prot · GT09143 · 2006-06-16 00:00:00 — Hur ska det styras? Om man tar den statliga sektorn först så är det inte så komplicerat. Det handlar om de statliga inköpen. Där kan man jobba med regleringsbreven. Det handlar framför allt om FMV som köper in de största mängderna. Då får man gå till regleringsbreven. Sedan har jag märkt en viss oro. Finns det någonting mer än det som finns i denna skrivelse som ska tvinga kommunerna att göra någonting som de kanske inte vill? Är det någon lagstiftning på gång mot kommunerna, så att de ska tvingas köpa ekologiska livsmedel, eller ska det vara några styrande statsbidrag eller liknande? Finns det någon överenskommelse vid sidan av skrivelsen? Då kan jag försäkra er om att någonting sådant inte finns. Och det behövs ju inte heller därför att det är en sådan uppslutning bakom detta konsumtionsmål. Nästan alla partier ställer ju upp. Det är och som inte ställer upp. Men om man läser reservation så är man helt enkelt negativ till ett konsumtionsmål i en proposition. Men man tycker att man på nivå gärna kan anta mål i denna storleksordning. Det innebär att det är bara som inte kommer att vara positiva i kommunerna. Vi får se detta konsumtionsmål som ett gemensamt åtagande för alla de partier som står bakom det. Och det finns ganska få kommuner i landet där har egen majoritet. Så det är bara i dessa kommuner som det torde bli problem. Jag vill därmed lyckönska oss alla, tillsammans med våra partivänner ute i kommunerna, i det fortsatta arbetet med den ekologiska odlingen. 73 (): Självklart ska den ekologiska produktionen stödjas efter sina miljöfördelar, och den åtnjuter mycket stöd vid en EU-jämförelse. Därför är också merpriserna för ekoodlat lägre i än på de flesta andra håll i världen. Kravmärket har en mycket stark ställning på marknaden. Och jag önskar ekoproduktionen fortsatta marknadsframgångar, främst genom sin egen inneboende kraft. Jag anser att statens ekostöd mer bör omställningsinriktas och till en del omfördelas till olika riktade miljöinsatser, tillgängliga för både ekobönder och andra bönder. Det måste vara viktigare att tillräckligt många miljövänliga nötkreatur betar på de svenska betesmarkerna än att andelen ekologiska nötkreatur ökar när det totala antalet djur nu fortsätter att minska. När en allt större del av statens stöd avsätts för ett enda odlingskoncept minskar resurserna till det vanliga miljövänliga svenska jordbruket, ett av världens främsta. Detta är mycket hårt pressat , och den importerade maten tar ständigt större marknadsandelar. Så är läget. Min uppfattning är att det är detta som är det stora hotet mot de svenska miljömålen. Att produkter har ursprungsmärkning från är enligt min mening viktigare än att de är ekologiskt certifierade i något land i eller världen. Men regeringen uppställer inga mål för den svenska mjölk- eller köttproduktionen som har en avgörande betydelse för till exempel den biologiska mångfalden. Man nöjer sig med ett procentmål för ekoproduktionen, oavsett hur det svenska jordbruket utvecklas. Regeringen vill också uppmana stat, kommuner och landsting att tiodubbla sina inköp av ekomat till av totalinköpen , alltså om . Detta kostar den offentliga sektorn i merkostnader. Frågan är om det är fysiskt möjligt över huvud taget. Dessutom ska ett antal statliga myndigheter åläggas att propagera för just den ekologiskt certifierade maten genom aktionsplaner, informationskampanjer, marknadsföringsstöd med mera. Självklart ska myndigheterna sprida objektiv miljöinformation om olika odlingskoncept och använda miljöstöden för bästa miljönytta. Däremot är det principiellt tveksamt om man i så hög grad som ovan visats ska lyfta fram ett enda produktionskoncept. För de svenska miljömålen är det, enligt min mening, viktigast att det nuvarande redan miljövänliga svenska jordbruket består och att maten som vi importerar inte vinner ytterligare mark. Jordbruksministern har i ett bra frågesvar redovisat att man vid offentlig