prot · GT09102 · 2006-04-05 00:00:00 — I tidigare kontakter med representanter för det dåvarande beredningarna var förresten gemensamma kom det fram att de var oroliga för att det inte förekom ordentliga kontakter inför beslut som påverkar kommuner och landsting. Där finns ytterligare saker att fundera på för framtiden. Det är intressant att i ett motionsyrkande fångar upp en tanke som jag väckte under granskningsärendet om en svensk kommissionär. räknar vi väl med att kommer att ta tag i frågorna om relationerna mellan riksdag och regering, inte minst när det gäller den här typen av frågor. Det är inte tillfredsställande att regeringen inte ens behöver informera om nomineringen av en svensk kommissionär. Vi förutsätter att det tas upp, och det behövs därför inget särskilt tillkännagivande. Vi har en reservation, men den är i så kallad förenklad ordning. Därför avstår jag för tids vinnande från att yrka bifall till den. 38 (): I detta betänkande behandlas som sagt några EU-frågor som har hamnat hos, eller remitterats till, . Merparten av yrkandena är sådana som har framställts och behandlats tidigare. De behandlas därför i förenklad form. För del står vi givetvis bakom dessa yrkanden även . De finns listade i reservation 7. Men för tids vinnande yrkar jag inte bifall till den reservationen. Däremot yrkar jag bifall till reservation nr 2, bakom vilken jag och står. I den tar vi upp tre frågor. Jag börjar med den andra, fortsätter med den tredje och avslutar sedan lite utförligare med den första. I den andra punkten i vår reservation säger vi att regeringen måste respektera och konstatera att den tilltänkta EU-konstitutionen, eller det konstitutionella fördraget om man så vill, har fallit i enlighet med de regler som gäller. Den krävde samtliga medlemsländers ratificering. Två länder har valt att inte ratificera. Därmed har projektet upphört. Det bör regeringen deklarera klart och tydligt. Det tredje stycket i vår reservation innebär en uppmaning till regeringen att i EU ta initiativ till en diskussion om hur ett alleuropeiskt samarbete på en annan grund än dagens EU skulle kunna se ut. Jag tycker att det är viktigt att understryka att kritik mot EU vårt motstånd mot medlemskapet inte grundas på en underskattning av, och än mindre på ett motstånd mot, ett internationellt och europeiskt samarbete på många politiska områden. Tvärtom menar vi att EU är ett hinder för ett sådant samarbete på en demokratisk grund. Det är en av våra viktigaste punkter i vår kritik mot EU; EU försvårar och till och med förhindrar det viktiga samarbete som vi skulle vilja se i och i världen. var, som känt är, motståndare till medlemskapet. Vi var aktiva i kampanjen inför folkomröstningen på nej-sidan. De argument som vi hade då är fortfarande giltiga och har stärkts. De är, mycket kort: EU bygger murar mot omvärlden. EU-systemet som sådant fyller inte minimikraven på en demokrati. EU inskränker medlemsländernas suveränitet och därmed demokratin i medlemsländerna, vilket är det viktiga. EU är konstruerat för att implementera en nyliberalt inspirerad ekonomisk högerpolitik. EU innebär en kontinuerlig centralisering av politisk makt. I det här sammanhanget är naturligtvis ett nej en mycket konstruktiv politik. Vi konstaterar att vi tyvärr fortfarande har rätt i den här kritiken. Därför har vi ingen anledning att ompröva vår principiella ståndpunkt i medlemskapsfrågan. Däremot respekterar vi beslutet som fattades efter folkomröstningen. En majoritet av folket sade ja till ett medlemskap. beslutade om medlemskapet, och i den omröstningen röstade ja till medlemskap av respekt för folkomröstningsresultatet. Det har aldrig rått någon tvekan om detta. Därav följer också att om skulle gå ut ur EU eller väcka frågan om utträde kräver det en ny folkomröstning. har inte självt drivit frågan om en ny folkomröstning. Vi har i stället inriktat oss på EMU-frågan där vi fick en folkomröstning och där nej-sidan, den konstruktiva sidan, vann. Det resultatet respekteras, såvitt