prot · GT0982 · 2006-03-08 00:00:00 — Det kan inte anses förenligt med ett barns bästa att återsändas till hemlandet om man inte har fått kontakt med vare sig föräldrar eller andra anhöriga till barnet. En annan reservation handlar om vad som händer när barn blir myndiga. Om de blir myndiga innan frågan om uppehållstillstånd hunnit prövas kan de tvingas flytta från kommunens ungdomsboende till ett boende avsett för vuxna personer. Detta menar vi är olyckligt eftersom de är i fortsatt behov av stabilitet och trygghet, varför ytterligare uppbrott kan anses otillfredsställande. Dessutom kan det innebära att syskon skiljs åt på grund av att det ena syskonet blir myndigt. Därför bör de ensamkommande barn som ansökt om uppehållstillstånd betraktas som barn så länge de väntar på beslut om uppehållstillstånd. 49 (): Låt mig dela med mig av en ögonblicksbild från en resa jag gjort. Jag åkte ned till Bosnien för att studera svensk flyktingpolitik och möta människor som hade varit inne i asylprocessen i men inte längre fick vara här. När vi kom ned till flygplatsen i , till passkontrollen och den där formella gränsen där man måste ha pass, visum och alla sina handlingar i ordning när man går över, ni vet, stod där en liten bom. Det var bommen vid den här passkontrollen som var gränsen mellan och resten av världen. Vid den här bommen lekte en liten flicka på fyra, fem eller . Ena stunden var hon över bommen. Andra stunden var hon under bommen. Ena stunden var hon i Bosnien. Andra stunden var hon på andra sidan gränsen. Varför berättar jag det här, fru talman? Jo, därför att barn, lika lite som fåglar i luften eller fiskar i vatten, inte känner några gränser. Barn är i sig själva gränslösa. De flyttar sig, de leker över bommar, de gör vad som krävs av dem, de gör inte sällan vad de blir tillsagda och de flyr om de måste. När barn kommer över våra gränser, fru talman, har vi ett ansvar att sörja för dem, att ge dem den trygghet de behöver, att ge dem en rättvis asylprövning och att ge dem en trygg start i . När barn kommer över våra gränser, fru talman, har vi ansvar för dem. Svårare än så skulle det egentligen inte behöva vara. Det har inte varit en alldeles uppiggande läsning av de ändå förhållandevis få rubriker som har handlat om ensamkommande flyktingbarn . Barn försvunna från svenska flyktingboenden. 50 barn spårlöst borta. vet inte var de försvunna barnen har tagit vägen. Barn som har kommit till hamnar i sexhandel. Skandalerna om barn som har försvunnit efter att de har kommit till har varit många. Ändå har de inte varit så uppmärksammade som man skulle kunna tänka sig. Tänk er att uppemot 50 svenska barn hade försvunnit två svenska skolklasser från en skola i, låt oss säga, bara försvunnit spårlöst så att ingen visste var de var. Tror ni inte att ramaskriet hade varit högre än nu? Tror ni inte att regeringen hade hanterat frågan snabbare än ? Det är den tid som har förflutit sedan har krävt att regeringen ska ta hand om frågorna om de ensamkommande barnen. Jag tror det, fru talman. Därför är då man kan säga: Äntligen! Äntligen behandlar en proposition som hanterar hur vi ska ta hand om och ta emot ensamkommande flyktingbarn som kommer hit. Det är det andra steget i en hantering för att göra det bättre för de barn som har tvingats fly och komma till vårt land. Det första steget togs med en proposition om en lag för gode män för asylsökande barn. Låt mig börja där, fru talman. En god man är ofta det asylsökande barnets första verkliga oberoende kontakt med och utgör ofta den verkliga tryggheten i . Därför, fru talman, är det viktigt att en god man utses skyndsamt. Så uttryckte vi det gemensamt i den lagstiftning som började gälla . En god man ska utses skyndsamt. har det gått , och det finns därför anledning att titta på om det har blivit så. kan synas vara , men i ett barns liv, fru talman, är det . Vi har beställt en utredning från för att förstå hur det tar att utse gode män runtom i . Så här skriver : Kommunernas