prot · GT0991 · 2006-03-21 00:00:00 — Det är inte heller så konstigt. Regeringen prioriterar miljöarbetet, och våra samarbetspartner har en liknande hållning. kan en del av det arbetet tyckas mödosamt och inte alltid ge resultat, och därför är det viktigt att kunna rapportera tillbaka att det får internationell uppmärksamhet och är uppskattat. Vi har redan från svensk sida tillsammans med chefen för tagit upp hur miljöfaktorerna ska kunna komma in i det arbetet i långtidsperspektivet. Det är naturligt för regeringen att se till att det sker så snabbt och så odramatiskt som möjligt. Vi finner också att ju mer man behöver arbeta med omställning av försvaret, där man bland annat ska göra sig av med stora mängder försvarsmateriel, aktualiseras för varje land behovet av att redan från början se till att den materiel vi utvecklar och skaffar framöver inte har de väldigt allvarliga och svåra konsekvenser som man nu står inför. Det är ett arbete som är mödosamt. Jag är glad att också har sett att det våra myndigheter gör här hemma men också internationellt blir uppskattat. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2005/06:292 om miljöskydd vid EU:s militära insatser 45 Försvarsminister (): har frågat mig 1.om jag avser att verka inom EU för att miljöskydd vid internationella insatser ska bli ett krav för samtliga , 2.om jag avser att säkerställa att ett system för miljöskydd ur ett hållbarhetsperspektiv integreras i utvecklingen av den svenskledda nordiska snabbinsatsstyrkan, både för samövningar och för insatser samt att detta system ska vara infört före , 3.vad jag har för strategi för att intensifiera och höja engagemanget för försvarsmiljösamarbetet mellan EU-staternas försvarsministerier, Defnet, samt 4.vilka initiativ jag avser att ta för att utveckla och intensifiera försvarsmiljösamarbetet med mina kolleger i de nordiska staterna. På samma sätt som i svaren på de två föregående interpellationerna (2005/06:290 och 2005/06:291) vill jag inleda med en kort redovisning av miljöarbetet i stort. uppdrog regeringen åt Försvarsmakten att inleda ett mer strukturerat försvarsmiljöarbete. Detta har sedan successivt utvecklats och på många sätt varit mycket framgångsrikt. Försvarets miljöarbete har också uppmärksammats i , till exempel försvarsutskottets betänkande Försvaret och miljön (bet. 1996/97:FöU3). Miljöpolitiken har hög prioritet i regeringens arbete. Exempel på viktiga miljöbeslut är 1999 samt beslut i miljökvalitetsmålsarbetet 1999, 2001 och 2005. Denna utveckling på miljöområdet återspeglas också i försvarets miljöarbete. Med utgångspunkt i miljömålspropositionen 1998 beslutade regeringen att Försvarsmakten ska ha ett särskilt sektorsansvar för ekologisk hållbarhet. I regleringsbrevet är detta uppdrag utvidgat till att vara ett särskilt sektorsansvar för miljömålsarbetet. Försvarsmakten ska också enligt sin instruktion ta miljöhänsyn i sin verksamhet i fred och därvid arbeta för att uppnå de miljömål som regeringen har beslutat. Jag vill också peka på försvarets roll i det internationella arbetet med hållbar utveckling. Regeringen framhöll i skrivelsen En svensk strategi för hållbar utveckling (skr. 2003/04:129) att det militära försvarets verksamhet i grunden syftar till att vara krigsavhållande. Försvarsmakten bidrar därmed till fred och stabilitet, vilket är en av de viktigaste grundförutsättningarna för hållbar utveckling. Jag kan här lägga till att försvaret därigenom bidrar till att minska risken för den miljökatastrof som ett krig och andra större väpnade konflikter innebär. Regeringen anser att frågan om miljöskydd vid väpnade konflikter är viktig. En förutsättning för att på ett ändamålsenligt sätt kunna beakta miljöskyddet vid väpnade konflikter är att försvaret redan i den fredstida verksamheten bedriver ett bra miljöarbete. Den svenska försvarsmakten har således varit en bra grund för att kunna beakta miljöskyddet vid sin internationella verksamhet. Jag går över till att besvara