jag förstår, av dem som stod på ja-sidan. Vi har inriktat oss på att få ett stopp för den tilltänkta EU-konstitutionen, och där fick vi hjälp av folkmajoriteten i och . Vi har dock aldrig uteslutit möjligheten att väcka frågan om en folkomröstning också om medlemskapet. Vi har, i likhet med till exempel LO, ifrågasatt medlemskapet om det skulle visa sig att EU undergräver eller raserar kollektivavtalssystemet och den så kallade svenska modellen. har frågan ändock lagts på bordet genom ett initiativ från . Då är det naturligtvis nödvändigt för att förhålla sig till detta. Jag menar att utifrån vår principiella inställning till EU och EU-medlemskapet och utifrån vårt krav på ett annat mer demokratiskt alleuropeiskt samarbete kan vi givetvis inte rösta emot ett förslag om en ny folkomröstning eller ens lägga ned våra röster utan att allvarligt riskera att skapa förvirring om vad som är ståndpunkt i EU-frågan. Därför är det också naturligt för oss att nu yrka bifall till reservation nr 2. Det finns en hel del andra frågor som berörs i det här betänkandet, men jag har koncentrerat mig på denna mer grundläggande och principiella ståndpunkt. Sedan är det naturligtvis så att vi i , där jag ingår, kommer att ta upp det kan vi inte undvika många av de frågor som reses med anledning av det svenska medlemskapet och som också har bäring på den svenska regeringsformen. Jag förutsätter att kommer att göra ett gott arbete där. 39 () replik: I den reservation som står bakom säger och att bör lämna EU, och sade just från talarstolen att det är principiella ståndpunkt. säger i reservationen att ska ta initiativ till en förändring av det europeiska samarbetet. Min enkla fråga till är följande: Hur ska kunna ta initiativ till förändringar av Europasamarbetet om inte är med i EU? 40 () replik: Den formulering vi använder i reservationen är denna: Vi uppmanar därför regeringen att i EU ta initiativ till en diskussion om hur ett alleuropeiskt samarbete på en helt annan grund än dagens EU skulle kunna se ut. Det bygger naturligtvis på det antagandet att det tar innan har lämnat EU. Jag menar att den här frågan, och det är ståndpunkt, inte i första hand handlar om det svenska medlemskapet eller icke-medlemskapet, utan den handlar om det europeiska samarbetet. Där vill vi se ett annat samarbete, en helt annan typ av samarbete, än det som EU utgör. I den processen, i kampen om ett annat alleuropeiskt samarbete, kan också ett svenskt utträde vara en del. Men det är inte det som är det prioriterade för . Det är inte så att bara vi slipper vara med i EU får de andra göra vad de vill. Vi ser detta i ett europeiskt perspektiv. Vi tror att till exempel en folkomröstning om ett utträde skulle kunna vara ett led i en sådan demokratiseringsprocess av det europeiska samarbetet. 41 () replik: blir jag något konfunderad. Både i reservationen och i det anförande som höll framhöll han med stor kraft och stor tydlighet att inte har ändrat uppfattning i frågan om ska vara medlem av Europeiska unionen eller inte. ägnar sin replik åt att tala om de förändringar som vill genomföra inom ramen för dagens Europeiska union eller som ett slags utveckling av det europeiska samarbete som finns. Vad är egentligen uppfattning? Ska vara medlem i EU eller ska inte vara det? Om inte ska vara medlem i EU, hur ska då kunna påverka utvecklingen inom Europeiska unionen och det europeiska samarbetets framtid? 42 () replik: Det är lite olika saker som vi pratar om. Vi har det som kan göras inom ramen för det nuvarande medlemskapet och det nuvarande fördraget. Där är mycket aktivt i och på andra håll för att göra vad som går att göra inom denna ram och se till att de beslut som fattas inom EU blir så bra som möjligt. Det andra är diskussionen om hur EU-systemet kan förändras. Där har vi det är helt riktigt krav på förändringar som är så långtgående att om de realiserades kan man inte längre prata om att det är ett EU eller att det är en förändring inom EU-systemets ram. Jag menar att det finns en principiell skillnad mellan ett alleuropeiskt samarbete baserat på suveräna länder och det överstatliga EU-systemet. Om vi lyckas, och en mycket kraftfull svensk regering tillsammans med andra regeringar som har kommit på bättre tankar genomför den här förändringen, innebär detta i praktiken att EU upphör att finnas i den mening som vi nu menar med EU. Därmed faller naturligtvis också frågan om ett svenskt utträde, eftersom EU har upphört att finnas. 