prot · GT0977 · 2006-02-22 00:00:00 — Ni som sitter i samma utskott som jag vet att jag syftar på resolution om sexuella trakasserier, behandling av minoriteter och flera andra frågor som bland den breda allmänheten möjligen inte förknippas med Försvarsmaktens förmåga att sköta sitt uppdrag utan mer kopplas ihop med tankar om allmänt hyfs och anständighet. Det skapar alltid stora rubriker när det skrivs om dessa olyckor, vilka dyker upp med jämna mellanrum. Någon har behandlats nedlåtande, någon annan har särbehandlats, någon tredje har antastats listan kan bli hur lång som helst. Vi som dagligdags sysslar med dessa frågor vet att de har vida större betydelse för Försvarsmaktens framtid än många vill erkänna. Jag vill drista mig till att påstå att det är en ödesfråga för det svenska försvaret att få ordning på hur man behandlar varandra och att Försvarsmakten kan attrahera alla goda och kompetenta krafter i samhället, oberoende av personers kön, ursprung eller sexuella läggning. Om den organisation som vid ofred ska försvara våra grundläggande rättigheter inte klarar av att leva efter dem i fredstid har vi ett stort problem att hantera. Ett valår är det kanske som att svära i kyrkan att påstå att vi inte är så väldigt oeniga i dessa frågor. har ju redan påpekat att det finns ett samförstånd. Det finns många bra skrivningar i betänkandet, och vi är eniga i många av frågorna. Det handlar om att se till att det hela fullföljs, att det som står skrivet verkligen blir verklighet. Dock finns det vissa saker som vi inte lyckats bli eniga om. Det gäller den fråga som debatterade med , nämligen gamla käpphäst att ärenden som kommer till personalansvarsnämnden ska utredas och alltid polisanmälas. Jag talar inte om vilka frågor som helst, utan om handlingar som kan utgöra brott. En av våra viktigaste bevekelsegrunder är att det är orimligt att bli bedömd av en kollega. En sådan prövning bör alltid ske genom rättsväsendet och i allmän domstol. Frågor av den karaktären ska utredas och dömas av personer som har utbildning i detta, inte av ens arbetskamrater. Det händer nästan aldrig att ärenden som kommer till personalansvarsnämnden blir polisanmälda, vilket skickar fel signaler till organisationen. Det vill vi ändra på, herr talman. Tyvärr har vi än så länge inte lyckats övertyga majoriteten, men vi fortsätter våra ansträngningar. Det lovar jag. Det som förvånar mig, ja, gör mig förtvivlad, är att utvecklingen går så sakta. Jag själv säger ofta till unga människor, som klagar på att ingenting händer i politiken, att demokrati tar tid. Det måste få ta tid. Men det tar faktiskt att åstadkomma rimliga arbetsförhållanden för alla inom Försvarsmakten. känns det som om det var en naturlag att det ena könet har rätten på sin sida och det andra ska vara tacksamt att över huvud taget få vara med på ett hörn. Det är väl inte så farligt att det fattas skor i rätt storlek kan det låta, och då handlar det om storlekar som kvinnor brukar ha. Det kan också vara så att man inte beställt annat än herrkalsonger, eller att man inte förstått att behåar finns i många olika storlekar! Det kan låta som om jag gör komedi av min talartid, men jag känner att detta måste sägas. Det fungerar nämligen så vid vissa regementen. På många fungerar det mycket bra, men fortfarande ställs kvinnor inför helt orimliga förhållanden. Och för att signalen ska gå fram måste detta sägas gång på gång. Ändå säger sig alla vara eniga om att andelen kvinnor i Försvarsmakten måste öka. Det säger vi alla, också ministern. Vi säger att vi måste kunna attrahera de bästa krafterna i samhället och att nolltolerans gäller för trakasserier. Det mesta ställer de flesta sig bakom, och ändå går det så sakta. Undersökning efter undersökning visar att det finns väldigt mycket kvar att göra. Det har vi alla vittnat om i våra anföranden. En ytterligare fråga som lyft fram och som alliansen ställt sig bakom, herr talman, är att HBT-personer riskerar att råka ut för diskriminering i samband med