frågor. Den första frågan: Det är viktigt att också miljöskyddet beaktas när medlemsstaterna utvecklar sina bidrag till . Det är därför naturligt att för fram denna aspekt i arbetet med den nordiska snabbinsatsstyrkan. Den andra frågan: Regeringen har i regleringsbrevet uppdragit åt Försvarsmakten att utarbeta metoder för att säkerställa att miljöskydd ur ett hållbarhetsperspektiv beaktas vid internationella övningar och insatser samt att ett sådant system ska vara infört . Systemet kommer således att gälla för den svenska delen av den nordiska snabbinsatsstyrkan. Den tredje frågan: EU-staternas försvarsministeriers miljösamarbete, Defnet, är ett informellt samarbete på tjänstemannanivå för bland annat informations- och erfarenhetsutbyte. Defnet fungerar bra, och jag har inte för avsikt att föreslå att samarbetet ändras. Försvarsministrarna möts i anslutning till mötena inom det allmänna rådet för externa frågor, Gaerc. Vid dessa möten kan också försvarsmiljöfrågor med koppling till utveckling av belysas. Jag kommer att aktualisera frågorna vid kommande möte. Den fjärde frågan: Jag träffar regelbundet mina nordiska kolleger. Vid dessa möten tar vi upp de frågor som för tillfället är aktuella. Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav andre vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 46 (): Vi i de gröna tycker att det är viktigt ur trovärdighetssynpunkt att ser till att de militära insatser vi är med i inte orsakar problem som vi försöker medverka till att lösa andra problem på den internationella arenan, det vill säga att vi inte medverkar till att man lämnar spår av miljöförstöring efter militära insatser. har insikten om vikten av miljöskydd vid militära insatser ökat. Inom FN pågår ett arbete för att ta fram en environmental guideline för FN:s fredsbevarande insatser. Regeringen har i regleringsbrev gett Försvarsmakten i uppdrag att utveckla miljöskydd vid internationella insatser. finns det krav på miljöskydd vid internationella insatser, både för Nato och för den svenska försvarsmakten. Och det håller på att utarbetas inom FN. Men det saknas inom EU, denna än så länge inte lika framåtsyftande organisation som svenska försvaret eller FN. Tyvärr är det ett dilemma där. Det gäller när frågan kommer upp hur vi agerar på den internationella arenan. Jag uppfattar det som att försvarsministern dock kommer att tillåta samövningar med våra samarbetspartner om det finns ett miljöskyddssystem utan att det är etablerat. Jag hoppas och tror också att försvarsministern kan driva på så att det verkligen blir ett krav från EU:s sida att det ska vara ett miljöskyddssystem när det görs militära insatser i utlandet. Tyvärr visar det sig att regeringens hållning är lite svag. Vi skulle kunna ställa det som krav. Det är viktigt att vi försöker vara föregångare. Då kan vi säga att om det inte finns ett miljöskyddssystem som är i funktion, eller i enlighet med FN:s pågående arbete åtminstone, ska vi inte ställa upp inom EU:s ram. Däremot jobbar ju ministern på ett påtagligt bra sätt genom att hon ska föra fram de här aspekterna i kommande träffar med de nordiska ministrarna. Det känns positivt, för det är också en del i att påverka, både EU och Nato via de olika länder som är med på de olika ställena. Men, som sagt, politik prövas i den praktiska handlingen. Här saknas det än så länge lite grann. 47 Försvarsminister (): Allra först vill jag understryka att krig leder till kanske de värsta miljökatastroferna. Därför är naturligtvis allt arbete som innebär att man försöker stoppa och begränsa krig, hindra att krig bryter ut eller få stopp på krigshandlingar, i sig ett miljöskyddsarbete. När vi väger vilka insatser ska delta i undrar jag om och jag tycker att vi då ska betona miljöledningssystemen eller se till att vi får stopp på det som krigshandlingar innebär eller att man kränker mänskliga rättigheter. Jag tror att det finns många väldigt tunga faktorer som både och jag skulle ha svårt att ducka