prot · GT09139 · 2006-06-12 00:00:00 — På de individuella programmen, det vill säga bland drygt 10 000 elever, är det som faller bort. Dessa personer går, som och jag är överens om, en framtid till mötes med mycket stora problem på arbetsmarknaden. Även om arbetsmarknadspolitiken är utmärkt och fungerar, vilket den inte alltid gör, kan den inte i efterhand kompensera. slutsats är att bristerna i skolan är viktiga och avgörande för ungdomsarbetslösheten. slutsats är att i fråga om ungdomsarbetslösheten ska skolan reformeras snarare än arbetsmarknadspolitiken. Jag har debatterat ett antal gånger med . har ministern sagt att han tycker om att säga som det är. Jag inbjuder ministern att än en gång göra detta, nämligen säga som det är. Är egentligen inte skolpolitikens misslyckande den kanske allra största orsaken till att vi har en så hög och svårhanterlig ungdomsarbetslöshet? Flyttas problemet runt mellan olika ministrar? Arbetslivsministern säger att det är skolministerns ansvar, och skolministern säger att ansvaret ligger någon annanstans. Jag tror inte att det är så. Jag tror att arbetslivsministern har rätt. Vilken skolpolitik skulle ministern förorda för att lösa arbetslöshetsproblemen? 73 Statsrådet (): lyfte till slut fram Ams pressmeddelande, men med en på gränsen till olustig kommentar. När du säger att vår generaldirektör på är en propagandaminister tycker jag att du förgriper dig. Dagens pressmeddelande från Ams redovisar maj månads arbetslöshetssiffror öppen arbetslöshet. Jämför med den interpellation som har skrivit. Det är en stor skillnad. Jag sticker inte under stol med, , att vi har både hög arbetslöshet och hög ungdomsarbetslöshet. Men eländesbeskrivning framställer henne mer som en dysterkvist. Jag måste ändå få läsa ur Ams pressmeddelande . Enligt pressmeddelandet var drygt 29 000 ungdomar mellan arbetslösa . Det är den lägsta siffran . deltog 26 000 ungdomar i arbetsmarknadspolitiska program. Totalt var alltså omkring 55 000 ungdomar arbetslösa eller i program. Det är den lägsta siffran . Långtidsarbetslösheten bland ungdomar uppgick till endast ca 1 500 personer. Det är den lägsta majsiffran och även de lägsta siffrorna för en enskild månad . Det är fråga om 1 500 personer som är långtidsarbetslösa . Vet och hur många det var 1994 när satt i regeringen? är det 1 500. Då var det 30 000. 30 000 ungdomar var långtidsarbetslösa senast ni regerade, bara som en påminnelse. Det här, herr talman, är ett resultat av starka offentliga finanser, en god omställningsförmåga på svensk arbetsmarknad arbetsgivare och arbetstagare gör det där riktigt bra en lönebildning som fungerar, en arbetsmarknadspolitik som stöttar upp dem som behöver det för att komma tillbaka till arbete, ett väl fungerande arbetsförmedlingsväsen och en utbildning på det hela taget som fungerar. Jag håller med , men jag tänker inte säga precis som han hade önskat, att det är enbart skolpolitiken. Nej, det är inte den främsta orsaken, men det är en stor bidragande orsak. Jag håller med om det. När ungdomar inte fullföljer gymnasiet försätter de sig i en situation som nästan inte är möjlig att reparera. Det är ett jättemisslyckande. Det där måste vi komma till rätta med. Jag instämmer i det. Men debattera gärna skolpolitik med ansvarigt statsråd. Ni pratar gärna om och frågar vad regeringen ska göra. Vi tänker fortsätta ungefär som vi gör. Vi tänker fortsätta med att utveckla och förbättra arbetsmarknadspolitiken. Vi tänker fortsätta att öka tryggheten så att omställning fungerar på arbetsmarknaden. Vi tänker försöka införa rätt till heltid så att inte minst unga kvinnor kan få bra jobb när de väl får jobben. Vi kommer att återkomma med förslag till höjd a-kassa. Det tänker vi göra. Vi tänker fortsätta att förbättra den politik vi har. Ni vill ändra till någonting helt annat. Det skulle vara klädsamt om ni, när ni nu är två stycken, kunde ägna varsin stund åt att beskriva vad vill göra. 74 (): Den officiella arbetsmarknadsstatistiken