prot · GT09113 · 2006-04-28 00:00:00 — har bidragit mycket till att statens bidrag till kommuner och landsting har ökat så att kommuner och landsting till och med har överskott. 22 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 5 men står självfallet bakom samtliga reservationer där förekommer i dagens betänkande. För är hälso- och sjukvården en prioriterad fråga inte bara nu därför att det snart är val, utan det är ett långsiktigt arbete som har och kommer att visa att vi menar allvar med. Att förebygga ohälsa och erbjuda en tillgänglig vård av hög kvalitet när, inte om, vi behöver den är mycket angeläget och någonting som medborgarna med rätta kräver av oss. Det finns verkligen utmaningar. För det första brister tillgängligheten. Det är ett stort problem. Vi har en bra vård, men om man inte kommer till den är det ändå inte tillfredsställande. För det andra har vi stuprör mellan myndigheter och organisationer som leder till brister i vårdkedjan. För det tredje sliter personalen, och fortfarande tillhör väldigt många inom vården lågstatusyrken. För det fjärde har vi en åldrande befolkning och medicinska framsteg som är positiva men leder till en ökad efterfrågan. Detta måste vi långsiktigt klara. Det finns också andra områden, till exempel att ha en fungerande läkemedelsförsörjning, som det är oerhört angeläget att vi klarar av att lösa långsiktigt. Jag och står för en solidariskt finansierad hälso- och sjukvård som ges efter behov. Vi inser att det för att klara framtida vårdbehov krävs resurser som vi får genom företagsamhet, en uthållig tillväxt, att folk är i jobb och att vi fortsätter effektiviseringsarbetet, tillåter nytänkande och har ett tillåtande klimat för personalen. Vi behöver någonting av en nystart för vårdpolitiken. Från och har vi viktiga förslag som skulle kunna göra oss friskare. Även vården behöver en ny regering. har några budord för vården. Jag ska ta upp fyra av dem. Första budet är att vården ska vara nära till och utan köer. Vi vill se en decentraliserad hälso- och sjukvård och anser att den fortsatt behöver stärkas i basen. Primärvården, hela teamet, behöver ytterligare satsningar och utveckling. Vi behöver tydliggöra uppdraget. Hembesöken behöver öka. Låt oss stimulera framväxt av mobila team! Hemsjukvården behöver utvecklas. De förslag som lagts fram om att utveckla samverkan mellan landsting och kommuner och säkra läkarmedverkan inom äldresjukvården, för att ta ett par exempel, är viktiga. Från varnar vi för toppstyrda lösningar. Inte minst efter kontakter med kloka distriktssköterskor i är jag än mer övertygad om hur viktigt det är att vi ser till de lokala förutsättningarna. De skiljer sig åt i vårt avlånga land. Ett problem som ofta dyker upp i stora delar av landet är bristen på allmänläkare. Stafettläkare är fortfarande vanliga och börjar i vissa landsting till och med öka igen. En attraktiv primärvård som ges förutsättningar att fullgöra sitt uppdrag är viktig. Bredda teamet med fler specialister och fler utbildade läkare! Utveckla ledarskap, medarbetarskap och arbetsmiljö! Underlätta att rekrytera personal med utländsk vårdutbildning, med mera! Vi behöver höja vårdyrkenas status. Personalen är en nyckel till framgång, vilket jag har utvecklat i reservation nr 23. Vi förordar, med hänvisning till reservation nr 29, en fri etableringsrätt och att man söker former för att ta ett första steg med etableringsfrihet i särskilt svårrekryterade områden. Det finns också andra områden som är i behov av prioritering och som och prioriterar. Jag tänker på primärvården. Den är eftersatt. Vi vill sätta extra fokus på barn och ungdomars ohälsa. Vi vill se till att stärka den psykiatriska kompetensen i primärvården. Vi accepterar inte att psykiskt funktionshindrade står utan erbjudande om daglig sysselsättning. Vi vill satsa utöver vad regeringen satsar till psykiatrin . Vi har också i betänkandet pekat på att vi vill se en nationell cancerplan. redovisade förslag till riktlinjer i går, men