internationella uppdrag. Det finns fortfarande många länder i världen där det inte är acceptabelt, eller ens tillåtet, att inte vara heterosexuell. Vid de internationella uppdragen arbetar våra trupper ofta tätt ihop med andra nationers styrkor, och det är inte ovanligt att svenska soldater är underställda andra länders befäl. Det svenska försvaret kräver av sina yrkesofficerare att de ställer upp på internationella uppdrag, och vi anser därför att vi har en skyldighet att garantera att dessa anställda i samband med multilaterala insatser inte råkar ut för diskriminering eller särbehandling på grund av sin sexuella läggning. Jag yrkar bifall till reservation 2. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 15 § Ny värld ny högskola Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2005/06:UbU3 Ny värld ny högskola (prop. 2004/05:162). 107 (): Inledningsvis vill jag poängtera att naturligtvis står bakom alla sina reservationer, men för tids vinnande vill jag yrka bifall till reservationerna 3, 15, 19, 22 och 23. Sedan vill jag hälsa utbildningsministern välkommen till och debatten om regeringens proposition Ny värld ny högskola. Propositionen handlar om högskolans internationalisering, införandet av en ny utbildnings- och examensstruktur, regler för tillträdet till högskolan samt arbetet med breddad rekrytering. Jag tänker presentera uppfattning om frågorna inom dessa områden, men innan jag gör det vill jag lyfta fram två övergripande iakttagelser. För det första är det intressant att notera att regeringen ser ut att lida nederlag på hela nio punkter i betänkandet när går till votering. Under betänkandets behandlande, som innefattat flera bordläggningar, har Socialdemokraterna under galgen tvingats byta åsikt på tre punkter där utskottet nu är enigt och kör över regeringen. Dessutom står s, v och mp bakom ytterligare en förändring i propositionen. Trots detta finns det hela fem majoritetsreservationer som tillsammans med står bakom. Det är bara att konstatera att utbildningsministern i har ett minst sagt vacklande stöd för sin högskolepolitik. Det är ytterligare ett exempel på hur regeringen tappar kraft inom skol- och utbildningsområdet. För det andra lämnar högskolepropositionen stora och viktiga områden inom den högre utbildningen helt obehandlade. Trots att det blir alltmer tydligt att Socialdemokraternas kvantitativa högskolepolitik leder till kvalitetsproblem kommer regeringen inte med några förslag angående hur kvaliteten ska stärkas eller om någon förstärkt utvärdering. Regeringen vill inte kännas vid några kvalitetsbrister. Utbildningsministern brukar i stället rabbla statistik. Han tycks vara helt förhäxad av sitt mål att av eleverna ska nå vidare till högskolan. I gårdagens Aktuellt på tv fick vi höra av skolminister att ska hälften inte gå vidare till högskolan. Regeringens fixering vid just tycks vara total. ska läsa vidare, och ska inte göra det, och det oberoende av intressen, samhällets behov och vad eleverna vill. Inte heller behandlas viktiga styrsystem som resursfördelningssystemet eller lärosätenas självständighet i propositionen. I kontrast till regeringens tystnad på de områdena har presenterat en ny politik för den högre utbildningen vars mål inte är kvantitativa utan kvalitativa. Våra mål är att garantera förutsättningarna för en högre utbildning i världsklass, att garantera den högre utbildningens och forskningens frihet, att skapa förutsättningar för utveckling och bibehållande av starka och självständiga lärosäten, att fokusera på kvalitet i den högre utbildningen och att ge studenterna och lärosätena goda förutsättningar för internationellt utbyte och samarbete. till de förslag som finns med i propositionen. Först vill jag säga några ord om högskolans internationalisering och examensstruktur. Vi moderater tycker att det är viktigt att bejaka internationaliseringen av den högre utbildningen. och högskolor måste kunna erbjuda utbildningar som står sig i ett alltmer globaliserat