inför även om inte miljöledningssystemet var perfekt. Om vi går över till det arbetet hoppas jag att det är klart att aktivt i alla internationella sammanhang driver miljöaspekterna när det gäller utveckling och metoder. Vi har ett strukturerat miljöledningssystem hos oss, och vi vill att det ska återfinnas på andra ställen. Däremot har EU självt inte ett eget arbete med att standardisera materiel och har inte heller någon egen övningsverksamhet utan replierar i huvudsak på Nato och Natos övningsverksamhet genom Partnerskap för fred som också inkluderar EU:s medlemsstater. Vi har egentligen inte från regeringens sida en önskan om att just de militära inslagen i EU ska få växa med egen övningsverksamhet och egen standardisering. Därför är det viktigt att vi som partner och i olika sammanhang ser till att våra aspekter förs fram i Nato, som har en väldigt stor betydelse på alla områden. Det gör vi. Men vi har också hjälp från bland annat och med vilka vi har ett nordiskt samarbete och ser till att de också driver frågorna. Det är utan tvekan så att har fått mycket inspiration genom det samarbete som vi har med och också med de baltiska länderna. När jag tittar på den här bilden, , har jag gott hopp om att de nordiska länderna och de baltiska länderna som ingår i den nordiska snabbinsatsförmågan som vi ska ha klar är ganska angelägna om att göra allt vad de kan för att hålla höga miljökrav. Men det är nog så att vi inte kommer att ha ett perfekt system 2008. Vi kommer att ha ett bättre system än vad vi har . Det kan jag säga. Men om vi ska sätta in insatsen avgörs av andra saker. Då får vi ändå ur miljösynpunkt glädjas över att vi stoppar den miljöförstöring som krig och oroligheter utgör. Framför allt gör vi så mycket mer när det gäller mänsklig värdighet och mänskliga rättigheter. 48 (): Det är en jättebra reaktion på min frågeställning. Jag håller naturligtvis med om att det inte är huruvida vi klarar miljön eller inte som ska avgöra om vi ska ha militära insatser för att stoppa något ännu värre, men vi måste ha det med. Det har försvarsministern, fru talman, givit mycket starkt uttryck för, att jobba för det med de nordiska och de baltiska möjligheterna. Vi har också FN där jag misstänker, på samma sätt som inom andra områden, att försvarsmakt har möjligheter att vara ett tydligt och bra exempel på hur det kan skötas. Jag tackar för svaret. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 11 § Svar på interpellation 2005/06:287 om den tillfälliga utlänningslagstiftningen 49 Statsrådet (): har ställt frågor till mig angående tillämpningen av den tillfälliga utlänningslagstiftning som trädde i kraft . I har vi självständiga myndigheter. Detta innebär att ska pröva ärenden enligt den tillfälliga lagstiftningen självständigt och på eget ansvar på samma sätt som alla andra förvaltningsmyndigheter prövar ärenden. Regeringen får inte påverka verkets rättstillämpning. har heller ingen möjlighet att överlämna ärenden enligt den tillfälliga lagstiftningen till regeringen för avgörande. Den tillfälliga lagstiftningen tillkom som följd av ett initiativ i ett av utskott och beslutades med bred majoritet i . Riksdagsinitiativet föregicks av en överenskommelse mellan tre partier: Socialdemokraterna, . Intentionen i överenskommelsen var att de flesta barnfamiljer som befunnit sig i utan att avvisningsbeslut till hemlandet kunnat verkställas skulle få stanna. Vidare skulle bland annat en ny prövning göras i ärenden gällande personer som fått ett avvisningsbeslut som inte kunnat verkställas på grund av verkställighetshinder. Överenskommelsen låg till grund för den tillfälliga lagstiftningens utformning. Den tillfälliga lagstiftningen är inte en amnesti. I lagen ställs det upp vissa kriterier för att uppehållstillstånd ska beviljas. Lagstiftaren har ansett att dessa kriterier ger nya och ökade möjligheter att få uppehållstillstånd dels för vissa barnfamiljer, dels för personer vars avlägsnandebeslut på grund av förhållandena i mottagarländerna inte bedömts kunna verkställas med tvång. Uppehållstillstånd ska beviljas, och beviljas av , då förutsättningarna i lagen är uppfyllda. Av vad jag erfarit från synes utfallet av den tillfälliga lagstiftningen ligga i linje med det riksdagsbeslut som mitt respektive politiska parti står bakom. 