vill gå vidare, lyssna på internationella kritiska röster och ta fram en nationell cancerplan för vårt land. Det andra budet är att det är bättre att förebygga och rehabilitera än att sjukskriva och pensionera. Vården bör ha en tydligare hälsoorientering som mobiliserar individens eget engagemang och egna hälsoresurser. Vi ser att förebyggande och hälsofrämjande insatser är helt nödvändiga att sätta i centrum för att på det viset undvika ohälsa och framtida sjukvårdskonsumtion. Den viktigaste vinsten med investeringar i hälsa är naturligtvis att man förebygger och minskar lidande. Jag och anser att det behövs en strategi för det förebyggande arbetet. Särskilt angeläget är att främja ungas förmåga och möjligheter att forma ett hälsosamt liv. Vi har presenterat idéer om ett nationellt hälsonät där vi i ökad utsträckning kan använda tekniken för att främja hälsa. Vi har lagt fram konkreta förslag om ett elektroniskt hälsopass som vi som individer kan ta hjälp av för att se vad det är för insatser, råd och stöd som vi kan ha glädje av att ta till oss. Den finansiella samordningen tar även vi från sida upp i detta betänkande. Att använda passiva försäkringspengar till aktiva åtgärder, att rehabilitera, att korta vårdköer, att arbeta hälsofrämjande är enligt vår uppfattning en mycket god idé, som vänsterkartellen har schabblat bort. En alliansregering skulle utforma en lokal finansiell samordning, som ger möjligheter att använda av sjukpenningkostnaden. var den statliga samordningen , och vi pratar om 45 miljarder. Jag menar att det är en av de allra viktigaste reformerna för att få fram resurser, muskler, till att vi ska kunna få en bättre sjukvård. Det tredje budet är att det är bättre med patienten i centrum än i väntrum. Vi vill se en skärpt vårdgaranti. Vi har pressat fram ett första steg, även om det var ett oändligt motstånd. Men vi har kommit till ett första steg från sida, och vi måste gå vidare. Vi vill skärpa vårdgarantin och föreslår 0-3-30-30. Det är vår ambition. Det är det som vi skissar på, och det är ett sätt att inte acceptera att människor månader efter månader ska ha ont. Det är icke en bra vårdpolitik. Vi har länge jobbat för en samlad patienträttighetslagstiftning, och även här är det bra att det kommer ett första steg. Det är vi glada för att ha fått gehör för. Men vi vill gå vidare. Vi har högre ambitioner, som också redovisas i betänkandet. Second opinion, eller förnyad medicinsk bedömning, är ett område som vi behöver utvärdera. Även här vill gå vidare. Vi har högre ambitioner. En mer jämställd vård, som bland annat presenteras i reservation 37, är ett område som vi vill ha ökad prioritet på. Vi kan inte acceptera att kvinnor och män inte erbjuds vård på lika villkor. Vi vill ha öppna kvalitetsregister. Det nämns om det, men vi har högre ambitioner. Vi vill se jämförelsematerial, vi vill se rankning, vi vill ge möjligheter för vårdföreträdare att göra direkta val. Vi vill att vårdpersonal ska ha mer patientkontakt. har vårdpersonalen i vårt land ökat något , men byråkratin sväller. Det är helt fel inriktning. Vi måste se till att de som har utbildat sig till läkare, sjuksköterskor, kuratorer och allt vad det är får jobba med det de är utbildade för. De måste jobba mer med patienter utan att på något sätt tumma på de krav som man med rätta ska ställa på säkerhet och patienträttighet. Här måste det till en skärpning mindre byråkrati, mer tid med patienter. Vi behöver vara mer lyhörda. I reservation 43 tar upp frågan om komplementär medicin. Vi måste lyssna mera på vad patienter önskar och säger. Vi förordar ökat nordiskt samarbete och införande av ett informations- och kunskapscenter. Det sista budet som jag har att redovisa , herr talman, är fjärde budet: Mångfald är bättre än enfald. Vi vill ha en startlag i stället för en stopplag. Vi vill se entreprenörskap tillåtet även inom vården och omsorgen. Vi är trötta på stopp, nej, usch, fel. Vi vill ha ett tillåtande klimat. Vi vill inte ha det snäva enögda begränsade tänkandet att allt är bäst när det drivs av kommuner och landsting, som till exempel uttryckte i ett tidigare anförande. Vi tror att en ökad valfrihet för patienten och för arbetstagaren är en fördel. Om det inte fungerar, oavsett om det är inom offentligt driven vård eller inom alternativt driven vård, ska vi rätta till det med de instrument som vi har. Ökad mångfald är bättre än enfald. 