prot · GT09136 · 2006-06-07 00:00:00 — När man är ledig och inte har ett arbete att göra är risken stor att man dras in i både droger och kanske lite lättare kriminalitet. Det är ju då poliserna ska vara ute i vårt samhälle. Självklart tycker jag att poliser ska ha semester, men man måste kunna använda de poliser som inte har semester på ett mycket bättre sätt genom att ge polisen de resurser som behövs. Särskilt allvarligt tycker jag att det är när närpolisstationer stänger när våra barn och ungdomar så väl behöver ha kontakt med polisen, mer än . 93 Justitieminister (): Inte trodde jag att jag skulle behöva förklara för en riksdagsman att man inte bara kan sätta likhetstecken mellan anmälda brott och brottslighetens utveckling. Jag trodde faktiskt att vi hade kommit lite längre. Vi har uppmanat till att exempelvis anmälningen av misshandelsbrott ska öka, både när det gäller kvinnor och barn, och det har den också gjort. Jag trodde faktiskt inte att jag skulle behöva förklara detta, men det är uppenbart att det finns sådana brister i resonemanget från att jag måste göra det. Det är riktigt att det gjordes besparingar . Anledningen till det var ju det ekonomiska haveri som skedde . Jag tänker inte plåga med orsakerna till det. Det kan vi ta i ett annat sammanhang. Sanningen var dock att det gjordes en överenskommelse där man kom fram till att bland annat polisens resurser behövde dras ned. Det var sannerligen ingenting som Socialdemokraterna stod bakom; däremot var det nödvändigt. Men därifrån har det också ökat. har vi fått ordning på ekonomin. Den största satsningen någonsin på polisen, , har skett under de år som Socialdemokraterna har verkat. Jag brukar säga det till andra, och jag säger det även till dig, : För du vaknar har Socialdemokraterna sett till att det blivit en polis till i . Är det inte fantastiskt? Du har aldrig någonsin varit med om en sådan ökning. Sedan har du alldeles rätt i att det inte är jag som fördelar pengarna till . Desto mer märkligt är det att du ändå ställer den här typen av interpellation när du bara kan konstatera att vi har gjort denna stora satsning, att även har fått en nästan 10-procentig ökning av polisen och framför allt att polisen i är så oerhört nöjda med situationen när man talar med dem. Det är du som framstår som en dysterkvist här i talarstolen. Gå hem och prata med polisen i ! Gå hem och prata med länspolismästaren! Du kommer att se en fantastisk polisiär utveckling, inte minst i . 94 (): Det är ett egendomligt angreppssätt, i dubbel mening, som justitieministern använder härifrån talarstolen. Jag ställer de interpellationer som jag finner nödvändiga. Den här interpellationen fyller fullt ut de krav som riksdagsordningen ställer i fråga om rätten att ställa interpellationer. Jag tycker inte att jag eller någon annan ledamot ska behöva höra från justitieministern vilka interpellationer vi ska ställa eller inte ska ställa. De interpellationer jag finner nödvändiga ställer jag, och justitieministern svarar. Det är så det går till här i kammaren. Justitieministern talar om att jag ska åka hem och prata med polisen. Jag pratar ofta med polisen, och när jag gör det talar de också om brister, behov av ökade tillskott och behov av andra metoder för att bekämpa framför allt den grova brottsligheten. Men framför allt talar jag med enskilda människor, medborgarna, de som är mina väljare. Dem har jag fått mitt uppdrag av, och det är dem jag lyssnar till. När jag åker runt och pratar med väljarna och medborgarna i säger de att det finns en brist på poliser. Polisen kan inte rycka ut i den utsträckning som behövs. De ser också att tingsrätter avvecklas. Det är den verklighet som människor upplever, justitieministern. Vi kan titta på hårda fakta. Oavsett om justitieministern vill springa ifrån dem eller inte talar hårda fakta sitt tydliga språk: Antalet anmälda brott har ökat , och antalet poliser har i stort sett legat stilla. Justitieministern kanske önskar att han hade en annan