upphandling kan ställa upp tekniska specifikationer som motsvarar till exempel krav enligt den svenska djurskyddslagen och miljöskyddslagen. Detta är mycket bra, och det borde kommuner och stat verkligen göra. De svenska statliga myndigheterna borde verkligen också sprida information om miljöfördelarna med regionalt producerad svensk mat som uppfyller dessa krav. Finns det en öppenhet för detta här , eller ska staten alltså endast ha som mål att sprida information om ekologiska miljöfördelar och inte om miljöfördelarna av ett närproducerat jordbruk på svenska åkrar och betesmarker? Jag tycker att det blir ganska märkligt med detta ensidiga fokus. är ju drivande i dessa frågor. Med deras senaste kongressbeslut om att inte ha någon moms på just ekologisk mat kommer den statliga satsningen på den ekologiska produktionen att överstiga , vad jag kan räkna fram, medan miljöersättningarna till det vanliga miljövänliga svenska jordbruket ligger på 22 ½ miljarder kronor. Är detta en rimlig relation? Konsumtionen av ekologiska produkter utgör av den totala konsumtionen, och man diskuterar ökningar. Ger verkligen denna användning av stöd som står för den effektivaste utväxlingen i form av ett fortsatt livskraftigt svenskt jordbruk, eller ger den mer import och en lite större andel ekoprodukter av ett minskande svenskt jordbruk? I så fall har vi misslyckats. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 5 § Vissa fiskeripolitiska frågor Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2005/06:MJU27 Vissa fiskeripolitiska frågor (skr. 2005/06:171). 74 (): Så var det dags att debattera miljö- och jordbruksutskottets betänkande 27. I detta betänkande behandlas regeringens skrivelse 2005/06:171 om vissa fiskeripolitiska frågor. Här behandlas också fem följdmotioner med 44 yrkanden och 166 yrkanden från den allmänna motionstiden och 2005. I betänkandet finns det dessutom 68 reservationer. I skrivelsen redogör regeringen för situationen för fiskeresurserna och fiskerinäringen samt andra näringsverksamheter, till exempel fisketurism. Här läggs det fram en övergripande nationell strategi för svenskt fiske . Här redogörs det också för arbetet på fiskets område inom ramen för miljömålsarbetet, och behovet av kompletterande åtgärder till exempel för det lokala fiskebeståndet framhålls. Här finns även förslag om utkast av fisk, om jakt på säl och skarv och om visst ekonomiskt stöd samt förslag om fördelning av arbetsuppgifter och ansvarsfördelning mellan berörda myndigheter inom verksamhetsområdet. Med denna korta introduktion, herr talman, föreslår jag att vi släpper loss debattörerna. 75 (): Vi moderater står självklart bakom alla våra reservationer i betänkandet. För tids vinnande väljer jag att inte yrka bifall till någon av reservationerna, utan de finns där som en röstförklaring. har en lång kust, många sjöar och gott rinnande vatten. Det ger stora förutsättningar att använda vattnet som en bas för försörjning men också för rekreation. Traditionellt sett har detta gjorts i väldigt stor omfattning i . Fritidsfisket till exempel är ett stort nöje och något som bedrivs i alla vatten. Yrkesfisket, som visserligen förekommer i en del insjöar, bedrivs huvudsakligen längs kusten. Det är okej att regeringen skickar över skrivelse på skrivelse i dessa frågor, men det hade varit vällovligt att komma med lite mer konkreta förslag och också en proposition på fiskepolitikens område. Det saknar vi, så vi beklagar att så inte är fallet. När det gäller yrkesfisket är fiskepolitiken gemensam i den europeiska unionen. Det är genom ett skickligt agerande där som svenska intressen kan värnas. Det är viktigt att regeringen vinnlägger sig om att i EU-samarbetet spela en framträdande roll vad gäller fiskeripolitiken. Det är inte acceptabelt att marginaliseras i Europasamarbetet. Man bör så att säga föra en mer aktiv och drivande position inom fiskefrågorna och inte bara landa i olika typer av nej i EU-samarbetet. Vi moderater vill att