handläggningstid för att förordna god man varierar något. De flesta kommuner uppger en genomsnittlig handläggningstid på , medan hos den största och kanske mest förberedda, får jag tillägga ligger handläggningstiden på . Kommunerna uppger dessutom att handläggningstiden undantagsvis varit betydligt längre, ibland upp till en månad. Här har vi en situation där barn tvingas fly till , barn kommer hit, och de som ska ha att sörja för barnens trygghet och kontakt med utses först . Det talar väl för behovet av en lag som klargör att en god man i normalfallet ska utses . Det är det som utskottet säger under punkten 6. Barnet som flyr gör det av en anledning. Det kan vara barn som blivit utnyttjade, barn som blivit förföljda, barn som blivit skilda från sina familjemedlemmar, sina föräldrar, barn som utnyttjats som barnsoldater. Barnet som flyr gör det, fru talman, av en anledning. Därför är det oroväckande att medan vi fattar beslut om lagar för att se till att omhändertagandet av barnen blir bättre sjunker andelen beviljade uppehållstillstånd till ensamkommande barn drastiskt. Enligt en kartläggning från beviljades av de ensamkommande barnen uppehållstillstånd i . januariseptember 2005 beviljades av barnen uppehållstillstånd. I en speciell reservation, reservation nr 12, som jag härmed yrkar bifall till, kräver och några andra partier att regeringen tar initiativ för att utreda orsakerna till denna kraftiga minskning av beviljandefrekvensen. Ett barn som flyr ska tas om hand. Att har en beviljandefrekvens för ensamkommande flyktingbarn på är oroväckande. I en annan reservation klargör vi att barns egna asylskäl måste väga tungt i den nya instans- och processordning som kommer på plats. I den här debatten har många andra saker sagts. Många talare har varit inne på kloka idéer om hur situationen kan förbättras för flyktingbarn i allmänhet och ensamkommande flyktingbarn i synnerhet. Jag tänkte inte förlänga debatten alltför mycket, men jag vill bland annat peka på reservationen 8 där vi klargör att ett barn ska betraktas som barn även om handläggning av barnet drar ut så att barnet hinner fylla . I ett särskilt yttrande klargör vi att de nya riktlinjer som håller på att tas fram inom om åldersbestämning bör följa allmänna råd om medicinsk åldersutredning. Det skiljande på asylutredandet och omhändertagandet som görs för ensamkommande flyktingbarn är nog något som vi har att lära också när det gäller den övriga flyktingpolitiken. Det finns en rimlighet i att det inte är samma myndighet som har att både sörja för den asylsökandes väl och ve och utreda asylansökan. När ett barn kommer över vår gräns är det vi som har att sörja för det. Av den anledningen yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet under punkt 6. Jag står givetvis bakom alla reservationer som bär namn, men för tids vinnande yrkar jag bifall till endast reservation nr 12. 50 () replik: Det finns knappast något som berör människor så starkt som att barn far illa. Därför är det viktigt att vi på olika sätt har system som kan ta emot dem. Jag vänder mig mot beskrivning av hur medierna har speglat samhällets flathet när barnen har försvunnit. Det är allvarligt att barn och ungdomar försvinner från boenden. Jag har bland annat besökt , där man har berättat om hur man arbetar med dessa frågor. Man får inte lov att låsa in barn. De har samma öppenhet som andra barn i annat boende och de som bor hemma. Jag vet att det sker eftersökningar av de barn som försvinner. Det är inte bara i eftersom det har visat sig att de ibland tar sig över gränserna. Man jobbar också mycket internationellt med dessa frågor. Sedan var det den andra frågan om 24-timmarsregeln. stod bakom lagutskottets betänkande om att införa ny lagstiftning om god man för mindre än . Kommunerna och landstingen har starka invändningar till 24-timmarsregeln. De pekar på svårigheter och konsekvenser för kommunerna. Hur ser på de problemen, att det i realiteten kan bli besvärligt? 