23 () replik: Jag misslyckades tydligen totalt i mitt anförande, om fick den uppfattningen att menar att allt är bättre om det drivs av kommuner och landsting. Så har jag inte sagt, utan det handlar om att ha ett transparent och stadigt system så att skattemedel används på så sätt att befolkningen också kan ha kontroll över hur skattemedel används. Jag tycker att det var intressant att lyssna på . Han kritiserar eller vill inte ha toppstyrda lösningar, de lokala lösningarna är det viktigaste att behålla. Det uppskattar också. Då är min fråga: Hur kommer det att bli sedan när eller om alliansen får möjligheten att styra över hälso- och sjukvården och kommer att se till att hälso- och sjukvården förstatligas? Finns det inte en risk just för en sådan toppstyrning som befarar? 24 () replik: När man lyssnar på och tar del av uttalandena och så kan man inte få annan uppfattning än att vad ni egentligen vill är att allt ska drivas av kommuner och landsting och allt som andas privat entreprenad, kooperativ entreprenad, ideell verksamhet är någonting som katten har släpat in. Det är precis så man kan uppfatta linje. Jag tycker att om man har synen att vi ska kunna träffa egna val utifrån att vi har hög kvalitet och ställa krav på det, måste man ha tillåtelsen att göra det. Det handlar, tycker jag, om olika budskap från . Först är det okej nu i repliken till alternativ och privat entreprenad, men sedan är det systemet som gör att man inte ska ha det. Någonstans måste bestämma sig. Jag tolkar det fortfarande så att det är ett stort, stort nej till alternativen från sida och ett stort, stort ja från sida till att ha en ökad mångfald inom en solidariskt finansierad verksamhet. Vi tror på lokala lösningar. Vi tror att det är det som vi måste ha ökad beredskap inför. Därför är stopplagar, förbud mot verksamheter och inställningen att vet bättre än vad man vet i de olika landstingen hur de vill utforma vården ett flagrant övergrepp på den kommunala självstyrelsen. När det gäller statlig verksamhet vet jag inte vad pratar om. Vi vill inte ha något förstatligande av vår hälso- och sjukvård. Vi från säger definitivt att det är lokal utformning efter lokala förutsättningar som måste vara gällande. 25 () replik: När man lyssnar på speciellt argumentation är ju representant för , men ni strävar efter att kunna driva hälso- och sjukvården med en gemensam politik förstår man att landstingen kommer att läggas ned och att hälso- och sjukvården ska förstatligas. Det som jag undrar är om det inte borde oroa . talar också vackert för en solidariskt finansierad hälso- och sjukvård, men det blir en konflikt med solidariteten om de gemensamma skattemedlen hamnar i de privata aktieägarnas fickor. Det tror jag att väldigt många inte bara i utan i den övriga svenska befolkningen anser. Jag lyssnade noga när talade om , och och kritiserade oss. Jag ska passa på nu att fråga egentligen borde jag ha ställt frågan också till de andra partirepresentanterna: Hur kommer det sig att ni kallar oss för vänsterkartellen? Vänster är vi, och det har i alla fall inte jag som vänsterpartist någonting emot, men ordet kartell är ett nedvärderande ord. Hur kommer det sig att ni konsekvent kallar oss för vänsterkartellen? Det gör aldrig vi. Vi tre partier samarbetar. Vi kallar er för alliansen som ni har döpt er till, och det respekterar vi. 26 () replik: Först när det gäller var alliansen och står har vi i arbetat med att ta fram ett dokument. Det är ett dokument som heter Från byråkrati och monopol till patientmakt och mångfald. I dokumentet har vi enats om ett antal