ska inta en aktiv roll i fråga om den gemensamma fiskeripolitiken och dess utformning. Ett av medlen att med god framgång använda skulle vara de regionala rådgivande nämnder som existerar i vårt närområde. Eftersom fisket bedrivs inom samma institutionella ram är det också viktigt att de nationella villkoren är någotsånär lika. En fråga som länge legat på regeringens bord efter beslut i kammare är den om de så kallade yrkesfiskaravdragen som ännu inte är inrättade. Det är en underlåtelse att inte se upp till de riksdagsbeslut som existerar. Här kan man vara oerhört mycket mer pådrivande i EU-samarbetet. Monopol och ensamrätter är sällan av godo. Det gäller också på forskningens område. Här har fiskebranschen tillsammans med högskolor och universitet en viktig roll att spela för att höja kvaliteten inom fiskeområdet. Vi anser att forskning och utveckling är av oerhört central betydelse för framtidens fiskeripolitik. Allianspartierna har därför anslagit mer resurser till forskning och utveckling generellt sett än vad regeringen gjort. Fiskekvoterna för de gemensamma vattnen fastställs numera på EU-nivå och fördelas till de olika medlemsländerna. Det enskilda ansvaret för helheten tas över centrala instanser. För den enskilde fiskaren gäller det att ta upp fisken innan kvoten är slut. Ett sätt att öka det personliga ansvaret är individuell tilldelning av fiskekvoter och att sedan kunna ingå i ett handelssystem för att överlåta kvoter till andra fiskare. Ett system som skulle kunna prövas är alltså ett individuellt system med överlåtbara fiskekvoter. Likaså bör vi testa ett system med fiskedagar ett system där ett visst antal dagar gäller. Dessutom gäller det rätten att behålla fångsten så att vi kan förbjuda den dumpning som har pågått alldeles för . upplevs en del frågor om trots att problem och förslag till lösningar redan tagits fram i tidigare utredningar. Så är det återigen med den här skrivelsen där man föreslår statliga utredningar för att förhala beslut. Det är lite misströstande, inte minst för den näring som kanske skulle kunna skapa ytterligare jobb. Jag tänker till exempel på den utredning som har med fisketuristiskt företagande att göra. Det finns där oerhört mycket gott underlag för att kunna se fler jobb inom det området. Fisketurismen är en av många möjligheter som framtidsfaktor för fiskerinäringen. Man ska här föra en offensiv politik och se till att ha konkreta reella förslag så fort som möjligt men också vara tydlig om att de myndigheter som har ett inflytande över det här området talar så att säga med en och samma tunga, inte med kluven tunga. Inte minst tänker jag då på som är här inne och skrämmer fiskefolk på olika sätt, bland annat genom att diskutera förbud mot levande agn vid fiske. Även har ett ansvar för en positiv utveckling på fisketurismområdet. Regeringen har ett ansvar att även se till detta. Yrkesfiskarna har mycket stora kunskaper om fiskebestånd, hav och miljö. De kunskaper och erfarenheter som finns tas inte i tillräcklig omfattning till vara i det praktiska utövandet. Som det är upplever fiskaren ofta regelverken kring näringen som oerhört byråkratiska, kantiga och verkningslösa och dessutom som beslut som tas långt över huvudet på de människor som berörs. Det finns till och med statliga utredningar som tydligt påvisar att det finns behov av en samordnad utveckling och en samordning på området. revisorer har liksom och påvisat att den administrativa bördan i yrkesfisket är stor och betydligt större än i många andra näringar. Här har regeringen en oerhört tydlig uppgift att leverera klara och konkreta förenklingar för fiskerinäringen. Inom jordbruksområdet har jordbruksministern lovat en 25-procentig neddragning av den administrativa bördan. Näringen kräver en 40-procentig neddragning. Vilka är då förväntningarna inom det här området? Ja, det gäller säkert många olika procentsatser. Jag skulle gärna här vilja höra från det socialdemokratiska partiet vad man har