51 () replik: Jag instämmer i bild att det nog inte finns någonting som upprör oss så mycket som när barn far illa och när man inte gör allt vad man kan för att barn ska behandlas på ett bra sätt. Det är också därför min reflexion kvarstår att det är märkligt att det kunnat gå så efter att vi såg det här problemet till att vi nu fattar beslut om olika åtgärder för att lösa det. Många har gjort väldigt stora insatser för att hjälpa de ensamkommande barnen, men har upprördheten inte varit så stor som den skulle ha varit om två svenska skolklasser med barn helt plötsligt hade försvunnit och misstankar funnits att de hamnat i händerna på kriminella ligor. På fråga tänkte jag svara genom att citera mig själv från den debatt vi hade i när lagutskottets betänkande skulle hanteras. Så här sade jag då: Skulle det visa sig att detta inte blir det verkliga förhållandet att god man i de flesta fall utses och att myndigheterna inte tillräckligt snabbt utser en sådan finns en extraordinär granskning av som givetvis ska kolla det. Jag uppmanar den som följer en sådan flykting att lämna in en anmälan till så att vi kan få en tydlighet där och att skyndsamhet verkligen råder. I sådant fall finns ju också möjlighet att återkomma med förslag till lagändringar. Jag känner att det är tryggt att den borgerliga minoriteten reserverar sig. Om det visar sig att det behövs kan vi bli åtminstone fem partier som gör ett sådant tillkännagivande. Troligtvis blir vi sju, om behovet finns. Den möjligheten finns från början. har vi sett att behovet tyvärr finns. Enligt tar det i många fall upp till en månad innan en god man utses, och genomsnittstiden är hela . Därför behövs en 24-timmarsregel, och det tycker jag att vi gemensamt skulle kunna komma fram till. Tyvärr väljer Socialdemokraterna, och vad jag förstår , att gå på en annan linje. 52 () replik: Det vi diskuterar är god man för flyktingbarn. De uppgifter som jag har fått från kommunerna när det gäller utseende av god man för de barn som över huvud taget inte har någon vuxen person i sin närhet är att det går betydligt snabbare. Jag skulle önska att hade tittat just på de ensamkommande barnen, som vi nu diskuterar. Jag anser att frångår huvudprincipen om att det ska vara till barns bästa. Möjligheten att få den mest lämpliga till de barn som vi är överens om är de mest utsatta minimeras genom att man inte kan vänta för att få någon som kanske kan tala samma språk. Barnet kanske har varit utsatt för trafficking eller andra besvärligheter som gör att det är lämpligast att utse en kvinna eller en man. Den möjligheten utifrån barnets bästa frångår och genom att sätta en bestämd 24-timmarsregel. Jag undrar fortfarande vilken kommentar har till de farhågor som kommunerna och landstingen har inkommit med till utskottet. 53 () replik: I PM 2005:2682 om god man just för ensamkommande flyktingbarn står följande att läsa: Kommunernas handläggningstid för att förordna god man varierar något. I ligger handläggningstiden på . Kommunerna uppger att handläggningstiden undantagsvis varit betydligt längre, ibland upp till en månad. Utifrån de uppgifterna om hur det tar att utse god man just för ensamkommande flyktingbarn ser jag ett behov av en 24-timmarsregel. Jag tror att utseende av en god man är i enlighet med barnets bästa. Jag tror att om det dröjer , ja, kanske upp till en månad, innan en god man har utsetts är det inte till barnets bästa. För att avhjälpa de problem som pekar på i sitt inlägg och i replikerna till mig, och som Kommuner och Landsting har tagit upp, har vi sagt att det vore bra om de flesta kommuner organiserade godmansjourverksamhet, med gode män som snabbt kan utses och som finns tillgängliga när barn kommer. Det bör vara en verksamhet som kan gå i gång också , också . När hänvisar till att det kommer barn till efter kontorstid, som hon gjorde i sitt anförande, blir jag lite förvirrad. Om man ska följa den princip som säger att hon omhuldar, nämligen den om barnets bästa, borde det väl finnas verksamhet som kan gripa in också efter kontorstid för att ta hand om de barnen. När ett barn kommer över vår gräns, fru talman, är det vårt ansvar att sörja för det barnets trygghet. 