riktlinjer för hur bland annat hälso- och sjukvården ska utvecklas . Vi framhåller hur viktigt det är med en ökad mångfald och hur viktigt det är att sätta den enskilda patienten i centrum. Vi har tagit fram en rad olika förslag som finns att tillgå här och som redovisar hur vi ser en utveckling av hälso- och sjukvården. I det här materialet står det ingenting om något förstatligande av svensk hälso- och sjukvård. Det är ingenting som vi ens har diskuterat, och det är ingenting som står för. Vi jobbar i en ansvarskommitté, där alla partier är representerade, för att bland annat se hur det här ska leda framöver. Att föra besluten uppåt i samhället är ju precis motsatsen till vad vi vill. Vi vill föra besluten nedåt. Vi tror på den enskilda människan och på den lokala nivån och till och med på det privata kooperativa företaget. När det sedan gäller det här med vinst har jag större förtroende för en verksamhet som visar vinst i sina siffror, även om det är ett kooperativ eller en privat verksamhet eller ett stort landsting som åtminstone har visat hundratals miljoner i minus. Har man ordning på ekonomin så har man ordning också på verksamheten. Och det är den som handlar upp och patienten som avgör huruvida man får en bra verksamhet eller inte. Kartellen får vi ha en enskild diskussion om, tror jag. 27 (): Hälso- och sjukvården är ett politikområde som bjuder på väldigt många olika bilder. Nästan kan man i medierna ta del av beskrivningar av hur någon patient har fått en undermålig behandling eller ibland ingen behandling alls, trots ett allvarligt tillstånd. Lika ofta kan man läsa insändare från människor som vittnar om hur oerhört tacksamma de är för det nya liv de har fått på grund av vårdens fantastiska förmåga att trolla även med till synes hopplösa sjukdomstillstånd. Vårdkontakt kan vara väldigt olika. händer det att jag läser en artikel om en medicin som är ganska vanligt förekommande i vårt land, fast den är indragen i exempelvis eller . Det kan handla om olika antidepressiva läkemedel där man enligt vissa källor påstår att biverkningar i stil med självdestruktiva beteenden och till och med självmord förekommer. Även det är en del av vårdsektorn. Läkemedelsindustrin tycks resonera så, att vissa offer får man ta för att andra ska få bot. Är det rimligt? Köer till vård är också något som man ofta talar om. Hur länge är det rimligt att man ska få vänta på den första läkarkontakten? Hur länge är det sedan rimligt att man ska vänta till dess att en behandling sätts in eller någon annan åtgärd vidtas? Och vad kostar köerna? Ja, det är också en vårdfråga. När man pratar om kostnaden för köerna brukar man också räkna med den förlorade arbetstid som blir resultatet av att patienten får leva med en form av funktionsnedsättning patienten väntar på att problemet åtgärdas. Den kostnaden borde egentligen bokföras på vårdkontot. Vårdkontakt kan vara så olika men ack så viktig för den som möter vården, den som söker vården. Att vårdbehoven inte kommer rullande in i en jämn ström, som på en fabrik med ett löpande band, är också en del av vården. Det ställer oerhörda krav på anpassning och flexibilitet, som jag faktiskt tror att många glömmer bort. Hur stor överkapacitet ska man ha inom vården för att vid varje enskilt tillfälle kunna lösa den minst vanliga situationen? Och hur många tiotals miljarder kostar den valfrihet som det så ofta pratas om. Om den ska vara värd något krävs det ju faktiskt att de olika alternativen att välja mellan står till buds just , . Det är sådana här frågor som man måste ställa sig när man exempelvis dimensionerar en röntgenavdelning för att kunna klara ett visst antal patientbesök per dag. Riktigt knepigt blir det sedan när patienterna inte behagar komma utan exempelvis bara eller som på , dit de flesta kommer under jullovet och sportlovet med brutna armar och ben. Detta att utnyttja tilldelade resurser på ett rationellt sätt och kunna klara av det minst vanliga problemet och alltid är utan tvekan en