utbildningssamarbete. Fler alternativ såväl inom och utanför landets gränser skapar ökade möjligheter för svenskar att ta vara på sin begåvning och göra det mesta av sina egna förutsättningar. Därför står vi bakom förslaget om en tydligare och internationellt jämförbar examensstruktur. Den första majoritetsreservationen återfinns angående fördjupningskraven. Vi är skeptiska till om beskrivningar av förväntat studieresultat kan göras på ett så tydligt sätt för de generella examina att kravet på fördjupning tillgodoses. För att säkerställa kvalitet och generella examina anser vi därför att det även fortsättning ska finnas krav på fördjupning och progression. När det gäller beslutanderätten angående vilka högskolor som ska få erbjuda masterexamen anser att den bör delegeras till en myndighet, lämpligen . Vi tycker till skillnad från regeringen att det inte är regeringen som ha ska beslutsrätten. Beslut om examensrättigheter ska fattas efter tydliga kvalitetskrav och inte av politiker. På det här området kan jag också konstatera att Socialdemokraterna i utskottet efter två bordläggningar har bytt åsikt och tillsammans med oss kör över regeringen när det gäller att inrätta en civilekonomexamen som yrkesexamen samt att förlänga civilingenjörs- och arkitektutbildningarna till . Med en civilekonomexamen kommer tydligheten gentemot studenter, arbetsgivare och tredjeman att öka. Med en femårig civilingenjörsutbildning blir svenska ingenjörer konkurrenskraftiga och slipper problem när de söker internationella forskarutbildningar. Beträffande regler för tillträde till högskolan är det beklagligt att regeringen inte vågar ställa krav på Godkänt i svenska och engelska för att man ska uppnå allmän högskolebehörighet. Det är förödande att inte sända rätt signaler till blivande högskolestudenter. Tycker inte att goda kunskaper i svenska och engelska är nödvändiga förkunskaper för högskoleutbildning? Regeringen vill att matematik och andra moderna språk än engelska ska väga tyngre vid intagning till högskolorna. Det är ett steg i rätt riktning. Men det är långt ifrån tillräckligt. Därför återfinns majoritetsreservationerna nr 2 och 3 här. och är nämligen överens om att förslag om områdesbehörigheter och meritämnen är bra. Det är viktigt att sända rätt signaler till gymnasieeleverna. Exempelvis ska en elev som vill läsa till sjuksköterska veta vilka förkunskaper som krävs och att det lönar sig vid antagningen att ha läst kurser som är relevanta just för den utbildningen. Ett tydligt signalsystem kommer att leda till bättre förberedda studenter på högskolorna, och därmed har de också större möjligheter att lyckas med sin utbildning. Den fjärde majoritetsreservationen gäller antagningen till forskarutbildningen. och anser här att en masterexamen inte får bli ett antagningskrav till doktorandutbildning. Vi vill undvika att kostnader av doktorandutbildningen rakt av flyttas över till studenterna och att forskarutbildningen förkortas med . Som vi ser det kompletterar en tvåårig masterexamen och en fyraårig forskarutbildning varandra. En student som bestämmer sig för att satsa på forskarutbildning bör normalt antas studier på den avancerade nivån. En student som i stället vill söka sig ut i yrkeslivet efter en masterexamen väljer sannolikt att under det avslutande året välja kurser som är av mer tillämpad karaktär. Självklart bör även den som avslutat sina studier med en masterexamen kunna antas till forskarutbildning. De masterkurser som är relevanta för den sökta forskarutbildningen ska kunna tillgodoräknas. Men det är oroande när regeringen i propositionen skriver att normalt bör studier kunna tillgodoräknas i forskarutbildningen. Logiskt sett borde det snarare vara ett undantag att det mest lämpade innehållet i masterstudiernas andra år sammanfaller med inledning av en välstrukturerad forskarutbildning. och är också överens om att bör ges i uppdrag att utveckla nya områdesinriktade högskoleprov som komplement till det allmänna högskoleprovet. Här finns