statistik, men vi har den statistik vi har. Den statistiken får vi utgå från, och den statistiken talar sitt tydliga språk. Det är inte att vara dysterkvist att tala om hur sanningen ser ut. Om man ska kunna göra någonting åt problemen måste man våga se sanningen i vitögat, och det gör inte justitieministern. Han ägnar sig åt att fly sitt ansvar. Jag tycker att det är bedrövligt, minst sagt. Justitieministern ska ta sitt ansvar. Han ska svara på frågor här i talarstolen och faktiskt också tala om vad han ska göra åt den polisbrist som finns. Man kan inte bara tala om att antalet poliser har ökat. Det är jättebra att antalet poliser sakteliga ökar, men man måste också ställa det i relation till hur invånarantalet har ökat och hur antalet anmälda brott har ökat. Inte minst de kategorier av brott som är väldigt allvarliga för människor, de grova våldsbrotten, har ökat . Då räcker det inte att man ökar antalet poliser bara lite grann, att man gör små putsningar på ytan. Då är det kraftfulla satsningar som krävs. Det kan inte vara så att polisstyrkans relation till antalet anmälda brott är helt ointressant för justitieministern. Det måste vara så att antalet poliser anpassas till hur brottsligheten ser ut och hur invånarantalet ser ut. Där kan vi se i mitt hemlän, och jag misstänker att det är så på många andra håll i landet också, att gapet har ökat . Polisen har inte förmågan eller kapaciteten att bekämpa brottsligheten på det sätt som vore önskvärt, just därför att antalet poliser har ökat mycket marginellt medan brottsligheten har ökat kraftigt. Justitieministern är fortfarande svaret skyldig. Svara på frågan: Vad tänker justitieministern göra för att se till att polisen har den kraft och förmåga som krävs för att verkligen komma till rätta med den brottslighet som ökar? 95 (): föds det en ny polis. Vi har hört det . Det som är intressant är dock det som var inne på, att befolkningen ökar, att ungdomskullarna blir större och att våldet ökar. I har våldsbrottsligheten ökat under de år som regeringen suttit vid makten, ! Till justitieministern ställde jag frågan om det när poliser har semester, föder barn, är pappa- eller mammalediga, är sjuka eller jobbar i andra verksamheter finns ett rimligt antal poliser. Min andra fråga är om det är rimligt att stänga närpolisstationer så att ungdomar, gamla och de som är hemma får ännu mindre kontakt med polisen på den ort där de finns. Finns det inte andra möjligheter att lösa den uppkomna situationen till exempel genom att ta in mer personal på övertid eller ta in pensionärer, dem som gått i förtida pension? Är det rimligt att stänga polisverksamheter? Vi vet ju att ungdomsbrottslighet och annat sker när ungdomarna inte är i skolan utan är hemma och är sysslolösa, inte har något sommarjobb att gå till med mera. Det är vad min konkreta fråga gäller. Sedan tycker jag också att det känns tråkigt att det ska behöva vara ett sådant här tonläge att vi riksdagsledamöter är helt okunniga och ointelligenta. Någonstans måste vi ändå kunna respektera att vi har olika uppfattningar om verkligheten; vi behöver inte läxa upp varandra från talarstolen. Det skulle jag önska för den fortsatta debatten här . 96 (): Jag vill tacka för att han har ställt interpellationen, som berör vårt gemensamma hemlän. Det blir lite tydligt här, måste jag säga, att verkligheten är justitieministerns värsta fiende. Verkligheten går inte att klä i rosenrött skimmer och statistik därför att den är brutal och ärlig. Det är människor som upplever den och som beskriver hur de ser på detta. Återigen: Vi riksdagsledamöter är inte här för att vara specialister vare sig på juridik eller på någonting annat, utan vi är här som ombud för folk. Det hoppas jag att justitieministern respekterar. Vidare är det typiskt för justitieministern att skylla på alla andra. Det är alltid någon annan som har gjort fel. försöker han lyfta fram att åtgärder som vidtogs i det här landet är orsaken till den nuvarande polisbristen. Men vem som helst som