50 (): Jag vill tacka statsrådet för svaret på mina frågor om den tillfälliga utlänningslagstiftningen. Svaret är osedvanligt kort och skulle kunna sammanfattas som att regeringen anser att allting är bra och att tolkningen av lagen och överenskommelserna är enligt lagstiftarens intentioner och vår överenskommelse. och drev tillsammans med , och 160 000 människor i vårt land kravet på en flyktingamnesti. Vi lyckades inte. Däremot lyckades vi genomdriva en tillfällig lagstiftning som gäller i övergången mellan 1989 och 2005 års utlänningslagstiftningar. Överenskommelsen som träffades mellan våra partier och säger att ingen ska behöva leva gömd i vårt land. Alla gömda ska få en ny prövning av verkställighetshinder. Alla som inte kunnat avvisas med tvång på grund av situationen i hemlandet ska få en ny prövning. De flesta barnen ska få stanna. De svårt sjuka så kallade apatiska barnen ska också få stanna. Hitintills har ca 30 000 ansökningar kommit in och ca 11 000 fått stanna med stöd av den tillfälliga lagstiftningen 11 000 människor som kan känna sig trygga och börja bygga upp sina liv här i . Jag välkomnar dem alla. Jag gör ett nytt försök och hoppas på att få svar här i kammaren på mina frågor. Definitionen på ett spädbarn är ett barn i åldern . Vid de förhandlingar som fördes, där statsrådet tyvärr inte kunde närvara, var vi noga med att det var barnets anknytning till som var det viktiga. Att då påstå att barn födda i i två- till fyraårsåldern inte har fått någon anknytning till är mycket märkligt. Att ange som ett skäl att de är spädbarn är ännu märkligare. Så här skriver i ett av besluten: har ännu inte fyllt . Han har visserligen levt hela sitt liv i , men på grund av att han ännu är ett spädbarn måste det antas att hans starkaste anknytning i livet är till sina föräldrar. Jag har fler sådana här exempel här. Vad är det för skäl till avslag att ange att den starkaste anknytningen i livet är till föräldrarna? Både statsrådet och jag har barn och vet att den starkaste anknytning ett barn har är till föräldrarna, oavsett ålder och oavsett medborgarskap. Vad som ska bedömas är om fått anknytning till , inte om han har anknytning till sina föräldrar. Min fråga till statsrådet är därför: Anser statsrådet att en treåring är ett spädbarn? Anser statsrådet att en treåring som levt hela sitt liv i inte har en stark anknytning till utan har en starkare anknytning till det land han aldrig har varit i? En annan fråga handlar om verkställighetshinder där regeringen gör bedömningen att det inte går att avvisa flyktingar med tvång till hemlandet. I betänkandet sägs att om det inte går att verkställa en avvisning med tvång eller om hemlandet inte kommer att ta emot flyktingen så ska den personen erhålla uppehållstillstånd. I de diskussioner de tre partierna har haft har det aldrig varit fråga om någonting annat än permanenta uppehållstillstånd. De grupper som nämndes av statsrådet och oss var irakier, afghaner och somalier. Vad vi nu kan se är att kurder från norra , irakiska dit inte verkställer avvisningar får tillfälliga uppehållstillstånd trots att regionala regering sagt att man inte under några omständigheter tar emot flyktingar som avvisats med tvång. Jag har ett pressmeddelande härifrån som jag ska överlämna. De vars avvisning inte kan verkställas med tvång ska få stanna i så var överenskommelsen. Att stanna i innebär att veta att det är här man ska bo och kunna planera sina liv, inte att man ska riskera att ryckas upp igen. En avgörande fråga till statsrådet är därför: Går det att nu verkställa avvisningar av irakiska kurder till norra med tvång? 