för procentsats vad gäller neddragningar av administrationen inom den här näringens administration. Jag vill avsluta med att ta upp företagarperspektivet som en helhet i frågan. Förutom att man ska ta till vara bestånden och sköta miljöutvecklingen är det också viktigt att se till jobben som till en del ligger i detta. Oavsett om det är en yrkesfiskare på heltid eller på deltid och oavsett om det är en vattenbrukare eller en turistentreprenör så är de företagare ur olika perspektiv. De bör därför ses ur ett positivt företagarperspektiv. Konkurrensnackdelar måste undanröjas även på detta område. Alliansen har här en bra jobbpolitik för att se till den goda företagargrund som behövs. Attityden hos myndigheter är ofta att man är misstänksam och förutsätter att företagen inte följer lagar och regler. Detta skapar ofta ett dåligt företagarklimat. Brist på riskkapital är ett annat hinder för expansion, i synnerhet i landsbygd och i kustområden där många av dessa företag av naturliga skäl existerar. Här finns det oerhört bra konkreta och tydliga förslag förslag som presenterats här i kammaren men som tyvärr har avslagits av den sittande majoriteten i . Vi hoppas att det efter höstens val blir klara förändringar i detta avseende. 76 (): Jag kan instämma i mycket av det som föregående talare sagt. Det finns egentligen ingenting där som jag har några invändningar mot, utan det överensstämmer med politik. Det betänkande som vi har att debattera här , Vissa fiskeripolitiska frågor, spänner över ett mycket stort område. Det visar om inte annat det stora antalet reservationer i betänkandet ett nästan orimligt antal. Jag undrar om oenigheten egentligen är så stor. Vi i står naturligtvis bakom samtliga reservationer där vi finns med. Men också jag väljer att för tids vinnande inte yrka bifall till någon av dem, utan de finns där som en tydlig viljeinriktning från sida. Jag kommer att koncentrera mig på synpunkter med anledning av regeringens skrivelse nr 171, Vissa fiskeripolitiska frågor. Skrivelsen kan nog ses som en summering av den förda fiskeripolitiken under den gångna mandatperioden en mandatperiod som inleddes med en något hetsig debatt kring förslaget om ett ensidigt svenskt torskfiskestopp, så åtminstone i början var det händelserikt. Att vi nu har fått en skrivelse och inte en proposition, vilket påpekades även av föregående talare, är kanske betecknande för fiskeripolitiken över huvud taget i . Det är mycket uppdrag, utredande, samråd och så vidare men väldigt få konkreta förslag. Man kan hitta ett konkret förslag i skrivelsen. Det är att man vill ha ett förbud mot utkast av sådan fisk som kan landas enligt gällande EU-regler. Det är egentligen det mest konkreta man kan hitta i skrivelsen. Jag tror att vi har en väldigt stor enighet när det gäller att komma till målet och att det är ett långsiktigt hållbart fiske. Om vi inte uppnår det målet är alla parter förlorare i detta. En relevant fråga man måste kunna ställa sig är: Har några konkreta åtgärder lett till att vi nu har att ett mer långsiktigt uthålligt fiske än ? Man kan också ställa en för mig viktig fråga: Hur upplever näringen, och då främst yrkesfiskaren, sin situation? Tyvärr kan man när man möter yrkesfisket konstatera att man väldigt ofta får höra att det upplever en negativ attityd från regeringens sida till fisket som näring. Det är ingen bra situation. Regeringen liksom alla andra inblandade parter har ett väldigt stort ansvar för att komma ifrån och förändra den situation som har uppstått. Det handlar i grunden om att man skapar en dialog med alla inblandade så att man får långsiktiga lösningar som är väl förankrade. Här har utvecklingen av bland annat lokal och regional samförvaltning sin givna plats i sammanhanget. Jag ska ta upp några av regeringens bedömningar som belyser frågor där vi från sida anser att fokus läggs fel. Kanske handlar det just här om attitydfrågor. Jag ser fram emot att höra kommentera det i debatten, och jag utgår