har insikt i frågan förstår att det är rent nys. Jag bor ute på landsbygden. Människors vardag präglas av den osäkerhet man känner. Detta är djupt beklagligt. Jag ingår själv i en egen ihopsatt bevakningsgrupp som då och då åker omkring för att om möjligt hålla ögon och öron öppna och på så vis hjälpa polisen. Kanske är det så vi ska ha det. Den väg justitieministern ser framför sig är kanske en ökad privat polisiär verksamhet i det här landet. Justitieministern säger att polis är väldigt nöjd. Förmodligen talar justitieministern inte med riktigt alla poliser, vilket är fullt förståeligt, utan nöjer sig väl med att tala med dem som han själv har tillsatt. Det vore väl konstigt att bita den hand som föder en. Min fråga till justitieministern när det gäller polisiär bevakning blir därför om justitieministern anser att poliser ska arbeta de timmar när de bäst behövs eller om det är kontorstid som gäller. Det vore det intressant att få höra. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2005/06:361 om lag om åldersgränser vid uthyrning och försäljning av dator- och tv-spel 97 Justitieminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta dels för att införa en lag som innebär att barn inte kan köpa eller hyra dator- och tv-spel som innehåller våldshandlingar, dels för att hjälpa barn, ungdomar och föräldrar som behöver hjälp och stöd när de upplever problem med sådant datorspelande. Lagstiftningen innehåller redan flera bestämmelser som förbjuder spridning av spel med våldsinslag. Enligt reglerna om olaga våldsskildring är det straffbart att sprida bilder som närgånget eller utdraget skildrar grovt våld eller som skildrar sexuellt våld eller tvång. Andra bestämmelser gör det straffbart att yrkesmässigt eller i förvärvssyfte ge barn tillgång till ingående och verklighetstrogna skildringar av våld eller hot. Vidare finns det en straffbestämmelse som träffar vissa former av spridning av bilder som kan verka förråande bland barn och ungdomar. Lagstiftningen är ett viktigt redskap men det krävs även andra åtgärder av olika slag, inte minst för att ge föräldrar och barn stöd. Föräldrarna och det allmänna har, tillsammans med dem som tillverkar och tillhandahåller spelen, ett gemensamt ansvar. Det är viktigt att ha en dialog med de unga och att arbeta för information om spelen och tekniska verktyg som kan reglera åtkomsten till spel. Det är också viktigt att branschen arbetar med självreglering, bland annat åldersrekommendationer och kontrollerad försäljning till unga. En gemensam europeisk konsumentinformation och märkning av dator- och tv-spel drivs av branschen, den så kallade PEGI-märkningen. Myndigheterna arbetar med frågan från olika perspektiv. Det statliga har i uppdrag att sprida fakta och ge vägledning om skadlig mediepåverkan till barn, unga och vuxna och att driva på mediebranschens självreglering. uppdrag omfattar dator- och tv-spel samt Internet. Arbetet med att utveckla åtgärder av dessa slag pågår fortlöpande. 98 (): Först vill jag tacka justitieministern för svaret. Jag har mötts av irritation och lätt aggression sedan jag ställde denna interpellation. De flesta interpellationer möts av ett väldigt litet intresse från medierna och folket, men så är det inte med denna. Tidningar, radio och olika intressenter har hört av sig. Det har också kommit många mejl där avsändarna säger att de kommer att följa denna debatt med stort intresse. Det är bra, tycker jag, för frågan om tillgängligheten när det gäller våldsamma datorspel är värd att uppmärksammas. Men naturligtvis är jag medveten om att intresset har olika inriktning. Många anser att utvecklingen är positiv, medan andra, till exempel jag, tycker att utvecklingen och tillgängligheten är väldigt oroande. i vår hade en partikamrat till justitieministern en debattartikel i om våldsspel på nätet. Han lyfte fram det otydliga ansvarsutkrävandet när det gäller datorspel och säger att det måste införas tydligare regler. Svaret från personer som jobbar inom