prot · GT0999 · 2006-03-31 00:00:00 — Det är demokrati och mänskliga rättigheter på den ena flanken, det är fattigdomsbekämpning och utveckling på den andra och det är säkerhet på den tredje. De hör samman. De förutsätter varandra. En analfabet kan inte åtnjuta tryckfrihetsförordningar. I vår del av världen har vi många stater som förbjuder till exempel grundläggande akutsjukvård såsom abort. 400 kvinnor dör i sviter av illegala aborter. Vad säger det om rätten till liv? De är alltså odelbara. När det gäller HBT-motionen är det knepigt. prioriterar naturligtvis HBT-personer. Det gör vi i och det gör vi internationellt i FN, i , i bilaterala kontakter och i Sidas utvecklingssamarbete. Framför allt när homosexualitet betraktas som ett brott som innebär dödsstraff är vi väldigt hårda. Vi arbetar också genom det så kallade likabehandlingsdirektivet, som kanske inte är det starkaste. Om jag ska försöka drista mig till att problematisera det här skulle jag nog säga att skälet till att vi inte tillstyrker förslaget om en är att det kanske är bättre att fortsätta det arbete som vi på många olika sätt gör för att värna HBT-personers rättigheter än att få en nedröstad i generalförsamlingen. 28 (): Riksdagskamrater, riksmötesdeltagare! Vi brukar få besök av skolklasser här i . Jag brukar träffa dem och berättar då att en orsak till att man känner en viss press när man kliver upp i den här talarstolen är att vad man än säger skrivs det ned . Det verkar som om den pressen sitter ut och år in. Det var ett tag sedan jag höll jungfrutalet, men det känns fortfarande. Det är väl för detta att dagen efter kan alla läsa vad man har sagt. Därför försöker man skärpa sig och säga saker som ska stå sig även när människor läser det, för det man säger flyger inte bara vidare som det gör i en normal debatt. Jag tänkte säga några saker om FN. Jag representerar samma parti som , så jag instämmer naturligtvis i vad hon har sagt. Jag tyckte att det kändes befriande att vi också fick ett fackligt perspektiv och inte bara allt det andra. Tillsammans ger en sådan här debatt en bra bild av många saker. Jag är född som tillträdde som generalsekreterare. Jag minns min barndom som av ett enormt förtroende för FN och för internationella frågor, att vi i kunde spela en stor roll. Jag minns också när vi åkte ut till flygfält och stod och tittade på planen. Man var alldeles fascinerad av att ett plan kom från och ett annat från något annat land. fick man möjlighet att resa ut till alla de här länderna med den oerhört positiva inställningen till internationella frågor och också med det väldigt starka förtroendet att vad vi tyckte och tänkte i spelade roll. Det här tycker jag att vi ska fortsätta att följa upp. Jag hör ofta synpunkter i debatten som att vi har tappat det här, att vi inte syns lika mycket, att det var annorlunda på tid. Och det kanske det var på ett sätt. Men det handlar väl också lite grann om att märktes det vi sade, eftersom vi stod mittemellan två block. I och med att vi var i en sådan position kunde vi säga saker, och vi hördes i världen därför att andra länder inte sade de sakerna. Det gjorde att det vi sade fick en större roll, kanske i våra egna ögon men också i internationella medier. Det betyder inte att vi inte säger samma saker , kanske gör vi det till och med med större skärpa och större precision, men det syns inte på samma sätt. Det är lätt att få intrycket att vårt engagemang i internationella frågor skulle vara mindre. Jag skulle vilja säga att det är det inte. Jag tänkte försöka notera några socialdemokratiska synpunkter på FN. Det känns lite viktigt att försöka presentera lite grann av vad partiet tycker. Vi inser att det är en klyscha det är inte en klyscha, men det är egentligen en ganska bra formulering att nationalstaten är tillräcklig för att lösa alla individuella problem, alla individers säkerhetsproblem. Och den är definitivt för liten för att lösa mänsklighetens problem. För det krävs det något annat. Då krävs det en internationell