den femte majoritetsreservationen. Beträffande arbetet med den breddade rekryteringen anser att den högre utbildningen ska vara öppen för alla som har intresse och förutsättningar för sådan utbildning. Den sociala snedrekryteringen till högskolan ska motverkas. Men många av de förslag som regeringen presenterar är för enkla och snabba. Den i särklass viktigaste åtgärden för att bekämpa den sociala snedrekryteringen är att satsa på och gymnasieskolan. Grundprincipen måste vara att varje nivå i skolsystemet ska ta sitt ansvar för elevernas kunskapsinhämtning. Det duger inte att skickar vidare elever utan tillräckliga kunskaper till gymnasiet och att gymnasieskolan därefter gör likadant till högskolan. I ett sådant system drabbas elever från studieovana hem hårdast. Förutom kvalitetssatsningar på grund- och gymnasieskolan föreslår vi system med faddrar och goda förebilder för att stödja rekryteringen från familjer utan studietraditioner. Vi anser också att informationen i skolan om olika utbildningsinriktningar och arbetsmarknadsutsikter för olika yrken behöver förbättras. Avslutningsvis vill jag poängtera att för är det viktigt att den högre utbildningen håller hög internationell kvalitet. Den högre utbildningen får aldrig bli ett verktyg för arbetsmarknadspolitik, regionalpolitik eller politiskt korrekta mål. Den ska erbjuda studenter utbildning av hög kvalitet som stärker deras konkurrenskraft och därmed möjligheter att möta globaliseringens utmaningar. 108 (): När jag talar med studenter på olika håll i får jag väldigt olika bilder av hur det är att studera vid högskolor och universitet. Det är många som tycker att utbildningen håller hög klass och många som tycker att hela högskolemiljön är stimulerande. Man jag hör också en hel del andra reaktioner. Jag hörde en student säga att hon aldrig hade trott att universitetsstudier skulle innebära i första hand självstudier. Hon menade undervisningstiden på hennes samhällsvetenskapliga kurs är så minimal att hon närmast kände sig som en självlärd, en autodidakt. har jag också träffat en hel del studenter som blivit besvikna på universitetsstudierna, inte för att kurserna var dåliga men för att det blev för svårt. Vi var dåligt förberedda, säger en hel del. När vi nu tar ställning här i till en ny högskoleproposition är det viktigt att komma ihåg hur verkligheten ser ut för många studenter som satsar med dålig privat ekonomi på en högre utbildning. Det är stor risk att låna så mycket pengar för en oviss framtida arbetsmarknad. Därför är studenterna värda den bästa kvaliteten och den bästa undervisningen. och högskolor kämpar i en hård verklighet. har vi sett hur antalet studenter ökat men resurserna per student minskat. har de fasta resurserna till forskning tunnats ut, och lärarna slits mellan att dra ned på forskningen eller dra ned på undervisningen. konstaterar: I reala termer har kostnaden per student minskat . Man konstaterar också att antalet studenter per lärare ökat mycket . har vi problemet att gymnasieskolan i många fall misslyckas med att förbereda studenterna för högskolan. Det är verkligen inte studenternas fel, utan det är gymnasieskolan och antagningsreglerna som inte ger tydliga besked om att främmande språk, avancerad matte, fysik och kemi är en förutsättning för högre studier. är utbildningspolitiken ett område där regeringen misslyckats med att skapa en majoritet för många av sina förslag. Propositionen från regeringen som vi nu här diskuterar är det bara som står bakom i sin helhet. Det är naturligtvis ett misslyckande för regeringen, men det är också bekymmersamt för studenter och lärare att utbildningspolitiken saknar en tydlig vision och en långsiktig strategi. har Socialdemokraterna haft ett mål om att av en årskull ska studera vid högskolan. Jag tycker att det är helt feltänkt. Alla som har intresse och fallenhet för studier ska kunna studera, men det är inget självändamål att just ska göra det. Framför allt är det inget bra mål om det sker till priset