43 () replik: Det var väldigt fint och ödmjukt när sade att vi har rätt i analysen av EU. Den här reflexionsperioden har man inte använt alls, utan man säger bara nej. Hade jag kunnat sjunga skulle jag ha sjungit den här: Säg inte nej, säg kanske, kanske, kanske. säger att EU är ett hinder för samarbetet. Det var ett väldigt intressant konstaterande. I repliken till säger han också att han vill se en helt annan typ av samarbete. Det är ju att stiga rätt in i dimman. Kan utveckla detta med en helt annan typ av samarbete lite grann? Det är väldigt lätt sagt, men väldigt svårt att konstruera. Sedan pekar han på detta med centralisering. Går man in i ett internationellt samarbete avhänder man sig beslutsbefogenheter. Det är ju vitsen med det internationella samarbetet. Hur ser han på den centralisering som innebär att vi är skyldiga att följa regler? Sedan skulle jag också vilja fråga hur ser på bristen på demokrati i EU. Om man tänker sig det typiskt demokratiska systemet, är det ett parlament som har faktisk beslutanderätt och som tillsätter en regering. Är det att parlamentet inte har tillräckligt inflytande och kan tillsätta något slags EU-regering som han avser när han säger att det är brist på demokrati i EU? Vad menar med bristen på demokrati? 44 () replik: På två minuters repliktid klarar man inte allt. Jag får hänvisa till den motion som här finns behandlad där vi har försökt utveckla detta lite grann. Men jag ska säga något i alla fall. Vad det gäller en helt annan typ av arbete tror jag att den grundläggande skillnaden i vår syn på samarbetet handlar om den nationella självständigheten, alltså möjligheten för det nationella parlamentet, i vårt fall , att fatta de slutliga besluten. Jag förnekar inte att det finns behov av harmonisering av lagstiftning på europeisk nivå, ibland på vidare nivå än så. Det måste naturligtvis finnas, och det finns också processer för hur man utarbetar en sådan harmoniserad lagstiftning. Men jag menar att det sista beslutet ändå måste kunna fattas i de enskilda parlamenten. Jag är alltså motståndare till att man överlämnar överstatlig makt till en nivå som inte kan vara demokratisk. Då kommer det federalistiska argumentet: Låt oss göra ett riktigt europeiskt parlament som är folkvalt och som utser en europeisk regering! Det är naturligtvis alldeles utmärkt på papperet. Jag har inga som helst svårigheter ur principiella utgångspunkter med en sådan modell, men problemet med den är att det är en pappersmodell. ser inte ut så att detta skulle fungera. Det är, menar jag, en utopi. När man ändå försöker att gå i den riktningen går man de facto inte i riktning mot mer demokrati utan bara i riktning mot mer av överstatlighet utan att demokratin följer med. Det är vår grundläggande principiella kritik av EU-systemet . 45 () replik: Det var väl inte mycket till svar egentligen på vad som menades med bristen på demokrati. Jag har inte talat för ett federalistiskt system i den mening som var inne på här. Jag bara undrade vad han själv menade med bristen på demokrati. Det tycker jag verkar något oklart. Jag för min del tror att den maktpolitiska hybrid som EU är bör vara gällande även . Det är intressant med internationellt samarbete med bevarande av den nationella självständigheten. Det är en ganska intressant principiell frågeställning. Man vill både ha kakan och äta upp den. Man kan inte ha båda sakerna . Allt samarbete som fungerar innebär att någon uppger någon av sina befogenheter för att samarbetet ska existera. Det gäller inte bara