organisation. Det som har byggts upp sedan är FN. Det är den organisation som vi har. FN kan aldrig någonsin bli starkare än dess medlemsnationer. Vad vi gör FN till och vad vi använder FN till är ett verktyg. FN kan aldrig vara starkt om inte FN åtnjuter respekt i alla länder. Därför tänkte jag försöka peka på några saker som känns viktiga. Något som ständigt diskuteras, och där det egentligen inte har hänt någonting, är förändringen av säkerhetsrådet. Jag ska inte uttrycka regeringens synpunkt, för där finns det naturligtvis en hel del taktiska överväganden som måste göras. Men för mig som socialdemokrat skulle det kännas väldigt bra om säkerhetsrådets sätt att besluta saker förändrades från den vetokultur som finns nu till att man jobbade med kvalificerad majoritet. Det skulle vara väldigt bra om vi på samma sätt kunde uppnå att det ska vara kvalificerad majoritet i generalförsamlingen och att inte vissa stormakter i praktiken ska kunna diktera vad besluten blir. Vi måste jobba mot att bryta stormakternas oerhörda dominans. Jag tycker att det vore rimligt att man, när vi utvidgar säkerhetsrådet, också tar hänsyn till vilka länder som är demokratiska. Det är ju inte sådana överväganden som görs , utan det är ju i princip en återspegling av världen . Det skulle naturligtvis också kännas rimligt, när man utvidgar säkerhetsrådet och gruppen av länder som alltså har större inflytande, att ta hänsyn till vilka länder som bidrar mest till verksamheten. Vilka länder satsar på FN och i förhållande till sin storlek bidrar med saker? Det här skulle naturligtvis gynna det ska vi inte sticka under stol med och en del andra länder som är internationalistiskt sinnade. Det finns en treenighet, som flera har sagt här. Det handlar om fred, säkerhet och utveckling. Jag tror att de förutsätter varandra. Man kan inte ha fred utan säkerhet, och i längden kan man inte ha det utan utveckling heller. Konflikters grund är ofta just fattigdom och politisk extremism, och för att kunna släcka konflikter och för att stabilisera läget efter konflikter krävs det ofta att en säkerhet etableras. kan inte den egna staten klara av det, och då är FN väldigt centralt. Jag skulle också snabbt vilja säga att för mig känns det väldigt viktigt att FN nu arbetar med en handikappkonvention. Det finns ett arbete, och deltar mycket aktivt i det. Det känns oerhört angeläget att administration, management, kultur och annat effektiviseras. Det arbetar vi med från svensk sida. Det finns ett stort motstånd i FN. Jag vet inte vad det beror på egentligen, för man skulle kunna tänka att det väl vore bra för alla om det fungerade mycket bättre. Jag är naturligtvis, som alla andra här, mycket positiv till att vi får ett råd för mänskliga rättigheter och inte en illa beryktad kommitté. Det känns riktigt att vi får till en fredsbyggande kommitté, och det känns väldigt angeläget att generalförsamlingens sätt att arbeta förbättras så att man inte håller på med repetitiva resolutionstexter som går år ut och år in. Det är ungefär som de paralleller som finns här, nämligen att man lägger fram samma motion år ut och år in. Det är orimligt att en så stor del av resurserna för världens samlade toppdiplomater läggs ned på sådant. Avslutningsvis skulle jag vilja säga att för mig känns det som ett fantastiskt framsteg när det gäller vår relation till FN att ordföranden i generalförsamlingen nu är den svenska utrikesministern. Det här är ett starkt sätt att markera hur viktigt vi tycker att arbetet är, och det är också ett starkt sätt att markera att den utrikesminister som vi utser faktiskt får fortsätta arbeta med det här. Som socialdemokrat tycker jag att det är väldigt viktigt att man har ett perspektiv av konstruktivt och resultatinriktat arbete. För mig känns det också väldigt viktigt att vi går vidare med FN och att vi återknyter till den oerhört positiva bild som har funnits här i landet. Det var positivt med 100-årsjubileet av födelse då vi fokuserade mycket på FN. Det här kommer vi att behöva fortsätta med. FN är faktiskt den möjlighet som finns för oss att uppnå en anständig värld. 