utmaning. Man kan ju betrakta vården ur ett systemperspektiv och fascineras av hur samverkan mellan olika enheter och även mellan landsting i hela landet ofta löser till synes omöjliga problem. Men från individens perspektiv, alltså den individ som söker vården, är det ju en helt annan sak. För individen är jag det som gäller , och självklart är individens tålamod mindre ju allvarligare han eller hon upplever sin situation. Vårdkontakt kan vara så olika. Det kan gälla att förebygga att sjukdom uppstår, att förebygga att olyckan som ger ohälsa inte inträffar, att förebygga så att kroppen klarar påfrestningarna vid extrema belastningar bättre ja, det finns mycket man kan göra för att stärka hälsans krafter och motverka att sjukdomen tar överhanden när den på olika sätt tränger sig på. En frisk, stark och sund kropp och själ är därför även det något för vården att värna om. Förebyggande arbete är lönsamt. Det är ingen som vill drabbas av en trafikolycka eller av en jobbig influensaepidemi. Jag tror faktiskt att alla hoppas slippa drabbas av en smittsam sjukdom under semestern oavsett vilken sjukdom det gäller eller vart man reser. Ingen vill bli ett sjukvårdsfall. Därför är naturligtvis den vård som inte behöver utföras den allra bästa vården. Tyvärr kan det vara väldigt svårt att se resultatet av ett framgångsrikt förebyggande arbete eftersom vi får nya vårdbehov. Och så lär vi oss att behandla sådant som inte kunde behandlas tack vare nya metoder och ny teknik. Det går i alla fall inte att avläsa något resultat av det förebyggande arbetet om man tittar på vårdens ekonomi. 1994 kostade vårdsektorn totalt . , hade det beloppet vuxit till över 215 miljarder. Omräknat per individ i vårt land ökade den årliga genomsnittliga kostnaden för vård från till per person. Det var alltså under de här tio åren. har vårdkostnaderna även ökat som andel av bnp, från till . Då ska vi komma ihåg att det är väldigt stora indirekta kostnader som inte alls finns med i de siffrorna. Visst vore det fantastiskt om vi kunde vara så framgångsrika med det förebyggande arbetet att vi kunde bryta den här trenden av ständigt växande vårdkostnader? Jag tror att en stor satsning på utbildning i egenvård skulle kunna minska antalet onödiga vårdinsatser. I är vi nämligen övertygade om att man genom att tänka efter före kan minska ohälsan. , herr talman, lägger socialutskottet fram ännu ett betänkande på kammarens bord. I det betänkandet behandlar vi, som vi har hört, långt över 300 motionsyrkanden på sjukvårdens område. Det har resulterat i 50 reservationer och 12 särskilda yttranden som komplement till de ställningstaganden som majoriteten i utskottet gör. För att jag inte ska glömma bort det vill jag nu yrka bifall till två reservationer. Det är reservationerna 6 och 41, som jag tycker är viktigast, men självklart står vi bakom alla reservationer där är med. Ohälsan har faktiskt ändrat karaktär , och vi tycker inte riktigt att vården har anpassat sig till de nya behoven. Ett mycket speciellt fall är frågan om människor som i vårt moderna samhälle har problem att vistas i miljöer med digitala elektriska signaler. Det kan röra sig om datorer, cd-spelare, trådlösa telefoner och en massa annan modern teknik. Att elektriciteten påverkar oss människor är helt accepterat. De som till exempel arbetar i miljöer med väldigt kraftiga fält har särskilda skyddskläder med metalltrådar i, som avleder de här fälten, för att klara sig från att skadas. Vi har ju faktiskt utvecklat krav både på bildskärmar och lysrör efter att väldigt många människor har tagit skada. kan man på läsa utförliga råd för användare av mobiltelefoner så att man ska minska risken för skador. Det är faktiskt ett resultat av påtryckningar. Vårdinrättningar är ofta ganska eltunga byggnader. Många med elproblem vågar därför inte uppsöka vård trots att de har stora problem och en svår sjukdomsbild. När de sedan tas in akut på grund av en skada kan den skadan mycket väl förvärras eftersom patienten