51 (): Vi är nu mitt inne i det som i en överenskommelse mellan Socialdemokraterna, kallas kontrollstation. Vi ska nu se om den överenskommelse vi i höstens budgetpropositionen kom överens om pressade med regeringen på från och sida; så får man nog ändå betrakta det verkligen också kommer till praktisk handling. Vi har därför nu en utvärdering av den tillfälliga lagen. Den har pågått . Vi har haft ett antal möten ganska många. Vi har vid dessa möten ständigt ställt frågor och lyft upp de problem vi uppmärksammat. har för del räknat upp några; jag ska ta ytterligare exempel. Vi väljer att göra detta till en öppen kontrollstation. Vi välkomnar också andra partier att kritiskt granska tillämpningen av den tillfälliga asyllagen och ge sina bedömningar och värderingar. Det är ett av skälen till att vi öppnar debatten i kammare. Ett annat skäl, det ska också sägas, är att efterfråga handling från regeringen. Det finns nämligen ett antal punkter där vi är kritiska till hur överenskommelsen har omsatts i praktisk handling. Jag instämmer fullt ut i det som har sagt. Låt mig ändå i en kort bisats säga att när det gäller sökande från har ju ännu inga vägledande beslut fattats, men vi är oroliga för att man kommer att låta samma princip vara gällande för afghaner som för personer från norra . Att det vore högst olyckligt framgår inte minst om man läser egna beskrivningar av de mänskliga rättigheterna i . Där står att läsa: Säkerhetsläget i har försämrats . Lite längre ned står det: I vissa områden har den utbredda laglösheten lett till att den personliga säkerheten för kvinnor försämrats sedan fall, till exempel när det gäller våldtäkter, kidnappningar och försvinnanden. Det är ganska hårda omdömen. Jag tror att få kan föreställa sig vad det innebär att situationen kunde försämras från styre. När det gäller begreppet sammanhängande tid, som är en del av den tillfälliga lagstiftningen, är vi också kritiska. Det har nämligen visat sig att vi fått en situation där personer som har lämnat och sedan kommit tillbaka plötsligt inte längre har möjlighet att prövas enligt den tillfälliga lagen. Det var nog inte någons avsikt när lagen skrevs. Därför vill vi också efterfråga vad statsrådet är beredd att göra på den punkten. Många är de som har fått stanna redan. Jag bryter mitt i mitt anförande för att säga det. Det är betydelsefullt. Man måste kunna se både det som är bra och det som inte fungerar för att kunna ta itu med det som inte fungerar. Men en del av dem som inte har fått stanna nu har fått avslag utan att de fått möjlighet till offentliga biträden. Det kan i några fall vara helt i överensstämmelse med lagen. Om det är mycket enkla ärenden, Dublinärenden utan några komplikationer, är det inte så märkligt att man inte får något offentligt biträde. Men i flera andra fall är det ganska komplicerade ärenden där den sökande inte har fått tillgång till den rättssäkerhet som det innebär att faktiskt ha en advokat till sin hjälp. Allra sist, de siffror som vi har fått presenterade för oss visar att gruppen som inte enligt lagstiftningen får öppnare möjligheter att stanna bara ska kunna få bifall i så få fall som . Jag kommer att återkomma i mitt nästa inlägg för att beskriva på vilket sätt det inte alls står i överensstämmelse med den lag vi har antagit i den här . 52 (): var vi tre partier som gemensamt tog oss an den situation som vi befann oss i på grund av det mellanläge som har beskrivits här tidigare mellan gammal och kommande lagstiftning och den utsatthet som väldigt många människor befann sig i. Vi kunde när vi diskuterade detta konstatera att det var väldigt oklart hur många människor som eventuellt skulle beröras av den tillfälliga och särskilda lagstiftningen. Vi hade väldigt olika begrepp om antalet och vi fick också väldigt olika uppgifter om vilka grupper av människor det handlade om. Därigenom var det väldigt komplicerat att göra en bedömning av antalet människor som skulle beröras av lagstiftningen och få en positiv bedömning och ett uppehållstillstånd. Under