datorspelsvärlden kom väldigt snabbt: Datorspel är det snabbast växande kulturuttrycket i vårt samhälle. Underförstått måste vi därför gilla läget så kändes det. Jag ställer mig därför frågan: Vari ligger kulturen i grymma våldsspel? Den frågan tror jag att även justitieministern har svårt att svara på. Det finns naturligtvis ansvarskännande producenter av datorspel. Det är inte för att stjälpa deras arbete som jag anser att vi behöver se över om det behövs en lag för att ge föräldrar och försäljare ett verktyg för att kunna stoppa barns och ungdomars köp av våldsamma spel som inte är avsedda för minderåriga. Seriösa producenter borde i stället känna sig sporrade att utveckla fler spel som inte är våldsamma om vi tar fram tydligare regler eller lagstiftar om hur uthyrning och försäljning ska gå till. Kan vi från påverka och förhindra att det finns våldsspel på Internet och i spelförsäljningsbutiker? Nej, jag inser att det är oerhört svårt. Men om alla länder drog åt samma håll borde det vara möjligt. Alla länder säger sig ju vilja barnens bästa. Därför har länder runtom i världen anammat . Jag tycker att det blir lite av ett löjets skimmer över den när det känns som att vi inte ens försöker följa den. Kan då vi från sida lyfta fram frågan och visa att vi ser allvarligt på att ungdomar som inte är myndiga kan köpa eller hyra våldsamma spel? De bestämmelser som finns om olika åldergränser är bara rekommendationer. Det är därför som jag tycker att vi bör utreda om en lag med åldergränser är en framkomlig väg. Det kan synas långsökt i vissa personers ögon. Men det skulle nog vara avskräckande för en del föräldrar att låta sina barn köpa eller hyra ett spel som är förbjudet för barn och unga som är under 16 eller . Man bryter ju inte så gärna mot lagen. Mina tankar och jämförelser går i samband med detta till piratkort när det gäller tv-kanaler. I finns det en lag som förbjuder piratkort. Enligt information som jag har fått innebär det att normännen inte är speciellt benägna att skaffa piratkort. De köper i stället programkort på laglig väg. Därför tror jag att en lag om åldersbegränsning vid försäljning och uthyrning av datorspel skulle kunna fungera. Men föräldrarna har givetvis ett stort ansvar. Jag återkommer till den saken i nästa inlägg. 99 Justitieminister (): Det finns risk för upprepning, men jag vill bara säga följande: 1.Det finns lagstiftning som sätter gränser. 2.Vi ska inte tro att det just är en utvidgad lagstiftning som är modellen. 3.Jag är den förste att hålla med om att det finns direkt olämpliga spel. Det är inte sådana som man vill att ens barn ska använda. Men jag är kanske inte av den uppfattningen att detta i första hand är en lagstiftningsfråga. Dels är det naturligtvis föräldrarna som måste ha en bra kontroll, dels arbetar vi brett i regeringen med myndigheter med hur det förhåller sig , och Myndigheten för skolutveckling, inte minst den sistnämnda. Vi kanske ska vara lite försiktiga med att dra alltför långsiktiga slutsatser om hur skadligt det är med tanke på att de undersökningar som gjorts ännu inte har bevisat detta. Jag säger inte motsatsen, men jag vill inte heller bara ställa upp på det. De undersökningar som har gjorts har ännu inte visat det. 100 (): Jag tror kanske lite optimistiskt att om vi bestämmer oss för att införa en lag mot köp av våldsspel för personer under en viss ålder då lagstiftningen inte är tillräcklig, som jag ser det, skulle det vara en trygghet för dem som jobbar i butiker och säljer eller hyr ut våldsspel. Det skulle vara ett stöd för föräldrar att hänvisa till. Även om det alltid är föräldrarna som har ansvaret för vad barnen får göra är det inte alltid så lätt att säga nej, eller man kanske inte heller riktigt vet eller håller koll på vad barnen har för spel. Låt mig ge ett exempel som visar att de regler som finns inte fungerar. Det var en pappa som med sin tioåriga son gick in i en spelbutik. Tioåringen tog ett våldsspel som det stod 18+ på. Försäljaren frågade: Hur gammalt