54 (): Frågan om de ensamkommande barnen har varit mycket omdebatterad, och vi har exempelvis alla kunnat ta del av de mycket otrevliga berättelserna om de kinesiska barnen som kommit till och sedan försvunnit. Det är en angelägen uppgift att trygga den som inte har en egen röst och som är underårig. För oss moderater är därför mycket av det som föreslås i detta betänkande god materia. Det är också därför vi inte har en egen motion. Det är betecknande att just när det gäller frågan om god man skiljer vi oss från regeringen och regeringens synpunkter. Flera av de föregående talarna har i inlägg och repliker på ett mycket övertygande sätt utvecklat varför det är lämpligt med en tidsfrist . Jag ska därför inte repetera allt utan bara konstatera att de argument som framförs från Socialdemokraternas och regeringens sida inte håller. Det är barnets bästa som ska stå i fokus, och detta sker i utskottets förslag under punkt 6, som jag härmed yrkar bifall till. 55 Statsrådet (): Det här är verkligen en reform som är efterlängtad, och det är många talare som har betonat det. Det här är en väldigt viktig byggsten i ett förändringsarbete som har pågått och där väldigt många, inte bara regering och riksdag utan också kommuner och landsting och frivilligorganisationer, har varit delaktiga. Jag tror att det var som nämnde den diskussion som fördes kring de ensamkommande barnen . Det var ju verkligen larmrapporter som kom då. Under det året kom 550 barn ensamma till , och det är klart att det satte mottagandet under en väldig press. Den pressen blottade också många svagheter som fanns i mottagandet av de här barnen. Vi såg först att den verksamhet som vi hade inte var dimensionerad för att ta emot så många barn. Vi såg också att de barn- och ungdomsenheter som drev hade alldeles för lite personal, att det var alldeles för många barn på för få vuxna. Vi såg att det fanns ett väldigt stort behov av kompetensutveckling. Det stod också oerhört klart att handläggningstiderna var alldeles för långa. såg vi när systemet utsattes för press att det fanns luckor i lagstiftningen. Vi kunde se hur det som regel fanns väldigt många vuxna runt de här barnen. Det fanns asylutredare, gode män, advokater och kontaktpersoner på de här barn- och ungdomsenheterna. Men det fanns ingen som kunde vara barnens förtrogna i relation till alla dessa myndighetspersoner. Vi såg också, vilket flera av talarna har betonat, att hade dubbla roller, både att utreda och fatta beslut i barnets asylärende och att ansvara för omhändertagandet. Det var inte till barnets bästa. Det här var startpunkten för ett väldigt stort förändringsarbete, som har handlat både om att försöka förebygga att barn lämnar sina hem och skickas i väg av sina föräldrar och om att anpassa handläggningen och mottagandet av de här barnen. sade att det var alltför lite åtgärder som har gjorts. Jag skulle bara vilja ge några exempel på vad som har hänt . Först och främst åtgärdades resursbristen mycket snabbt. byggde upp nya mottagningsenheter för barn- och ungdomar väldigt snabbt. Personaltätheten på barn- och ungdomsenheterna ökade betydligt, och det var inte vilken personal som helst. Det var utbildad personal. Vi utbildade personal i barnfrågor, i , och det finns numera flera särskilda barnhandläggare. Nya handläggningsrutiner finns nu så att de här ärendena prioriteras. Vi har sagt att barn som kommer ensamma ska få besked . Vi har inte nått det målet ännu, men vi ska nå det målet. Där är jag helt enig med föregående talare. Det är oerhört viktigt att vi får mycket snabba handläggningstider. trädde också en ny lagstiftning i kraft som utvidgar en god mans mandat så att han eller hon nu kan gå in i föräldrarnas ställe och bestämma var barnet ska bo, var barnet ska gå i skola, och som kan vara just barnets förtrogna såväl i förhållande