på det internationella planet utan även på det nationella. Till exempel att samarbetar med regeringen innebär att man på vissa punkter ger upp sin egen självständighet, just för att få ett samarbete till stånd. Man driver inte igenom sin politik helt och hållet. Man kan inte det, men man kan komma en bit på väg genom samarbetet. Det betyder inte att man har uppgivit sina målsättningar som politiskt parti. Det är ett väldigt diffust och märkligt sätt att resonera. Det är egentligen detsamma som gäller vårt förhållande till FN. I och med att vi har accepterat FN-medlemskapet måste vi stå bakom och följa konsekvenserna av den i vårt agerande. Då kan man inte börja tala om nationell självständighet och nationella befogenheter. 46 () replik: Jag trodde inte att det var kontroversiellt att påpeka att det finns ett så kallat demokratiskt underskott inom EU-systemet. Det brukar vara allmänt erkänt även av dem som försvarar den hybrid som uttrycker det som EU förvisso är. Internationellt samarbete utan överstatlighet finns det gott om exempel på, till exempel inom . Hur långt kan det utvecklas och på vilka områden? Det kan naturligtvis diskuteras, men där finns fortfarande möjligheten kvar för det nationella parlamentet att ratificera eller inte ratificera, att gå in i ett samarbete eller att inte gå in i ett samarbete på de olika politiska områdena. Jag ser inga konstigheter med det. Jämförelsen med samarbete med regeringen och är något märklig. har med röstsiffrorna tolvtre beslutat att godkänna den framförhandlade vårproposition som föreläggs i vår. Det beslutet fattades fullständigt självständigt av vår partistyrelse. Om vi ska jämföra med EU-systemet skulle väl det innebära att och skulle kunna besluta för räkning att vi ska stå bakom denna budget. Det är väl så EU-systemet fungerar. 47 (): Det är ett kvartal kvar ungefär tills vi får höra statsministern stå här i talarstol och återberätta vad som har förevarit på det möte i som ska göra någon form av avslut på den tankepaus som har varit. Mot den bakgrunden skulle man kunna tro att det betänkande som vi nu ska diskutera, fru talman, vore omfångsrikt, kraftfullt och inspirerande för lite olika utvecklingstankar. Det här betänkandet är smalt men knappast vasst. Det är en restprodukt av diverse motioner som inte har behandlats i andra sammanhang , 2004 och 2005. Från sida vill vi se ett EU som är både smalt och vasst, ett EU som är demokratiskt, öppet för hela , byggt underifrån på federalismens grundprinciper. För att möjliggöra det kan man välja lite olika vägar. Man kan välja krokiga vägar. Man kan ha smygvägar, man kan ha bakvägar eller ett öppet spår med tydliga strukturer. Jag hoppas att vi ska få den sistnämnda modellen för att utveckla vårt fortsatta EU-samarbete, att vi ska slippa smygvägarna, bakvägarna och de krokiga vägarna som så mycket har präglat det hittillsvarande samarbetet. Då krävs det naturligtvis att vi vågar gå vidare med ett konstitutionellt fördrag. Visst har vi haft en tankepaus. Regeringen säger sig ha tänkt, förmodar jag. Åtminstone kommer det att återrapporteras till kammaren på det sättet. Man tänkte så långt att man gav ett uppdrag till föga förvånande, fru talman en myndighet. Den skulle samla ihop det tänkande som finns och rapportera så att vi kan berätta vad tycker till de andra EU-länderna. Vi beklagar att vi inte har fått en bredare debatt än detta myndighetsspår, detta smala spår som blev regeringens väg. Från sida valde vi och föreslog kammaren en annan lösning. Vi talade om ett konvent som skulle kunna vara öppet och fånga upp också den här debatten. Det hänvisar jag till i ett särskilt yttrande i detta betänkande. Jag vill beröra några andra punkter också. Skydd mot diskriminering i HBT-frågor för vi upp i en reservation. Det kan sägas att vi har frågorna i regeringsform och att det finns i olika EU-dokument, men det är att notera, fru talman, att det fortfarande förekommer regler som särbehandlar homo- och bisexuella negativt. Det gäller