är barnet? , svarar pappan. Ja, säger försäljaren, det här är en väldigt våldsam film, så jag rekommenderar att inte köpa den. Men pappan säger: Vi köper den ändå, för pojken vill ha den. Då har föräldrarna, som jag ser det, givetvis brustit i sitt ansvar. Men hade det funnits en lag och försäljaren hade kunnat hänvisa till att det är förbjudet att sälja till tioåringen, tror jag att det kanske hade gett en tankeställare till den oförståndige föräldern. Justitieministern säger i svaret att lagstiftningen är ett viktigt redskap. Det kan jag tolka som att kan tänka sig att se över lagstiftningen. Det lät lite så i svaret. I samma andetag säger ministern att det är viktigt med en dialog om det gemensamma ansvaret för föräldrar, tillverkare och dem som tillhandahåller spelen. Det ena utesluter inte det andra, anser jag. Föräldrarnas ansvar ska vi inte ta ifrån dem, men dessvärre finns det föräldrar som inte bryr sig om vad deras barn gör eller vad de kanske spelar för spel med grannars barn. Jag vet att olika myndigheter ser på denna fråga från olika perspektiv och att arbetet med att utveckla åtgärder pågår fortlöpande. Men det är tyvärr så att tillverkarna ligger långt före de åtgärder som vi försöker vidta. Det finns tillverkare som hellre ser på möjligheten att tjäna stora pengar än tänker på vad som är bra för de ungdomar som ska spela de olika spelen. Datorspelsmarknaden lever i ett laglöst land i , och det är föräldrar och i viss mån lärare som får bära ett stort ansvar för att barn och ungdomar ska skyddas mot grova datorspel. Det är inte rimligt att föräldraansvaret ska vara så stort och att de regler som finns bara fungerar till en viss del. En återförsäljare som blev intervjuad i en tidning i min hemtrakt i samband med att jag hade lämnat den här interpellationen sade till journalisten: Den åldersrekommendation som finns är bra, så länge återförsäljarna följer den och informerar. Svaret andas att rekommendationerna inte fungerar. har tittat på hur datorspelandet påverkar ungdomar, och de säger: Datorspel har blivit allt viktigare i många ungdomars vardag och de lever och mår som andra unga. kan spelandet vara ett problem för en mindre grupp unga. Det är just denna mindre grupp unga som jag oroar mig för. Det är säkert så att det finns problem med våldsspelen för bara en liten grupp av dem som spelar, några av dem som lever sig in i spelet och blir en del av spelet. Och det, tycker jag, kan jämföras med alla som dricker alkohol. Vi vet inte vem som blir alkoholist. Samma sak kan det vara med våldsspel. Vi vet inte vem som blir våldsbenägen. 101 (): Datorspel kan vara bra. Man kan stärka sin intellektuella förmåga och även andra färdigheter. Men det finns också många negativa effekter av datorspel. Barn och ungdomar sitter kanske med datorspel, och det är inte bra. Amerikanska forskare har kommit fram till att barn och ungdomar som spelar datorspel på tider då de egentligen borde sova löper en förhöjd risk att bli överviktiga. Anledningen är att det hormon i kroppen som begränsar aptiten och får oss att känna oss mätta minskar med minskad sömn. I leksaksaffärer och varuhus i säljs spel med budskap som: Hugg huvudet av en asiat, ned en pensionär med din bil, Besök prostituerade, Drick tills du spyr. Det finns ett spel som heter Powerbabe, och där vinner man poäng genom att mobba de andra speldeltagarna. Det nya Internetspelet uppmanar: Skjut ihjäl nakna bögar. Misslyckas du blir du våldtagen. Ja, det finns många avskräckande exempel. Vad gör då samhället för att motverka skadliga datorspel? Ja, man har en åldersmärkning, men hur fungerar den? Det finns en undersökning gjord bland fem leksaksbutiker i största leksakskedja, BR Leksaker, som visar att butikerna säljer spel med åldersmärkningarna 16+ och 18+. Det gör man trots att de huvudsakliga målgrupperna för denna leksakskedja är barn i åldrarna . De våldsamma spelen står bland barnspelen, ofta på låg, åtkomlig höjd. Undersökningen visar också att butikspersonalen