från att han kommer att göra det. Först går jag till frågan om roll inom EU och den gemensamma fiskeripolitiken. Det är naturligt att det är där som stor kraft måste läggas, eftersom det är en så stor del av fiskeripolitiken som ligger under EU. Precis som föregående talare vill jag påpeka det viktiga för del. Där tycker jag att vi har ett tydligt misslyckande i att inte har lyckats skaffa sig de förhandlingspositioner som man hade kunnat få med ett annat agerande. Man skulle ha jobbat med alternativ som man kunde få gehör för hos kommissionen och andra medlemsstater och inte minst ha det förankrat hos den inhemska fiskerinäringen. har valt att i många stycken utgå från ett nej och blivit väldigt marginaliserat i debatten och sedan egentligen inte haft så stort inflytande över de konstruktiva kompromissförslag som trots allt har kunnat komma fram. Där tycker jag att regeringen bör fundera på om inte ett helt annat sätt att agera i EU hade lett mycket längre. Det första exemplet jag tog gällde det ensidiga svenska torskfiskestoppet. Vid det tillfället blev helt borta i diskussionen och påverkade egentligen inte resultatet till slut. Om hade hållit fast vid en annan linje hade resultatet blivit bättre. Det småskaliga kustnära fisket lyfts ofta fram. Det gör vi också från sida. Det får inte uppfattas som att det finns ett motsatsförhållande till annan typ av fiske. Storskalighet är en definitionsfråga. Det fisket har också sin givna plats under vissa förutsättningar. Det finns vissa typer av fiske i som passar för att bedrivas lite storskaligt. Det finns ingen entydig bild av detta. Vad som däremot krävs är att vi får långsiktiga regler som ger förutsägbarhet för yrkesfisket som det leder till ett fångstuttag som är långsiktigt möjligt. Här tycker jag att man kan dra en parallell från den diskussion som var när miljöminister sade att det var väldigt viktigt att industrin fick långsiktiga förutsättningar när det gäller klimatpolitiken för att kunna agera. Det är naturligtvis precis lika viktigt för fisket som näring att man har långsiktiga regler med förutsägbarhet. Här har liksom många andra partier lyft fram ingredienserna med lokal och regional samförvaltning, reglering via fiskeansträngning, så kallade havdagar eller fiskedagar, och att man måste ta regionala hänsyn vid reglering av fiskeflottan. Där har det uppstått vissa obalanser kring Sveriges kuster. Selektiva redskap, och utvecklingen och användandet av dem, spelar en väldigt central roll. Det påpekar man även från näringen. Där finns det väldigt mycket att göra. Bra exempel i sammanhanget är det fiske som bedrivs med trål med rist på efter kräfta och räka och så vidare. Det selekterar definitivt bort all bifångst av fisk. Att det behövs en översyn av fiskelagen tas upp i skrivelsen. Regeringen och även utskottet har den inställningen. instämmer i att det behövs en översyn. Det är bra att ökad miljöhänsyn och hållbart nyttjande finns med. Men vi tycker även att det ska finnas en tydlig inriktning på att det ska vara förenklingar för den enskilde näringsidkaren i sammanhanget och att man ändå tar med det i översynen. Jag kommer lite osökt över till frågan om administrativa sanktioner, som det står om i skrivelsen. Det har i allra högsta grad med den enskilde näringsidkaren att göra. Regeringen och utskottsmajoriteten gör bedömningen att man bör utreda ett förändrat sanktionssystem inom fiskets område. Bakgrunden är den kritik som har fått från om bristande effektivitet i sanktionssystemet. Det är naturligtvis så. Från sida anser vi att det i grunden inte handlar om brist på sanktionsmöjligheter. Problemet är i stället att rättsprocesserna är ineffektiva. Det säger både regeringen och även utskottsmajoriteten i både skrivelsen och betänkandet. Då bör rimligtvis fokus läggas på att effektivisera processerna i stället för att rättssäkerheten för den enskilde fiskaren äventyras på något sätt. Även om vi diskuterar just detta är en utredning redan