29 (): Jag vill använda den här extra tiden främst för att kommentera vad sade om EU:s konvents förslag. Men jag kan inte heller underlåta att säga att när vältaligt argumenterar för att rättigheter har principiellt lika värde och om den principiella enigheten så är det något märkligt att han undertecknar den reservation som finns från den så kallade alliansen som går stick i stäv med vad han själv säger i sitt huvudanförande och också i repliker därtill. säger att EU-konventet skulle komma med en tredje stadga om mänskliga rättigheter och att det därför skulle vara ett utomordentligt dåligt förslag. Nå, det är inte ett förslag som är annorlunda än att vi i regeringsform har ett andra kapitel som handlar om rättigheter som ska gälla i . EU:s förslag till stadga är det som ska tillämpas av EU:s institutioner och medlemsstaterna när man utövar EU-kapacitet. Det skulle alltså stärka rättigheternas roll inom EU, men det är inte ett dokument som ska konkurrera med den allmänna deklarationen som FN eller har. Tvärtom skulle konventets förslag dessutom möjliggöra att EU skulle kunna bli medlem i och ansluta sig till den europeiska konventionen för mänskliga rättigheter. Det är det som är fakta, och det är det som tydligen helt har missförstått. 30 () replik: är ju en ståndaktig person som inte ger sig i första taget. Jag fick en fråga och ett ifrågasättande, och jag är väl kanske också en sådan där seg typ som inte ger mig i första hand. Står bakom det jag undertecknar gör jag naturligtvis också. Jag tycker att man gör lite för stor affär av de här principerna. Jag har försökt och försöker i politiken att vara pragmatisk och ta fram exempel som visar att det är viktigt att vi hjälper till där det behövs. Jag tog som ett exempel. Vad hjälper det de oppositionella i om man uppfyller en del av de sociala mänskliga rättigheterna, till exempel att man har tak över huvudet? Det blir i det fallet staten som förser varenda människa med en bostad som man får hyra. Vad hjälper det dem, om de inte har möjlighet till yttrandefrihet och man fortsätter att fängsla dem som har synpunkter på valfusk och annat? Är inte demokrati jag försökte spjälka det här i mer förståeliga termer ett första väldigt viktigt steg emot att åstadkomma mänskliga rättigheter på ett vitt fält? 31 () replik: Du frågar: Vad hjälper det dem? Då vill jag fråga dig: Vad stjälper det dem? Vad stjälper det dem, om vi har samma rätt till försörjning i grunden för människor världen över? Sedan har vi inga delade meningar om kampen för demokrati i och annorstädes. Men problemet är att du ju faktiskt säger att vi inte ska göra någon stor affär av principerna. Men om det inte är betydelsefullt, varför har ni då reserverat er för denna princip, som ju strider mot likabehandlingen av olika konventioner som FN är överens om? Varför går ni den, lite märkliga, vägen? Det är ju dessutom kanske inte så välbetänkt. Det är ju valår, och den här frågan kan ju ändå komma att ha betydelse i en valdiskussion. Jag tycker ändå att det är märkligt att man kan argumentera mycket sansat och bra för alla rättigheters lika värde egentligen i ett huvudanförande och sedan underteckna en reservation som hävdar motsatsen. 32 () replik: Det må vara fria rättighet att uppfatta det så. Det stjälper naturligtvis inte en enda människa om man har uppnått alla fri- och rättigheter som man ska ha enligt mitt sätt att se det också. Men jag ville peka på att man kanske måste börja i någon ända och prioritera om man ska komma till det mål som , jag och vi alla här är överens om. Om man börjar i fel ända blir det svårt att komma till vårt gemensamma mål. Det är min principiella utgångspunkt när jag värderar politiska rättigheter och kampen för demokrati som det kanske mest primära i kampen för det breda perspektivet för att åstadkomma mänskliga rättigheter över hela fältet. 