för maj har inte kommit . När jag skrev min interpellation och en hel del annat som jag har skrivit använde jag den officiella arbetsmarknadsstatistiken från . Den senaste som kom har . Det är inte statistiskt säkerställt att sysselsättningen har ökat och att de arbetslösa har minskat. Vi kan hålla på och debattera statistiken. Regeringens företrädare har ofta en viss förmåga att gå i opposition mot oppositionen, och när det inte räcker går man till och med i opposition mot själva statistiken. Men det löser inga problem. Statistiken är ett hjälpmedel för att förstå verkligheten. Verkligheten som jag förstår den är den att alldeles för många ungdomar är arbetslösa. Även om det är 500 färre än enligt Ams, som inte är den officiella statistiken, är det 55 000, och det är alldeles för många. Vi har systemfel, och ett väldigt viktigt sådant, är jag helt övertygad om, är just den försämring av kvaliteten i skolan som har hänt och som gör att alldeles för många ungdomar går ut gymnasieskolan utan en examen eller med en examen som inte är tillräckligt användbar. Vi i vill se till att man reformerar gymnasieskolan på ett sådant sätt att inte alla elever tvingas, för att få en godkänd yrkesutbildning, skaffa sig högskolebehörighet. Det är där väldigt många stupar. Vi tycker att det är fel att ha en ordning där väldigt många människor misslyckas med sin gymnasieutbildning. Vi tycker att de ska få lyckas i stället. Det räcker inte att bara reformera gymnasieskolan, men det är en väldigt viktig hörnsten i en politik som skapar ett bättre utgångsläge för unga människor på arbetsmarknaden. Vi behöver också se till att vi får en bättre kvalitet i den högre utbildningen. har vi en stor arbetslöshet bland de högskoleutbildade. Det beror bland annat på att kvaliteten i den högre utbildningen har blivit för dålig. Man har ökat platsantalet på ett sätt som inte alls står i proportion till tillförda resurser, ökade lärartimmar och så vidare. Det gör att folk kommer ut från en högre utbildning, har investerat , tagit stora studielån och dessutom kostat mycket pengar för statskassan och de offentliga finanserna utan att det betyg man har med sig är någon inträdesbiljett till arbetsmarknaden, därför att man har inte fått med sig rätt kompetens. Det här är någonting som vi måste förändra. Att räkna antal personer som går på högskolan blir fel målfokus. Man måste se till att ungdomarna också kommer ut från den högre utbildningen och att de kommer ut med sådan kompetens att de blir efterfrågade på arbetsmarknaden. Jag hör ingenting konkret om att regeringen och statsrådet är beredda att reformera gymnasieskolan, är beredda att se över högskolepolitiken på ett sådant sätt att alla de ungdomar som investerar så mycket i en högre utbildning också får valuta för de insatserna. Där hör vi ingenting. Vi hör bara att det ska fortsätta som . Det som har varit nu är att kvaliteten i skolan ständigt försämras. Det tycker inte jag bådar gott för framtiden. 75 (): Om det nu är så att ministern har identifierat skolan som en viktig orsak till de problem som han har att brottas med som minister, nämligen arbetslivets problem, tycker jag att det är lite svagt av honom att bara backa och säga att det är inte mitt bord, utan det är skolministerns bord. Men om de problem som tvingas sysselsätta sig med beträffande arbetslöshet och ungdomar i huvudsak har sin rot i en dåligt fungerande skola måste ju också ha en åsikt om hur skolan bör förändras. LO, som har goda historiska rötter och kontakter med, har ett program och har uttryckt åsikter om att skolan bör ändras. Jag ska fråga . och andra på LO kanske också själv brukar tala om ordning och reda på arbetsmarknaden. Vad är det för fel på ordning och reda i skolan? Sedan säger att det minsann var andra bullar 1994 när borgerliga politiker satt vid makten. Ja, men skillnaden är att har vi en dånande internationell högkonjunktur och historiskt sett väldigt låga räntor. Det var det verkligen inte 