har dålig kunskap om PEGI-märkningen, den märkning som anger lämplighet med avseende på våldsinnehåll, droger, sex med mera. I vissa butiker vet personalen inte vad PEGI-märkningen innebär. I ett fall tipsade personalen om ett spel avsett för 16-åringar som present till en tolvåring. Det finns ingen lag som tvingar butikerna att följa PEGI-rekommendationerna. Jag undrar om det inte är så att ministern bör tänka om. En lagstiftning kanske är enda möjligheten att undanhålla de mindre barnen från de våldsamma spelen. Det kan inte vara meningen att barn i tio- eller tolvårsåldern ska få tillgång till Postal 2 där man använder olika skjutvapen för att meja ned motståndaren. Där anges möjligheten att dämpa ljudet genom att trä en levande katt över pipan. Det är många otäckheter. Postal 2 har totalförbjudits i . Försäljningen av spelet kan ge i böter eller fängelse . I pågår också en skärpning av lagen om datorspelsförsäljning. Då tycker jag att det vore rimligt att vi även i övervägde en lagstiftning mot dessa våldsamma datorspel. 102 (): Jag vill än en gång lyfta fram några jämförelser. Vi har tydliga lagar om åldersgränser vid försäljning av alkohol och tydliga åldersgränser för barn att gå på bio. Därför är det naturligt att även ha en lag som gäller vid försäljning och uthyrning av tv-spel och som inte bara rekommenderar utan verkligen talar om vad som gäller. Tyvärr kommer vi med en lag inte åt alla spel. Vi kommer inte åt spelen på Internet. Jag tänker på internationella spel när jag säger . Det kan ändå vara en signal till föräldrarna om att bättre hålla koll på vad deras barn spelar om man har tagit ett stort ansvar för att se till att de här bestämmelserna finns. Justitieministern sade också i sitt svar att hur skadligt det här är vet vi inte riktigt och att det undersöks. Jag vet att det undersöks i . Men det finns ju erfarenheter från till exempel , där FBI säger att alla de mord som har skett i skolor begås av sådana som är besatta av våldsamma datorspel. Vi kan ju också dra lite erfarenheter av det. Jag tror inte att vi svenskar är speciellt annorlunda. Oerhört många föräldrar säger: Vi vet inte hur vi ska söka hjälp när våra barn drabbas av det här. Det är som vet vart de ska vända sig av alla dem som har barn som drabbas. Finns det ingenting ni kan göra för att ge dem upplysning så att de vet hur de ska hantera problemet? 103 (): Jag skulle vilja ta med åhörarna på ett besök på ett Internetcafé. Här kan tio- och tolvåringar spela Grand Theft Auto, ett av de grymmaste och våldsammaste spel som finns på den svenska marknaden. Ur innehållet läser jag: Offrens halsstumpar blöder som fontäner när man skjutit huvudet av dem och blodsdroppar stänker upp på kameralinsen när man går loss med motorsågen på en golfspelare. I ett annat spel handlar det om att knycka en bil, plocka upp en hora, sätta på henne och mörda henne för att få tillbaka de pengar hon just tjänat. Ord som är ofta förekommande i spelet är nigger och motherfucker. Då undrar jag: Är det inte möjligt att stoppa de yngre från att spela? Nej, det är så att ägaren till Internetcaféet tar emot betalningen och därefter får spelaren, oavsett om han eller hon är , ett lösenord och kan sedan hitta alla de spel som finns på Internet och själv välja vad man vill spela. Att låta barn spela de spel som har en högre åldersrekommendation är alltså inte olagligt på detta Internetcafé. Jag undrar verkligen om inte ministern, som är juridiskt skolad, har någon åsikt om hur man kan komma åt de datorspelsställen som inte respekterar åldersgränserna. Finns det verkligen ingen lagstiftning som är tillämplig? Det lär finnas en lag som handlar om att man inte ska tillåta otillåten utlämning. Den kanske är användbar i detta sammanhang. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2005/06:389 om ekobrottsbekämpning i hela 104 Justitieminister (): har frågat mig vilka konkreta åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa en effektiv ekobrottsbekämpning i hela .