väl vara så som du säger, , att de oskäliga avtalen också finns i andra avtalsförhållanden. Det må då den här utredningen, som drar i gång sitt arbete , få utvisa. Men vi socialdemokrater tycker ändå att vi drar vårt strå till stacken genom att förbättra för småföretagare i det här avseendet när det gäller franchisetagare, och det känns väldigt bra. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 18 §.) 13 § Offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden Föredrogs lagutskottets betänkande 2005/06:LU29 Offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden (prop. 2005/06:140). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 18 §.) Föredrogs lagutskottets betänkande 2005/06:LU30 Europakooperativ (prop. 2005/06:150). 37 (): Ledamöter och kära åhörare! ska vi debattera och besluta om lagutskottets betänkande nr 30. Det handlar om en lag om europakooperativ som innehåller bestämmelser som ska komplettera EG-förordningen om europakooperativ. Det handlar om frågor där EG-förordningen delegerar normgivningsrätten till medlemsstaterna eller där regeringen annars har bedömt att det är lämpligt att införa svenska regler vid sidan av förordningens regler. och ska under vissa förhållanden även ha rätt att motsätta sig att ett europakooperativ flyttar sitt säte från till en annan medlemsstat eller att en svensk ekonomisk förening deltar i bildandet av ett europakooperativ genom fusion. Motsvarande bestämmelse föreslås gälla i lagen om europabolag. EG-förordningen om europakooperativ ska träda i kraft , och den nya lagstiftningen är avsedd att träda i kraft . I betänkandet finns en gemensam reservation från , . Efter denna korta inledning föreslår jag att debatten kan börja. 38 (): Inledningsvis vill jag yrka bifall till reservationen i betänkandet. Alliansens reservation sätter fingret på en viktig principfråga: Vilka möjligheter ska myndigheter ha att hindra civilrättsliga transaktioner som medborgarna anser vara rätt och riktiga? För en socialist står ju kollektivets och statens intressen alltid över den enskilda medborgarens intressen, och det finns alltid en iver att begränsa medborgarnas fria val. Vi moderater inser naturligtvis att det finns skäl att i vissa fall begränsa medborgarnas göranden och låtanden. Det ska dock alltid ske utifrån ett medborgarperspektiv och inte utifrån den fiskala statens intressen. Historien är full av exempel där de fiskala intressena allvarligt har skadat medborgarna. Min allianskollega kommer att utveckla varför vi i alliansen säger nej till myndigheternas överprövningsrätt. 39 (): Även jag yrkar bifall till reservationen i betänkandet. Jag delar uppfattningen som nu har redovisat. Jag överlåter sakdiskussionen i övrigt till alliansbrodern . 40 (): För nästan exakt hade vi här i kammaren en debatt om regeringens proposition om europabolag. Man kan nästan säga att den går i repris när vi nu ska debattera förslaget om europakooperativ. Vi var det enda parti som motionerade . Vi gjorde det då för att regeringen tydligt signalerade att man ämnade återkomma med lagar vilka riskerade att försvåra den europeiska integrationen och upprättandet av en gemensam inre marknad. Det ställde vi inte upp på. På den punkten fick vi stöd av och då . remitterade promemorian Europabolag. I fråga om europabolag som står under tillsyn föreslogs i promemorian att skulle få motsätta sig en flyttning av säte eller att ett sådant bolag deltar i bildandet av ett europabolag genom fusion om ett sådant motsättande grundar sig på hänsyn till allmänintresset. När det gäller övriga bolag föreslogs inte någon möjlighet för en myndighet att motsätta sig en flyttning eller fusion. Staten, liksom andra borgenärer, behåller sina fordringar mot ett europabolag även efter det att bolaget har flyttat sitt säte. Även skattefordringar kan alltså krävas in efter det att ett bolag har flyttat sitt säte från . I promemoria 2003 gavs inte skattemyndigheterna någon möjlighet att motsätta sig en fusion eller flyttning av säte för att bolaget i fråga är föremål för en skatteutredning. Men det föreslog , numera , när man fick promemorian på remiss. hävdade att det fanns risk att europabolagsformen kunde komma att användas för att försvåra skattekontroll. agerande var i sig inget att förvånas över. Verket förväntas hålla sig med en hög ambitionsnivå för att rädda skatteintäkter åt staten. Dessvärre tog regeringen intryck av och avsåg då att skyndsamt återkomma med förslag härom eftersom man inte hann med det innan förordningen om europabolag skulle träda i kraft . Därmed kunde konstateras att regeringen antagit ett något negativt förhållningssätt till implementeringen av EG-förordningen i denna del. Det stämde inte helt överens med det faktum att regeringen som regel alltid utåt förespråkar vikten av den europeiska integrationen, även om stolta deklarationer härvidlag reducerades till en munnens bekännelse i samband med EU-utvidgningen . har man, som det då hette, skyndsamt återkommit med förslag vilka finns i den nu gällande propositionen om europakooperativ. Den kritik vi gav , då regeringen aviserade sina planer, står fast. Därför har vi även skrivit en motion med anledning av nämnda proposition. har vi fått stöd från alla våra tre kamrater i , och det gläder oss. Enligt den EG-förordning som ligger till grund för de nu föreslagna bestämmelserna får det genom lagstiftningen i en medlemsstat föreskrivas att en flyttning av en förenings säte som skulle medföra en ändring av tillämplig lag inte ska få verkan om någon behörig myndighet i medlemsstaten motsätter sig flyttningen. Motsättandet får grundas endast på hänsyn till allmänintresset. Frågan är då vad som ingår i det så kallade allmänintresset. Enligt det nu föreliggande förslaget: Remissinstanser har invänt mot bedömningen att intresset av att förhindra skatteflykt är ett allmänintresse i förordningarnas bemärkelse. Regeringen anser att intresset av en effektiv skattetillsyn är ett sådant allmänintresse som avses i förordningarna. För att detta allmänintresse ska kunna tillgodoses i en flyttningssituation föreslår regeringen att ges rätten att motsätta sig exempelvis flyttande av säte. anser inte att enbart med åberopande av pågående skatteutredning ska kunna förhindra civilrättsliga transaktioner, vilket, förutom att det är negativt för det enskilda bolaget eller föreningen, även kan få en hämmande effekt på upprättandet av den gemensamma inre marknaden. Staten, liksom andra borgenärer, behåller sina fordringar mot ett europabolag eller ett europakooperativ också efter det att det flyttat sitt säte. Även skattefordringar kan alltså i och för sig krävas in efter det att bolaget eller kooperativet har flyttat sitt säte. Om skattekontrollen skulle försvåras, vilket regeringen befarar men inte kan belägga, får regeringen, om problem uppstår, återkomma med erforderlig kompletterande lagstiftning. Den europeiska integrationen får inte försvåras på grund av regeringens negativa förväntningar när det gäller näringslivets kommande agerande för att inlemmas i den gemensamma inre marknaden. motsätter sig därför ett införande av sådana ur systematisk synvinkel främmande inslag i svensk rätt. Förutom att ska kunna motsätta sig att ett europabolag eller europakooperativ, som står under dess tillsyn, flyttar sitt säte från behöver det inte finnas någon möjlighet för att på motsvarande sätt motsätta sig att övriga europabolag eller europakooperativ flyttar sitt säte.