av lägre kvalitet och sänkta förkunskapskrav. I en gemensam alliansmotion har vi från de borgerliga partierna lyft fram ett antal viktiga frågor som vi tycker saknas i regeringens högskolepolitik. Vi säger nej till att fortsätta utbyggnaden så länge man inte kan garantera resurser. Vi vill säkra kvaliteten på högskolan. Vi sätter kvalitet framför kvantitet. Vi tycker inte heller att högskolan ska repetera gymnasiekurser. Vi vill höja förkunskapskraven. Det är inte bra när dels gymnasiet grundskolefieras, dels högskolan gymnasifieras. Därför föreslår vi att det ska ställas högre krav på att studenterna har läst fler främmande språk i gymnasiet. Högre gymnasiekurser i matte ska vara förutsättningen för att få börja vid tekniska och naturvetenskapliga utbildningar. Vi tycker att högskolorna ska ha större rätt än att sätta upp egna förkunskapskrav och i större utsträckning pröva egna urvalsregler. Det är också viktigt att betyg i viktiga ämnen ska viktas och väga tyngre än betyg i gymnasieämnen som inte har betydelse för den sökta utbildningen. Gymnasielever som till exempel väljer bort språk och andra svåra ämnen ska inte kunna konkurrera ut kamrater som har valt att läsa språk när man söker sådana utbildningar. Vi har till exempel sett att andra främmande språk än engelska är på väg att försvinna i gymnasieskolan. Högskolan har några nybörjarkurser i till exempel tyska och franska. Sådana kurser ska inte läsas på högskolan, säger vi, utan det ska gymnasiet ta hand om. Regeringen säger som sagt att ska in vid högskolan. Jag och vi i frågar: De andra, då? Vi från har ju länge talat om en yrkeshögskola som ett alternativ till akademiska studier. Alla vill inte bli akademiker, och det är dags att höja statusen för yrkeskunskaperna. föreslår att vi utvecklar den eftergymnasiala yrkesutbildningen så att den blir ett bra alternativ för dem som inte vill satsa på akademiska studier. Som bekant är vi nu på väg att utveckla ett djupt samarbete mellan universitet och högskolor i den så kallade Bolognaprocessen. Den ska göra det möjligt för studenter och färdigutbildade akademiker att röra sig över , att komma in på andra högskolor och att växla utbildningar. Alla europeiska länder är med, inte bara EU-länder. Vi är många inom högskolevärlden som har väntat på att också ska anpassa sitt examenssystem. har kommit i gång sent; flera av våra grannländer har kommit mycket längre. Men har det äntligen kommit en proposition där man föreslår att examenssystemet anpassas en treårig kandidatexamen och en tvåårig masterexamen. Visionen är som sagt att studenter ska kunna flytta mellan olika universitet och att det ska bli lättare att översätta betyg och kompetens. har vi i alla fall äntligen en högskoleproposition med förslag om de här examina. Det är vi eniga om från alla partier, men det finns ett antal frågor där vi tycker att regeringen missar kvalitetsaspekten. Vi har framför oss här i betänkandet ett antal reservationer där regeringen inte ser ut att få majoritet i omröstningen i kammaren om de som ska vara närvarande är närvarande. och alliansen har tillsammans ett antal reservationer. Det handlar om till exempel fördjupning i akademisk examen. För mig är det självklart att en akademisk examen ska kräva en ämnesfördjupning. Själva innebörden i en examen borde vara att det inte bara är ett hopplock av korta kurser. Inte minst för den som nöjer sig med en kandidatexamen är det viktigt att den innehåller en tydlig profil och fördjupning för att man ska kunna bli anställningsbar. Regeringen vill plocka bort dagens poängkrav på 60 poäng för kandidatexamen och 80 för magister. Vi menar att det vore förödande om vi fick examina som inte garanterat stod för fördjupad kunskap. Glädjande nog stöder alliansens förslag om att behålla poängkravet. Den fyraåriga doktorandutbildningen är någonting som är väldigt bra inom svenskt utbildningssystem. Svenska doktorer har ett gott rykte. Med regeringens förslag riskerar vi att korta ned den till . Dessutom