anhörigförhållanden och andra familjrelaterade bestämmelser som vi har kunnat se. Vi vet att det dessutom finns mycket runtomkring EU att göra på det här området. Därför anser vi att bör ta ett särskilt ansvar för de här frågorna, för likabehandlingsfrågor och jobba med de frågorna i EU, globalt men också med EU:s röst i den globala miljön. Det är viktigt, och det pekar vi på i en reservation tillsammans med några andra partier i kammaren. Jag vill säga något kort om rambeslut. Det ligger mycket i vad som anförs från . Dock kan man konstatera, tycker jag, att vi redan från sida har betonat att det traditionella remissförförandet alltjämt ska gälla som normaltillstånd. Det ska tillämpas precis som vid lagstiftningsärenden på olika godkännanden av rambeslut eller andra beslut i EU. Det är viktigt att den signalen finns från utskottet också i det här betänkandet. Det normala tillståndet ska vara en remissrunda. Andra varianter ska inte få gå in i dess ställe. Mot den bakgrunden har vi valt att inte stödja reservation. Vi tycker att den delvis slår in öppna dörrar. Något liknande gäller beträffande EU-kommissionären. Jag delar i mångt och mycket åsikterna i tidigare inlägg om att det är viktigt att man fångar upp de här frågorna och gör det i . Att döma av de skrivningar som finns i utskottets betänkande på den här punkten och de andra uttalanden som har gjorts finns det en bred samsyn om att också de här frågorna ska finnas med och kommer att finnas med i . Slutsatserna är inte därmed givna, men att frågorna kommer att beröras är nog alldeles klart. Mot den bakgrunden har vi valt att inte heller backa upp den reservationen. Även om jag har ytterligare någon reservation som jag naturligtvis står bakom yrkar jag bara bifall till reservation 3 under punkt 2. 48 (): En annan värld är möjlig, en värld där ingen människa behöver svälta, en värld där inga krig längre råder, en värld där mänskliga rättigheter är något mer än papperet de är skrivna på, en värld där kvinnor och män har jämställda förutsättningar, en värld där de ekonomiska klyftorna har utraderats, en värld där den du föds av eller det land du föds i inte avgör din framtid. En annan värld är möjlig, fru talman, men det förutsätter mycket. Det förutsätter mycket av oss människor. Det förutsätter att vi samarbetar med varandra. Det förutsätter att vi träffas och möts. Det förutsätter att vi engagerar oss och bygger den här världen tillsammans. De stora demokratiska framsteg som gjorts under de gångna århundradena bygger just på människors organisering, samarbete och verksamhet. Det måste fortsätta också i vårt århundrade. måste samarbeta över nationsgränserna. Folkrörelser måste fortsätta byggas. Föreningsliv måste stärkas i lokalsamhället. Människor måste ges plats att bygga en framtid, och jag deltar gärna i alla debatter som handlar om hur detta ska ske, fru talman. Låt mig ta ett citat. Denna storslagna kontinent, som i stort sett omfattar jordens skönaste nejder, där kulturen nått sin höjdpunkt, och som kan glädja sig åt ett tempererat och jämnt klimat, är hemvist för alla den västerländska världens stora ursprungliga folk. Det är den kristna trons och etikens vagga. Det är grogrunden för det mesta av såväl äldre tiders som våra dagars kultur, konst, filosofi och vetenskap. Så lät det, fru talman, när 1946 erbjöds att hålla ett anförande vid i om den kontinent som vid tiden låg i ruiner efter nazismens härjningar. höll sitt anförande i ett i förändring. Det var inte bara det att kriget var över kolonialismen var på väg att nå sitt slut, nationalismen var på tillbakagång, och skulle de sista europeiska fascistdiktaturerna falla. Hans tal kom också att utgöra startskottet för en väldigt viktig organisation i kampen för de mänskliga rättigheterna, . Men vi kan nu fundera på om den brittiske statsmannen blickade framåt eller bakåt. Han hade förlorat sin premiärministerpost, och som oppositionspolitiker vände han sig till dem som ville bevara det stora imperiet och behålla