till sociala myndigheter som i förhållande till eller andra myndighetspersoner som finns runtomkring de här barnen. Det här tror jag var en oerhört viktig förändring som också har gett ett viktigt instrument för att komma till rätta med problemet att barn avviker från enheter. hade en god man mycket små möjligheter att ingripa, men kan vederbörande agera både som förmyndare och som vårdnadshavare. förtydligar vi också ansvarsförhållandena mellan stat och kommun, mellan och kommunernas socialtjänst. Vi renodlar roll till att handla om att utreda och fatta beslut i barnets asylärende. Kommunerna får från dag 1 ansvaret för att utreda och bedöma var barnet ska bo och ansvaret för själva omhändertagandet av barnet. Vi får också en ordning där det är de kommuner som vill, har erfarenhet och kunskap att ta emot ensamkommande barn som också kommer att göra det. Det betyder att vi kommer att samla kompetens. Vi kommer att samla kunnande på ett mycket effektivt sätt, vilket kommer att bidra till att vi höjer effektiviteten och kvaliteten i mottagandet. Barnen kommer att tas om hand av de kommuner som har träffat överenskommelser med , och de kommer direkt efter ankomsten att tas om hand av en kommun. kommer inte längre att driva barn- och ungdomsenheter. All otydlighet om vilken kommun som är vistelsekommun reds ut. Det reds ut på så sätt att det blir som anvisar barnet till en kommun som då blir vistelsekommun för barnet och kommer att få ansvaret för utredning och åtgärder enligt socialtjänstlagen. Under vissa omständigheter kan anvisa en annan kommun än den som man har träffat överenskommelse med. Det kan handla om att barnet har en släkting i en annan kommun. Överenskommelserna kommer att omfatta ett visst antal barn. För detta kommer respektive kommun att få en fast ersättning för planering och ökad kvalitet i mottagandet. Det kommer att regleras i en förordning. Regeringen kommer att fastställa riktlinjer för ersättningen efter samråd med Kommuner och Landsting. har en ganska lång erfarenhet av att ta emot ensamkommande barn. Vi vet nu att det inte finns ett barn som är det andra likt. Vi vet också att bakgrunden till att dessa barn har kommit bort från sina föräldrar eller har lämnat sina föräldrar ser väldigt olika ut. Men vi vet också att alla de här barnen har ett gemensamt: De är väldigt utsatta därför att de inte är tillsammans med sina föräldrar. Jag tror att varken ett uppehållstillstånd i eller det bästa tänkbara mottagande kan råda bot på den utsatthet och den ensamhet som de ensamkommande barnen lever i. Att bo som barn i ett familjehem i kan naturligtvis aldrig ersätta den trygghet som en förälder kan ge. Vi i kan inte alltid överbrygga de erfarenheter och upplevelser som många av de här barnen bär med sig och som de kanske kommer att bära med sig , men vi måste göra allt vad vi kan. Jag tror att vi kan hitta bättre sätt och mer effektiva sätt att förebygga att barn hamnar i de här situationerna och att den reform som vi genomför är ett oerhört viktigt steg. Med den kunskap och det engagemang som alla känner i den här frågan tror jag att vi får bättre möjligheter att göra livet och starten för barnen något bättre. 56 () replik: Statsrådet säger att det har hänt mycket . Det har det förvisso gjort. Men den kritik jag hade riktas mot regeringens senfärdighet. Att och andra aktörer har gjort sitt allra bästa utifrån de förutsättningar de har står ju klart. En fråga som är oerhört viktig är handläggningstiderna. Efter stora påtryckningar gick regeringen med på att sätta målet . Inom skulle man fatta asylbeslut för de här barnen. Men överskred ju mer än hälften av ärendena den tidsfristen. Det är en låg måluppfyllelse. hör jag statsrådet säga att vi ska nå målet. Då är min korta och enkla fråga: När och hur? Vad tänker regeringen göra för att råda bot på det förhållandet att mindre än hälften av ärendena avgörs inom den tidsfrist som vi här har varit överens om ska hållas? När och hur? 57 Statsrådet () replik: Jag är helt överens med om att det är oerhört viktigt att vi håller nere handläggningstiderna vad gäller ensamkommande barn. är satt som ett mål. Men, som sagt, vi klarar inte riktigt av det. Hälften ungefär får sitt besked . Jag kommer inte riktigt ihåg siffrorna, men jag tror att får det . Men vi är inte nöjda. fortsätter att arbeta för att effektivisera handläggningen. Jag ska också säga att det naturligtvis även i de här ärendena ibland finns väldigt svåra avgöranden att göra. Det handlar också i ärenden som gäller barn om barn som vi inte riktigt vet vilka de är. Det handlar om identitetslöshet och sådana saker där det är svårt att hitta fram och åtgärda. Det är det ena. Det andra är att jag har blivit uppvaktad av frivilligorganisationer som tycker att det är bättre att vänta tills man har kartlagt barnets sociala situation innan man fattar beslut. Jag skulle bara vilja problematisera. Det är kanske inte i alla fall alldeles enkelt att hålla tremånadersmålet. Men helt självklart ska det vara det mål vi har, och det ska uppnås. 58 () replik: Jag tror att vi alla inser de problem som finns i de här ärendena, och jag tror också alla inser att en viss del av ärendena inte låter sig avgöras . Men det kan knappast vara rimligt att mer än hälften av ärendena överskrider den gränsen. Det tycker jag inte är acceptabelt. Vi är överens om att vi ska göra något åt det, men är det faktiskt regeringen som har ansvaret. Min fråga gällde egentligen inte bara vad regeringen tycker utan vad regeringen konkret tänker göra för att komma till rätta med det här problemet. En annan fråga som också reses i sammanhanget är den rapport som nu har kommit med där man ser att antalet beviljade uppehållstillstånd för de här barnen har minskat drastiskt från till jag tror . Det föranleder också en fråga som jag tycker att det är värt att fundera över: Vilken slutsats drar regeringen av den kraftiga nedgången i beviljade uppehållstillstånd, från till , och vad tänker regeringen göra för att uppmärksamma den frågan? Jag undrar alltså vilken slutsats man drar av detta. 59 Statsrådet () replik: Jag känner inte igen vare sig siffran eller siffran . Tittar man i den statistik som har ser man att var det när det gäller barnen bifall i beslut och hos . Går man tillbaka, , är det hos och hos . Över huvud taget känner jag inte igen siffrorna. Helt klart ser vi att det är en nedgång i antalet bifall. Men jag tror att är väldigt medveten om att man inte kan göra jämförelser från till ett annat år vad gäller bifall eftersom det väldigt mycket beror på vilka det är som kommer. Vi kan ha en situation i världen som är sådan att det blir bifall, men vi kan också ha situationen att det kommer människor som kanske över huvud taget inte har asylskäl. I just de här fallen handlar det om sociala problem eller om andra problem, alltså kanske inte om asylskäl, så det går inte riktigt att göra nämnda jämförelse. 60 () replik: Jag håller med . Precis som jag sade i mitt anförande har det här tagit . I den debatt som jag i början av mitt anförande hänvisade till sade statsrådets företrädare att frågan om ensamkommande barn är en högt prioriterad fråga inom regeringen. var det tyvärr så att han hade fått en uppgift om vad detta skulle kosta. Han tyckte att det var lite mycket pengar. Men finns det här förslaget. Jag undrar om migrationsministern lite grann kan kommentera varför det har tagit så . Det är ju trots allt regeringens förslag. 61 Statsrådet () replik: Ja, detta är en högt prioriterad fråga för regeringen. I mitt inledningsanförande nämnde jag alla de åtgärder som har vidtagits . Det var en rad olika missförhållanden, kan man nog faktiskt säga i varje fall väldiga svagheter i det mottagande vi hade. Det stod väldigt klart . Jag redogjorde för alla de åtgärder som vi har vidtagit: ökade resurser, ökad utbildning och genomförandet av lagändringar. Det tar, som väl känner till, att genomföra stora lagändringar. Men genomfördes, som sagt, resursförstärkningar.