sjösatt med direktiv och allt. Jag vet inte om det har så stor betydelse att jag påpekar detta . Det kan nog inte påverka regeringen eller någon annan i detta läge. Jag har ytterligare två saker som jag vill ta upp. Det gäller utkast av fisk och kontroll. I viss mån berör de sakerna varandra. Det är precis som sades här tidigare. Vi måste naturligtvis få ett slut på utkastet av fisk som man har visat i medierna väldigt mycket. Det beror på att det strider mot allt sunt förnuft, och det skapar misstro mot fiskeripolitiken i sin helhet. Människor begriper inte detta. finns förslaget att man ska skapa ett nationellt svenskt förbud mot utkast av fisk som kan landas enligt gällande regler. Det finns även ett sådant förbud infört i . Där har man visat att det är väldigt svårt att ha kontroll över systemet. När vi diskuterar kontroll över fisket är det kanske fel ände att börja med att införa ett förbud i stället för att fullfölja försöket med havdagar och fiskeansträngning som ändå ska starta i . Vi får utvärdera detta först, och sedan kan förbudet komma. När det gäller kontrollen över huvud taget finns en utredning som kom för något drygt år sedan som handlar om en utvärdering av den svenska fiskerikontrollen. Där är rättesnöret att fiskerikontrollen mer måste gå mot effektorientering. Där måste verkligen lägga på ett kol och jobba hårt inom EU så att den verkligen blir effektorienterad så att det inte är kvantitet som gäller utan kvalitet. Det finns inga andra myndigheter som jobbar på det sättet. Man kan jämföra med tull och annat. De klarar sig väldigt bra med att veta vad man letar efter. Jag vill göra en liten uppmaning på slutet. Jag uppmanar regeringen att verkligen jobba för att involvera fiskenäringen och ta vara på den kompetens som finns där och ge utrymme för fiskenäringen att ta det ansvar som jag är helt övertygad om att man villig att ta bara man får chansen. 77 (): Jag delar i allt väsentligt det som och har sagt . Det är bra synpunkter. Detta är en skrivelse och ett betänkande som behandlar allt och inget, från stort till smått. Det är jättesvårt att hantera ett sådant här betänkande med alla de här sakerna i relation till att de stora, viktiga frågorna beslutas om i EU. Det är det som styr ramarna och huvudinriktningen för svenskt fiske. Frustrationen i den här situationen möter vi ofta i samråden inför som vi har i utskottet med statssekreterare eller när vi pratar med ministern. Då märker vi hur regeringen våndas och vi med den över hur man ska komma till rätta med de uppenbara problem som finns på fiskets område med överfiske och med att fiskeresursen är överutnyttjad. Å ena sidan kämpar vi, för det här är ju oftast ett gemensamt tag i EU, för att få till kvoter som är hållbara och för att få till utskrotningsregler som fungerar. , som väl är den mest kunnige på fiskeområdet i , och jag har pratat om att så länge det inte finns vettiga regler och ersättningar som konsekvent och långsiktigt kan minska fiskeflottan till den nivå som bestånden tål så blir det en massa brott mot de regler som sätts upp och kvoter som överskrids. Mitt i detta, som vi tycker är besvärligt på det teoretiska planet, finns de svenska fiskarna. De ser politiker som är ganska storordiga och som vill komma till rätta med problemen med överfisket, de utsatta bestånden och så vidare. Sedan blir det ingenting av det. När EU väl beslutar om sina kvoter så är det andra stora fiskenationer som har sista ordet. Sedan fortsätter det som vanligt. Fiskarna får leva med något slags utanförskap och utsatthet. De känner en jättestor frustration, för de upplever att det är sanktioner, nya regler och kontroller i stället för en grupp som har en utsatt och ekonomiskt svår situation. De känner att de inte har något inflytande och att regelbördan ständigt blir större och kostsammare vilket också har visat. De ser att deras röst inte hörs i tillräcklig omfattning när nya initiativ tas om lokalisering av vindkraft och sådana saker.