33 () replik: Jag måste ha en sekunds betänketid om detta med att börja i rätt ända eller inte. Det gäller kanske att hålla tungan rätt i mun så att det inte blir samma lite konstiga missförstånd som det blev tidigare när diskuterade med mig. Rättigheten och kampen står naturligtvis konkret under olika historiska betingelser. Det är klart att en stor majoritet i möjligen har sin försörjning för dagen tryggad, åtminstone hjälpligt, och därvidlag står naturligtvis kampen för de demokratiska rättigheterna i centrum. Det är helt klart. Man kan dock inte därmed säga att principen om dessa friheter har en större tyngd eller någonting sådant än brödet för dagen. Båda har samma principiella värde, men under vissa historiska omständigheter måste man kanske prioritera det ena och under andra omständigheter det andra utan att för den skull ge dem olika tyngd och utan att förringa den ena eller den andra av dessa rättigheter. 34 (): Jag visste inte tidigare att den här möjligheten, eller rättigheten, till ytterligare anföranden fanns, och därför passar jag nu på tillfället att begagna mig av den. Eftersom jag i replikskiftena gång på gång blir adresserad av företrädare för andra partier kanske det är på sin plats att jag gör några förtydliganden från talarstolen. Jag känner mig allvarligt kränkt av påstående att jag skulle företräda en förfärlig människosyn. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att en kollega i pekar ut en enskild individ och företrädare för ett annat parti som bärare av dålig eller förfärlig människosyn. Det känns speciellt hårt att höra det från som jag tycker att jag haft ett trevligt och bra samarbete med. Låt mig än en gång få understryka att politiska rättigheter skyddar enskilda människor från övergrepp. Sociala rättigheter är processuella och kan genomföras efterhand som möjligheter skapas. Om dessa två ställs i relation till varandra måste man också ställa den berättigade frågan: Vad hjälper det de arresterade i i att de har mat för dagen och tak över huvudet när deras yttrandefrihet och grundläggande respekt inte tas till vara, att de inte ses? Och vad hjälper det dem att de har tak över huvudet och mat för dagen när demokratin, fundamentet för MR, inte fungerar? Det är märkligt att göra som och säga att rätten till semester är lika grundläggande som rätten till religionsfrihet, yttrandefrihet och pressfrihet. Det, fru talman, ger uttryck för en mycket besynnerlig människosyn. 35 () replik: Jag blir allvarligt ledsen när säger att det är skillnad på liv och existens och på något sätt påvisar en människosyn som fullständigt nedvärderar de människor som svälter och som bara har orken att kämpa för mat för dagen. Jag tycker inte att det är människovärdigt att ha ett sådant liv, men jag tycker att det är förnedrande att säga att det inte är värt att leva. Vad hjälper det de människor som finns på torget i i att de har mat? Ja, de kan kämpa för demokrati. Det är ju det som är kopplingen. Genom att de inte svälter, genom att de kan försörja sig kan de också öppna ögonen och säga: Å, det finns mer saker att göra. Det finns mer problem i världen. Vi kan aktivt arbeta och delta i utvecklingen av världen och värna våra mänskliga rättigheter. Jag säger inte jag repeterar: jag säger inte att den ena rättigheten är mer värd än den andra. De är sammanflätade och beroende av varandra, och de stöder varandra. Det är min poäng, det är utskottets poäng, det är Europeiska unionens poäng och det är FN:s poäng. slog återigen fast att de mänskliga rättigheterna är odelbara och beroende av varandra för att kunna utvecklas. Jag tror inte att det hade varit till gagn för demokratin i om folket varit svältande. 