påverkas kraftigt av den elektriska miljön på vårdinrättningen. Det kan vara nästan omöjligt att göra meningsfulla observationer eller tester på sådana patienter när de vistas i en lokal som är full av elektriska fält och signaler. Av den anledningen tycker vi att det vore rimligt att uttalade att det ska finnas tillgång till elektromagnetiskt sanerade vårdlokaler i alla landsting. Därför tycker jag att ni ska stödja reservation 6. Vi har också konstaterat att behovet av kompetens för att möta människor med psykiska symtom ute i primärvården har ökat. Vi kan se att landstingen jobbar hårt för att möta det här växande behovet. Vi tycker därför att det är dags att ta fram en nationell handlingsplan för hur den psykiska hälsovården ska utvecklas inom primärvården. Även det finns i reservation 6. Reservation 41 handlar om patienträttighetslagstiftningen ur ett genusperspektiv. Det finns fortfarande många områden inom vården där villkoren för män och kvinnor är alldeles olika. Kvinnor är fortfarande underrepresenterade inom forskningen, och för många läkemedel saknas tro det eller inte helt könsspecifik kunskap. Det här är bara två exempel, och vi anser att borde få ett särskilt uppdrag att analysera ojämlikheterna så att de sedan på ett mer målmedvetet sätt kan brytas. Det finns mycket mer att säga om det här betänkandet. har exempelvis tre särskilda yttranden. Jag vill bara peka på nr 8, som lyfter fram det växande problemet med brister på rehabiliteringsresurser. Främst gäller det naturligtvis återigen för kvinnor, och då med kroniska sjukdomar. Där är det väldigt tydligt. Jag kan också fortfarande konstatera att ännu inte har börjat bygga på dubbelspåret mellan och . Jag fortsätter att oroa mig för hur vi ska klara välfärden om vi inte ser till att näringslivet i landets norra halva, som ju faktiskt står för en väsentlig del av landets exportinkomster, får en fungerande järnvägsförbindelse till exporthamnen i . Jag är nämligen övertygad om att vi kan göra mycket för att hålla tillbaka de växande vårdkostnaderna med ett väl genomfört förebyggande arbete, med en mindre förorenad miljö och faktiskt också med en hållbar livsstil. Det är de komponenterna som är viktiga. Trots det kommer vårdnotan ändå alltid att vara en stor andel av vårt gemensamma kollektiva ansvarstagande. Det klarar vi inte mot alla de angrepp som finns om vi inte både har ett solidariskt tänkande och ser till att vi klarar att tillföra resurser. 28 () replik: sjukvårdspolitik är alltid lite spännande. Den blir närmast filosofisk och väldigt icke-konkret. Det blev ett allmänt angrepp på modern teknik och en del annat i det här anförandet. Men på ett par punkter är konkreta, och de punkterna bekymrar mig en del. Det första är att vi hör göra ett angrepp på läkemedelsindustrin. Den kan man ju alltid kritisera. Alla ska kritiseras och granskas. Men vi vet att parti vill förbjuda alla djurförsök i . Det kan ju låta bra. Men vad skulle effekten bli för de människor med svåra handikapp som hoppas att det ska komma fram en medicin som kan hjälpa dem i livet? Vad skulle effekten bli för dem med kroniska sjukdomar som hoppas att det ska forskas fram ett läkemedel som kan hjälpa just dem? Jag skulle konkret vilja ställa frågan till : Är ni beredda att lämna kravet på att förbjuda alla djurförsök? För mot slutet talar ni ju vackert om tillväxt. Mot slutet talar ni ju vackert om företagande. Men vad blir effekterna, , för svensk läkemedelsindustri om ni förbjuder samtliga djurförsök? Min gissning är att den flyttar från landet, och det är inte speciellt bra för svensk ekonomi. Sedan kom ett andra märkligt inhopp från , närmast ett allmänt påhopp på valfrihet. brukar kallas för ett feministiskt parti. Om du inte gillar valfrihet inom sjukvården, varför ska just vårdens kvinnor stå utan möjlighet att välja arbetsgivare? Varför ska det vara så att just vårdens kvinnor ska stå med en monopolarbetsgivare och inte kunna driva upp lönen eller välja mellan olika arbetsgivare?