1994. Vi har en finanspolitik som dopar ekonomin och som drivs med en expansiv karaktär som är helt emot reglerna i alla läroböcker när man ska tidsanpassa konjunkturstimulerande åtgärder. Det är inte någon stor politisk bedrift att vid makten, i en dånande högkonjunktur och med arbetslösheten som det överskuggande målet för politiken, visa upp de arbetslöshetstal som har kommit . Jag skulle gärna tala om politik. Det är företag, nej till att avskaffa säsongsanställningar och andra saker. Men låt mig peka på att det som går upp snabbt går också ned snabbt. Det gäller i ekonomin liksom i en del andra av livets skeden. Vi har mycket höga oljepriser, vi har en frossa på aktie- och valutamarknaderna och vi har ett dollarfall som kommer att bromsa svensk export. 76 Statsrådet (): Jag har mycket synpunkter på skolan, , och dem tänker jag delge övriga regeringen och ansvariga ministrar. Jag har mycket erfarenhet av gymnasieskolan inom byggyrkena, men det är också det jag har sedan gammalt. Jag har inget emot ordning och reda i skolan tvärtom. Det är alldeles nödvändigt, där också. Det var väldigt vad ni båda två ville diskutera skolan. När ni nu är två kunde åtminstone någon av er kunnat prata om annat som ni vill göra. Men det är min erfarenhet att ni inte vill. Ni pratar om behov av strukturella åtgärder på arbetsmarknaden och frågar vilka strukturella åtgärder som jag är beredd att vidta. Men de strukturella åtgärder som ni själva föreslår och lanserar, både som eget parti och i högeralliansen, vill ni inte nämna. Jag kan för mitt liv inte förstå, , varför vill sänka a-kassan så dramatiskt mycket. Kan du inte försöka förklara för mig här, när det bara är nästan vi två, varför ni tror på att sänka a-kassan till så att en ung människa med en vanlig lön tappar ? Det är en nödvändig strukturell åtgärd, säger ni, för att det ska löna sig att arbeta att gå från bidragsförsörjning till arbete, tror jag att ni säger. Eller också är det som säger det och ni håller med. Kan inte se det som alla andra i just nu ser? Det går bättre och bättre på arbetsmarknaden. Fler och fler får jobb. Färre och färre är arbetslösa. Alldeles särskilt gäller detta ungdomar. har vi haft en minskande arbetslöshet bland ungdomar. Då kan man undra: Var receptet med sänkt a-kassa i själva verket ett recept i när arbetslösheten var mycket högre? Är det måhända därför ni gärna pratar om andra arbetslöshetstal än både det som Ams redovisar och den offentliga statistik som SCB redovisar och i stället kokar ihop egna benämningar som verklig arbetslöshet och utanförskap och skarvar i med det tredubbla i arbetslöshet? Är det därför att ni i själva verket vill göra dessa strukturella förändringar, som ju kommer att ha effekt men som är en helt annan idé än den vi har? Jag redovisar , och har gjort så , att vi tänker fortsätta med den politik för omställning som vi har. Ni vill ändra till någonting annat, och detta annat är sänkt a-kassa. Det är att avskaffa arbetsmarknadspolitiken. Jag hör ju på att det finns nästan ett drag av förakt mot arbetsmarknadspolitik. Ni vill ta bort tre fjärdedelar av den arbetsmarknadspolitik som vi nu bedriver, vilket skulle innebära 100 000 fler öppet arbetslösa. Detta vill ni göra, tillsammans med sänkt a-kassa och sämre arbetsrätt. Det gör att människor som blir arbetslösa kommer att vara ännu mer sårbara än och ännu mer benägna och tvungna att ta jobb till lägre löner än . Den strukturförändring ni föreslår är helt enkelt inget annat än en låglönestrategi, . Kan inte du erkänna det och också säga som det är från talarstol? 