36 () replik: Det här blir bara värre och värre. Skillnaden mellan liv och existens är att den person som sitter arresterad i ett fängelse, har mat för dagen och får dricka vatten och så vidare, existerar, medan liv är något som sker på insidan i hjärtat, i hjärnan, när man är en hel människa, när man fritt får forma sin framtid, fritt får uttrycka sig, fritt får ta del i samhällslivet och forma sin framtid både som individ, familj och del av ett samhälle. De barn jag talade om i mitt huvudanförande, de som säljs under vidriga omständigheter, existerar, men livet är förkrympt. Den kvinna jag talade om, hon som flyr i , existerar fortfarande, men hennes liv är förkrympt. Demonstranterna i har tak över huvudet och mat för dagen, de allra flesta av dem, men deras mänskliga rättigheter är kränkta, och deras liv är förkrympta. Det handlar om existens, men det handlar inte om ett fullödigt liv när mänskliga rättigheter inte är respekterade och demokrati inte är infört. Sorry, , men det här blir mitt sista inlägg i debatten med dig. Den håller alldeles för låg nivå. 37 () replik: Det är sorgligt när inte kan förstå att det är just därför som FN, den , en majoritet av den svenska , säger att dessa rättigheter är sammanflätade. De är beroende av varandra just för att man ska kunna bli en hel människa, just för att man både ska kunna äta, leva, utvecklas och tillgodogöra sig de medborgerliga och politiska rättigheterna. Är man analfabet så kan man inte skriva i tidningen. Därför är utbildning också viktigt. Är man svältande och dör av svält så har man inte rätten till liv en grundläggande rättighet. När det gäller frågan om semester väntade jag på att den skulle komma upp. talade mycket om den i den förra MR-debatten. Också där finns en koppling. Om man inte har rätt till semester är det inte ovanligt att man inte har det just för att man inte äger rätten att fritt organisera sig och sluta kollektiva avtal. Det är inte ovanligt att det finns ett slavliknande förhållande på den arbetsplats där man inte har yttrandefrihet. Det finns en gradskala. Det är inte slav eller fri, utan det finns en gradskala, och rätten till semester är en del av detta. Det finns en måttstock för hur grova kränkningarna är. För mig är detta jätteviktigt. De mänskliga rättigheterna är odelbara. 38 () replik: Jag vill uppmana att läsa på om processuella rättigheter och vad de innebär. De sociala och kulturella rättigheterna är processuella, medan de grundläggande politiska rättigheterna är ovillkorliga och bör införas överallt i hela världen. Därom är vi överens med och allting annat. Det är bara att beklaga att en debatt i denna kammare inte kan ha någon form av intellektuell stringens. Det ser vi lite då och då. har vi ytterligare ett bevis på det. Det är märkligt att först säga att organisationsfriheten på något sätt skulle vara underordnad och i nästa andetag säga att rätten till organisation, och därmed rätten till fackföreningarnas krav på semester, är lika grundläggande som de stora fundamentala mänskliga fri- och rättigheterna på vilka vi bygger hela synen på vad mänskliga rättigheter är. Det är oerhört anmärkningsvärt, och jag kan bara beklaga att det sker i denna kammare. Nivån borde vara lite högre. 39 () replik: Det förefaller att vara ganska svårt att övertyga , men jag vill ändå försöka mig på det. Hon säger: Vad hjälper det de fängslade i att de har mat för dagen när de inte har yttrandefrihet? Jag vill vända på den frågan lite. Vad skulle det hjälpa den fängslade i om han inte hade mat och dryck för dagen men yttrandefrihet? Då hade han kanske dött. På det viset hänger rättigheterna ihop. Upplever inte alliansen i det som ett politiskt problem att när FN har slagit fast att rättigheterna inte kan graderas ska bryta upp detta FN beslut och riksdag i stället tala om att de politiska rättigheterna har företräde framför de ekonomiska och sociala? Det vore inte en särskilt bra linje för att gå ut med i världen. Där skapar alliansen sig ett stor politiskt problem genom att yrka bifall till den reservationen. Vi kan inte säga att de politiska rättigheterna har ett primat framför rätten till liv och till existens. Jag tycker om det du säger mycket vältaligt och elegant om livets kvalitet och så vidare. Vi är helt överens om detta. Vi är helt överens om kampen för yttrandefrihet och demokrati och mot valfusk i länder som . Vi är helt eniga. Men vi måste också vara eniga om att det är lika primärt för dessa människor att de faktiskt har mat för dagen, möjlighet att skyla sig, har tak över huvudet, och så vidare. De sociala rättigheterna och de politiska rättigheterna betingar varandra och får inte ställas i motsättning till varandra. 