de brittiska kolonierna. Att döma av sitt anförande hade han inte blivit ett med en värld där var en av flera aktörer, där FN gavs globalt våldsmonopol och där krigets lärdomar fick jordens ledare att ansluta sig till de krav som vi nu uppfattar som självklara. Ännu var för honom kulturernas höjdpunkt, etikens vagga och till och med grogrunden för all kultur. Dessutom hade vi ett gott klimat och den skönaste av alla nejder. I den där schweiziska seminariesalen kan vi tänka oss att världens övriga delar framstod som rätt ointressanta. , och lott var att fungera som koloniala tjänare, var den europeiska civilisationens utpost i väster, detsamma i öster. Att krutet uppfanns i , alfabetet och siffersystemet kom från och att muslimer och judar använde sig av kommersiell bokföring långt före de europeiska köpmännen ja, på något sätt tror jag inte att nämnde det, där i . Han ville se sin världsdel lämna kriget bakom sig för att gå en ny, heroisk tid till mötes i linje med upptäcktsresandenas, härförarnas och de stora statsmännens bedrifter. Jag tror också att han glömde nämna att när rundade så upprepade han bara vad perser, etiopier, javaneser, indier och kineser gjort före honom. förre ledare var fortfarande en del av den koloniala historieskrivning som omfattades av under flera sekel. Den nationalistiska hyllningen till en kontinent sargad av krig går självklart inte att fördöma ett halvt sekel senare, och det ska heller inte göras. Kolonialism och nationalism var de drömmar som hade färgat och fångat européerna . Det var den verklighetsbeskrivning som hade rått och som rådde. Så här lät de flesta tal . När 2003 skulle författa en argumentationsbok för EMU inledde han med det upplästa citatet av . Det är inte en varning om nationalismens faror, även om är en man som i mycket högre grad än de flesta av oss har sett dem. Det är inte heller ironi. Det är en bild av som den främsta av världsdelar, en Euronationalism, om man så får uttrycka det, och det är en del av en trend. Den polsk-brittiske sociologen är en av dem som följer samma trend, fast från vänster. I sin bok ett oavslutat äventyr utropar han att det är som kan rädda världen från kapitalets makt att spela ut länder och människor mot varandra: Bara här finns den erfarenhet av konfliktlösning, mångfald och välfärdsbygge som kan ligga till grund för ett Alternativ, säger han. Bara i ingen annanstans finns lösningen för framtiden. Här är frälsningen, här är framtiden, ropas det. Tillåt mig problematisera, fru talman. Om vi ser ut över så ser vi ett där det gröna partiets lokal utrymdes sedan den blivit hemvist för landets HBT-rörelse och radikala konstnärer, ett där förbjöds, ett där kvinnor som utför abort fortfarande kan fängslas, ett där skilsmässor är förbjudna, ett där den som fick näst flest röster i förra presidentvalet var en person som förnekar Förintelsen och ett och ett där högerpopulistiska partier har fått mängder av röster. Jag tror att det är för mycket att säga att är det enda alternativet för framtiden. Jag tror att vi européer behöver lära oss att ha ett visst mått av självkritik när vi formulerar vår världsbild. Vi måste lära oss det av kolonialismen och de andra farsoter som plågat vår världsdel. Jag ser ett annat alternativ, fru talman. Det alternativet bygger på den grundläggande idén om att världen bara förändras när människor sluter upp tillsammans och när människor gör saker tillsammans, och att makten därför ska ligga på så låg nivå som över huvud taget är möjligt. När jag kämpar för ett miljöbättre samhälle vill inte jag att ett torskfiskestopp ska kunna stoppas av . När jag kämpar för att vi ska bygga upp ett samhälle där vi i är generösa mot den fattiga världen så vill inte jag att det ska stoppas av att EU skaffar sig en gemensam flyktingpolitik eller förbjuder länder att momsbefria rättvisemärkta varor. När jag kämpar för en gemensam välfärdspolitik och för att bevara den skandinaviska modellen så vill inte jag vara rädd för att hindrar det.