77 (): Det blev nästan lite övertydligt att kände sig svaret skyldig i ungdomsarbetslöshetsfrågorna. Vi fick nu en lång utläggning som var en väldigt stor avvikelse från ämnet. Det är tur att det inte är , för då hade detta blivit avbrutet direkt för avvikelse från ämnet. Ungdomsarbetslösheten har sjunkit med 500 personer. Jag ser ingen anledning att vare sig svartmåla eller skönmåla. Jag tycker att man måste se verkligheten som den är, och verkligheten är att den offentliga arbetslöshetsstatistiken sade att det inte är statistiskt säkerställt att det över huvud taget har skett någon förändring. Däremot är det säkerställt att befolkningen har ökat. Andelen svenskar i arbetsför ålder som faktiskt jobbar har därmed sjunkit. Antalet personer är inte heller bara det som är intressant. Det handlar om hur vi ska kunna försörja oss, och är vi fler måste också fler jobba. Detta tycker jag är mycket allvarligt. Vi hör här talas om omställning. Ett av huvudproblemen på arbetsmarknaden är ju just bristen på omställning, att folk sitter fast. Och när det gäller unga människor ska de inte ställas om. Man ska inte ställas om när man är . Man ska ställas in så att man kommer någon vart. Man ska inte börja med att ställa om sig. Det är därför vi fokuserar på utbildningens kvalitet och utbildningens innehåll. Man ska kunna få en relevant utbildning, och man ska kunna få en lärlingsplats. Detta har det pratats om , men det händer oerhört lite. Det andra du tog upp med olika procentsatser och sådant är ju helt befängt. Dock hör det inte till dagens ämne, så jag väljer att helt och hållet bortse från olika felaktigheter där. har du kvar. Det skulle vara intressant att höra vilka åtgärder regeringen tycker att den här koordinatorn, som ska göra jobbet i stället för regeringen själv, ska komma fram med som skulle underlätta. 78 Statsrådet (): Nej, det är ingen avvikelse från ämnet, . Det hänger ihop. Omställning och omställningsförmåga betyder möjligheten och nödvändigheten att skapa nya jobb på arbetsmarknaden, eller för den skull behålla arbetstillfällen, genom att förändra arbetsplatser. Det är omställning. Det är i den omställningsprocessen det också skapas arbeten i , arbeten som ungdomar kommer att både söka och få. Det är ingen avvikelse från ämnet att prata om lönebildning, att prata om bibehållen och ökad konkurrenskraft genom en väl fungerande lönebildning. Det är det som gör att både unga och äldre får arbete. Det är ingen avvikelse från ämnet att prata om offentliga finanser. Det har att göra med hur efterfrågan hålls uppe i ett samhälle, en efterfrågan som skapar arbetstillfällen som ungdomar och andra söker. Det hänger ihop, . Ni har en idé om att ni vill ändra på detta. Ni vill ändra på den modellen. Det är väl okej att ni tycker det och slåss för det, men ni vågar ju inte prata om det. Det finns inte en särskild arbetsmarknad för ungdomar. Det finns inte ett särskilt problem på arbetsmarknaden för dem. Arbetsmarknaden är samma arbetsmarknad för äldre som för unga. Det är där man ska slåss om jobben, det är där man ska förkovra sig för att komma vidare i sitt arbete och det är där man ska både ställa om och flytta för att byta arbete och byta bostadsort. Det är ett väldigt pyssel som människor tvingas till för att kunna försörja sig och bidra till samhällets utveckling. Det där hänger ihop. Vi har en modell. Vi tänker fortsätta som vi har gjort. Det visar sig gå bra. Jämför vi med övriga ligger vi nästan bäst till. Ni vill ändra, men ni vill inte berätta till vad. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2005/06:422 om vuxenmobbning 79 Statsrådet (): har frågat mig om jag anser att föreskrifter är ett tillräckligt bra redskap för att komma åt problemet med vuxenmobbning samt om jag är beredd att vidta några andra åtgärder mot vuxenmobbningen och i så fall vilka. I frågesvaret pekade jag på det ansvar som vilar framför allt på och arbetsmarknadens parter. Jag omnämnde också de föreskrifter som meddelat mot kränkande särbehandling. Dessa regler är enligt min mening tydliga och ändamålsenliga. Emellertid kan inte förändringar åstadkommas enbart genom regler eller handlingsplaner. Reglerna och planerna måste kompletteras med andra åtgärder för att ge effekt. De föreskrifter som finns måste följas upp med tillsyn och informationsinsatser. Detta är ett långsiktigt arbete. När det gäller reglerna om kränkande särbehandling ligger uppgiften på . Som jag nämnde i frågesvaret har verket inom ramen för sina resurser prioriterat insatser på detta område. Jag anser inte att det finns anledning för min del att ta några initiativ på annat sätt i denna fråga. 