40 () replik: Det har jag aldrig på något sätt bestridit. Det är klart att det ena förutsätter det andra. Det har vi också talat om nu här i ett antal timmar. Det handlar i grunden om de stora djupa blocken. Det är yttrandefrihet, religionsfrihet, tryckfrihet och organisationsfrihet. Allt detta måste få en hög dignitet. Det är fundamentet för mänskliga rättigheter. Jag har sagt det så . Det är trevligt att föra debatten med som gör det med saklig argumentation som grund. 41 () replik: Rättigheterna har samma dignitet. Man kan inte skriva som ni gör i er reservation att politiska rättigheter ska ha företräde före ekonomiska och sociala rättigheter. Det är naturligtvis en skillnad. Det finns en sådan diskussion som du för på rättighetsområdet. Det är en skillnad på hur man kan lagstifta om den ena och den andra rättigheten. Sociala rättigheter finns när man har lyft sig över en elementär nivå. Det är en fråga om social kamp. Grundrättigheten till försörjning, grundrättigheten att kunna upprätthålla det egna livet är en förutsättning för de lika nödvändiga politiska rättigheterna. Då kan man inte säga att det ena har företräde framför det andra. Man måste precis som FN har gjort se att rättigheterna har samma dignitet. Det gäller även om det sedan finns skillnader i hur man utvecklar dem vidare och hur det materiella innehållet ser ut för diverse rättigheter. Grundformuleringen i er reservation tycker jag är utomordentligt betänklig. Jag hoppas att vi jag är ersättare i kan återvända till detta samtal. Jag hoppas att jag kan övertyga om att hon på den här punkten måste tänka om. 42 () replik: Det känns som en trevlig avslutning på en lång debatts färd mot lunchtid. Det kanske är signifikativt att det är som företräder här i som hakar på den här debatten och vill ta den varv efter varv. Det börjar kännas lite skruvat . är bekymrad över alliansen och vår reservation. Den svenska vänstern kan sova lugnt om nätterna. Vi tar själva ansvar både för vår reservation och för vår politik. Fortsätt att sov törnrosasömnen om att det var bättre förr när kommunismen segrade och var regerande i stora delar av världen. Då fanns det sociala rättigheter i till exempel. Men det fanns inte grundläggande mänskliga fri- och rättigheter. Vi stod på och kämpade för att de skulle få organisera sig, yttra sig, ha fri press och allting annat medan den svenska vänstern agerade medlöpare till kommunismen. Jag är ledsen att behöva lyfta fram detta en gång till. Men det är signifikativt att det är vänstern som vill hårdra diskussionen mellan å ena sidan politiska rättigheter och å andra sidan sociala rättigheter och på det sättet legitimera förtryck och förakt för människor. 43 (): Jag försökte ha en någorlunda diskussionston. Jag diskuterar inte med riktigt utifrån de förutsättningar som hon försöker att polemisera mig med. Jag har inte hävdat att någonting var bättre förr eller någonting sådant. Hon för en fullständigt konstig polemik mot någon sorts ideologiska föreställningar, om det nu är mot mig eller mitt parti, som jag tror inte ens skulle ha stämt , och det skulle nog inte stämt heller. Vad frågan gäller är precis vad som står i reservationen. Majoriteten av riksdag säger att rättigheterna har samma värde. Där säger ni: Nej, det har de inte. Vissa rättigheter är mer värda än andra. Det är vad diskussionen handlar om. Vi måste diskutera vad frågan konkret gäller och vad jag konkret säger och inte diskutera dimföreställningar om vad vi är, vilka vi har varit, vad vi står för och vart vi är på väg. Det är bättre att diskutera med människor utifrån vad de säger och inte vad vi tror att de är för några. Överläggningen var härmed avslutad.