skulle masterexamen bli både doktorandutbildning och avslutande examen. Där föreslår och att huvudspåret ska vara att man går direkt från magisterutbildning till forskarutbildning. Även när det gäller förkunskapskraven har vi fått stöd av trots att vi i andra sammanhang brukar ha olika uppfattningar om betyg och så vidare. Men om våra reservationer vinner majoritet här så kommer viktiga ämnen att bli mer meriterande än andra. Gymnasieskolan skulle få budskapet att satsa på mer högskoleförberedande ämnen. Regeringen har också, fru talman, helt lämnat de yrkesinriktade examina åt sidan i propositionen. Man får inget besked om hur utbildningen för civilingenjörer, arkitekter, lärare med flera ska passas in i det nya examenssystemet. Här får jag ge Socialdemokraterna ett litet erkännande. I några fall håller de med oss om att regeringen har glömt bort några viktiga utbildningar, och stöder faktiskt borgerliga motioner. Det är vi tacksamma för. Därför kan vi nu se att ett enigt utskott föreslår att civilingenjörs- och arkitektutbildningen ska bli femårig för att anpassas internationellt och nå ännu högre kvalitet och att civilekonomutbildningen blir en professionsutbildning. Det är vi glada för. Jag kan nämna flera andra yrkesutbildningar som man borde titta närmare på, som inte alls har nämnts. Det är till exempel lärarutbildningen, men vi vet att också sjukhusfysikerna, för vilka det finns en kvalificerad utbildning vid flera universitet, är bortglömda. Jag hoppas att vi kan fortsätta dialogen och snabbt komma tillbaka så att även de utbildningarna kommer in i systemet. Annars är jag optimist när det gäller svensk utbildning. Jag tror på en ljus framtid för svensk utbildning, men vi måste reagera på de varningstecken som finns. Nyckeln till lösningen på många av framtidsfrågor heter utbildning och arbete. Det är oerhört viktigt att vi inte låter kunskapsnivån sjunka, för då blir den nya masterexamen en tom titel som inte blir värd så mycket. Det är också nödvändigt att universitet och högskolor får resurser så att studenterna får den utbildning som de är värda och att lärarna får möjlighet att både undervisa och forska. De människor som satsar på utbildning är värda en bättre högskolepolitik än vad dagens regering presenterar. Avslutningsvis, fru talman, ska jag yrka bifall till de reservationer där vi har möjlighet att få majoritet i kammaren. De är reservation 3 under punkt 5, reservation 15 under punkt 19, reservation 19 under punkt 23, reservation 22 under punkt 26 och reservation 23 under punkt 27. 109 (): är ett stort litet land. Det är stort i tankarna och förmågan att bidra. Det är en vagga för innovationer, forskning och, åtminstone tidigare, företagande och välfärd. är viktigt på jordklotet, men litet till befolkningen. Ett land som vårt borde naturligtvis med stolthet vilja ligga främst i arbetet med den högre utbildningens utveckling, kvalitetssäkring och internationalisering. Den högre utbildningens viktigaste uppgift är att förmedla och skapa kunskap. Det kräver kompetenta lärare och forskare, en stimulerande arbetsmiljö och studiesocial trygghet. Kristdemokratisk högskolepolitik har därför sin grund i kunskap, kvalitet, valfrihet och trygghet. Studenten ska stå i centrum för utbildningen och bildningen. Vår vision är ett kunskapssamhälle där ingen hålls tillbaka och ingen lämnas efter. Därför sätter vi fokus så tydligt på kvalitet och bildning. Tyvärr är det inte kvalitet som präglat socialdemokratisk högskolepolitik tvärtom. Det är också en av de stora svagheterna med den proposition som ligger på bord. Kvaliteten undergrävs och urholkas, högskoleplatser reduceras till arbetsmarknadspolitik och studenter till pinnar på ett papper likt tennsoldater som ska stöpas i en och samma form i en utbildningsfabrik. Sjukskrivningsstatistik och revisionsrapporter talar sitt tydliga språk om konsekvenserna för personalen i högskolan. har i sina granskningar pekat på kvalitetsbrister både inom ämnesområden och vid lärosäten.