80 (): Jag tackar ministern för svaret. För den enskilde är mobbningen alltid en tragedi. I har man kunnat konstatera ungefär 300 självmord där mobbning varit orsaken. Arbetsmarknadsministern pekar i svaret på föreskrifter mot kränkande särbehandling och att dessa måste följas upp. Mobbning är ett problem som ökat . ökade antalet anmälda fall enligt statistik bland män och bland kvinnor. Tre fjärdedelar av mobbningsanmälningarna gäller kvinnor. Huvuddelen av anmälningarna kommer från områden där man arbetar med människor och som sysselsätter många kvinnor omsorg, sociala tjänster, hälso- och sjukvård, utbildning. Den offentliga sektorn, som vi politiker är ansvariga för, också som arbetsgivare, är kraftigt överrepresenterad. Det borde mana till mer eftertanke och ett tydligare ansvarstagande från ministerns sida än att bara säga att det inte är meningsfullt att ta några andra initiativ i frågan. 81 Statsrådet (): Jag har grunnat på den här frågan eftersom jag på grund av någon fadäs i kammaren fick extra lång betänketid. Jag har funderat dels på vad som gäller, dels på vad jag själv tycker och kan gott medge att mobbningsfrågan inte är en fråga som jag bedrivit rivstarter med under den här mandatperioden. Jag har inte gjort det. Frågan kommer dock upp i debatten och är en del av den löpande verksamheten. tänkte jag igenom detta och vill gärna redovisa det lite mer samlat. Jag håller med om den beskrivning som ges av hur kränkande mobbning är och vilka stora konsekvenser det får för den som drabbas. Jag håller också med om beskrivningen att det naturligtvis skapar risk för både psykisk och fysisk ohälsa, sämre självkänsla och social isolering. Jag kan mycket väl tänka mig att det även finns situationer som direkt leder till självmordstankar. Så ser verkligheten ut, och när sådana kränkningar förekommer drabbar det hela arbetsgrupper och hela arbetsplatser. Det drabbar alltså inte enbart den enskilde. Toleransen mot påfrestningar och möjligheten, viljan och förmågan att ta sig an arbetsuppgifter minskar. Vantrivseln och personalomsättningen ökar. Man kan räkna upp alla dessa faktorer. Jag gör det mest för att det var nödvändigt för mig att tänka igenom hur jag såg på detta. Jag tror att den mobbning som vi nu pratar om, den som finns i arbetslivet, kan ha att göra med arbetsorganisatoriska frågor på arbetsplatsen. När den typen av trakasserier uppstår kan det vara en följd av att det brister i själva arbetsmiljön på en arbetsplats, även om man med arbetsmiljö tänker på andra företeelser än just den psykosociala arbetsmiljön. När jag säger att vi har ett regelverk som ska fånga upp den här problematiken betyder det inte att så sker överallt tvärtom. När så inte sker får det den typen av konsekvenser som vi nu diskuterar. Jag kan i min egenskap av ansvarig minister säkert göra mer jag vill ha det sagt men jag tror också att man kan göra mycket mer på arbetsplatsen både för att motverka och kanske också hantera den mobbning som uppstår. Det handlar om möjligheten och rätten att på ett riktigt sätt introducera personal, utbilda chefer, genomföra regelbundna planeringssamtal och arbetsplatsträffar, skapa delaktighet genom att göra de anställda delaktiga i det som händer på arbetsplatsen, utforma en arbetsmiljöpolicy samt uppmuntra till en öppen kommunikation. Det är sådant som en arbetsgivare faktiskt är skyldig att göra, eller i varje fall har ansvar för att se till att det blir gjort. Därmed faller frågan tillbaka till att bland annat bli en arbetsmiljöfråga på den enskilda arbetsplatsen. 