processen har vi naturligtvis, precis som har sagts här, nogsamt följt de här frågorna, både internt, från respektive partis sida, och gemensamt de tre partier emellan som tar ansvar för den här lagstiftningen. Det är inte utan att vi då konstaterar att det dyker upp frågeställningar utifrån precis den diskussion som vi hade inför lagstiftningen och inför det arbete vi hade innan utskottet fattade sitt beslut och lade fram ärendet för kammaren och den kammarbehandling som vi hade. Min fråga till statsrådet måste naturligtvis vara: Kan man göra någon exakt bedömning utifrån de siffror som har nämnts i debatten? 30 000 ärenden handläggs . Vad vet man om de positiva beslut som har fattats, de negativa beslut som har fattats och den grupp av människor som ännu inte har fått ärendet behandlat och slutfört inom ramen för den särskilda lagstiftningen? Det är en ganska central frågeställning just utifrån den mediebehandling som har varit och den diskussion om eventuella procentsatser och annat som skulle kunna förekomma. Det vi kan se är ju att lagstiftningen har levt upp till de ambitioner som vi hade här i kammaren när det gällde att ha träffsäkerhet gentemot barn och gentemot vissa grupper där vi kunde konstatera omedelbara verkställighetshinder. Men vi kan också se att grupper finns kvar i systemet. Då är det betydligt mer svårhanterligt för de myndigheter som har ansvar att följa upp och verkställa de beslut som vi har fattat här i kammaren. Jag tänker då på situationen med identitetsbyte som har skett under den långa handläggningsprocessen, den vandelsproblematik som förekommer och naturligtvis också att det är människor från väldigt många olika länder vi har att ta ställning till. Min fråga till statsrådet är alltså: Vilken bedömning gör statsrådet, är det relevant att använda just diskussionen om procentsatser eller finns det skäl att fortfarande avvakta den process som pågår, även om vi kan se att det är en öppen kontrollstation, som uttryckte det? Vi har också överenskommelser om att vi ska göra en mer genomgripande kontrollstation av utfallet av den särskilda lagstiftningen. 53 (): har utlänningsmyndigheten avvisat människor eftersom de inte har ansett det strida mot humanitetens krav. Det var därför mycket viktigt att bryta denna praxis när vi stiftade den tillfälliga lagen. Vi införde begreppet humanitärt angeläget. Det begreppet skulle ha en mer vidsträckt betydelse än det som tidigare använts, särskilt som lagen också säger att de hänsyn som normalt ska tas till intresset av att upprätthålla en reglerad invandring inte ska göras i samma utsträckning. Vi kan se att det finns ensamstående som levt här i och som måste få en seriös möjlighet att stanna. Det kan handla om att du är förföljd, att du är ensam kvinna och har varit här i landet. Det kan handla om män som är utsatta för blodshämnd. Och flera av de här människorna har inte fått möjlighet till offentligt biträde, om jag förstår det rätt. Jag skulle vilja höra vad ministern tycker om detta. Ur flera perspektiv görs enligt vår uppfattning också en alltför snäv bedömning utifrån de grunder som den tillfälliga asyllagen vilar på. Det här är personer som inte kan avvisas med tvång utan de får tillfälliga uppehållstillstånd. Då skulle jag vilja höra om inte ministern anser att det kan ställa till problem att de får tillfälliga uppehållstillstånd i stället för att få permanenta uppehållstillstånd så att de kan börja arbeta och leva ett normalt liv här utan att processen dras ut. 54 (): Jag har precis inför debatten tagit del av statsrådets svar och lyssnade också när statsrådet läste upp det. Men ursäkta, , det här är ett av de tunnaste interpellationssvar jag någonsin har sett. Det är knappt ett enda svar på interpellantens frågor. Här räknar statsrådet upp självklarheter som att vi i har självständiga myndigheter. Som om inte vi ledamöter av riksdag skulle känna till det. Det är, om det ursäktas, ett tramsigt svar som inte är relevant.