82 (): Jag tackar ministern även för det svaret och beklagar den fadäs som inträffade, men uppenbarligen gav det ministern en chans till extra eftertanke i frågan. Jag vill säga att denna fråga är mycket stor, och den har blivit allt större. Jag påstår fortfarande att flera hundra människor , uppemot 300 människor, tar sitt liv på grund av mobbning. De inte bara har tankar på självmord utan tar de facto sina liv. av personerna på våra arbetsplatser känner sig på ett eller annat sätt mobbade av arbetskamrater eller chefer. Ofta handlar det om chefer. Jag håller med om att arbetsorganisation, svagt ledarskap och annat spelar stor roll i denna problematik. Med tanke på det som händer, med tanke på hur det drabbar människorna och med tanke på det stora antalet döda är det nästan att jämföra med trafiken och antalet trafikdödade. På något sätt undrar jag var nollvisionen för denna grupp finns. Vilka fler åtgärder ska vi vidta? har ett ansvar för frågan det är riktigt. I svaret säger arbetsmarknadsministern att jag frågar om det är ett tillräckligt bra redskap. Min fråga är egentligen om det är ett tillräckligt redskap. Jag betvivlar inte att de gör sitt bästa för att skapa möjligheter, föreskrifter och annat för att göra det hela så bra som möjligt. Frågan är: Vad mer kan vi göra för att förhindra självmorden och få någon form av nollvision och en handlingsplan så att vi de facto minskar risken för den gruppen? Frågan har varit på tapeten i kammaren. Både vår nuvarande och vår tidigare arbetsmarknadsminister har svarat att frågan är viktig och att man följer den noga. Trots detta växer problemet, och därför är det viktigt att vi tillsammans på olika sätt försöker motverka problemet så att det minskar och helst av allt upphör. Det är bra att vi har lagar mot diskriminering på arbetsmarknaden på grund av kön, etnisk tillhörighet, funktionshinder med mera, men varför inte ha en kraftfull lagstiftning mot diskriminering över huvud taget? Jag vill ha en för varje dödsfall som kan härröras till denna problematik, en konkret handlingsplan med resurser för att stoppa detta. Jag vill ha en riktig nollvision, och jag vill ha den . 83 Statsrådet (): Jag kommer efter den här diskussionen inte till någon annan slutsats än att de regelverk vi har i allt väsentligt är tillfyllest. Jag ser väl snarare, precis som jag sade tidigare, att frågan gäller tillämpningen av de regelverk som finns. Arbetsmiljöreglerna i är skarpa, liksom i många andra länder. När det brister är det just i efterlevnaden av reglerna. För att få efterlevnaden att fungera krävs det förstås tillsyn. Där har vi dels , dels skyddsombuden. Även om skyddsombuden inte direkt utövar tillsyn ska de dock medverka till, och har också möjlighet, att vidta åtgärder om det finns uppenbara brister i arbetsmiljön. Det är den vägen jag tycker vi har anledning att fortsätta att gå. Jag har inget som helst emot att vi på olika sätt intensifierar informationen och påtryckningarna mot arbetsplatserna för att även uppmärksamma detta, och jag diskuterar det gärna. Det här är en svår arbetsmiljöproblematik, om vi håller oss till arbetsplatserna. Det är subtilt. Det är så mycket enklare med maskiner som brister än med människor som brister. Det är mycket lättare att åtgärda. Man kommer i olika relationskomplikationer med varandra när man ska ingripa, vare sig det är arbetsgivaren eller arbetskamrater, och det är inte enkelt. Men det är klart att tillsynen och informationen är viktig. Skulle vilja berätta en sak för mig? Jag vågar inte göra ett skarpt påstående, som jag har gjort tidigare i debatten eftersom jag där vet precis var står. I den här frågan: Är det så att ni avser att göra nedskärningar i tillsynsverksamheten på arbetsmiljöområdet, i ? Det vore ju i så fall djupt olyckligt, inte minst mot bakgrund av den här frågan. Kanske kan ge någon vägledning för mig? Jag tycker mig ha observerat detta, men jag är inte tvärsäker. 84 (): Det är bra att vi tar tid att tänka igenom den här frågan, som ministern har påpekat. Jag tror att det är en väldigt viktig fråga, som jag har sagt tidigare, och att den tyvärr växer och blir allt större.