prot · GT09132 · 2006-05-31 00:00:00 — När han dog hade han både myndiga och omyndiga barn. Den här samlingen ville man till stor del behålla. Man kan registrera fordonen på barnen, både de myndiga och omyndiga. Men efter den ändring i lagstiftningen som kommer att träda i kraft kan man bara registrera på de vuxna och inte på de underåriga barnen dessa gamla fina bilar . Vi är lite envisa. Vi hävdar bestämt att man skulle ha gått en annan väg. Man skulle ha låtit barnen ha möjlighet att stå som ägare till fordonen. Man kunde ha infört en brukarregistrering i bilregistret på precis samma sätt som vi gör med leasingfordon i det här landet. Det hade varit väl så enkelt som den väg man nu har valt. Då hade till exempel barnen till min bekant fått lov att få nöjet att stå som registrerade ägare till några gamla fina veteranbilar. Avslutningsvis vill jag säga några ord beträffande vad tog upp i sitt anförande. I varje fall vi från liberalerna har inte drivit att man speciellt skulle ta fram den här frågan om fordonsrelaterade skulder. Vi har varit lika envisa och sagt att vi måste lösa hela problematiken. Vi har åberopat vad och sagt. Vi är ändå väldigt nöjda att vi har tagit en del steg. Vi är lika nöjda som andra talare här att vi har fått se förändringarna sedan meddelandeskyldigheten infördes för kronofogdemyndigheter och bilregistret. Det är inte god inkassosed, , att vänta tills barnen fyller och då komma in med ansökan om betalningsföreläggande för skulder som har uppstått tidigare. Det är verkligen inte god inkassosed. De skulderna är i många fall sådana att barnet inte är betalningsskyldigt. Det är någon annan som har ådragit sig skulderna, eller så har kreditgivaren missat någonting. Det finns hiskeliga exempel på detta. Det värsta exemplet är den 13-åriga flickan som gick med sin mamma till doktorn, och mamman kunde inte betala läkararvodet. När dottern fyllde kom det ett betalningsföreläggande till henne på inte dessa som läkararvodet kostade utan en bra mycket högre siffra med tanke på ränta och kostnader. Det är dålig inkassosed. Sådant har tyvärr förekommit. Jag ställer mig bakom våra tre reservationer i detta betänkande. 161 () replik: Det var bra att lyfte upp det här med god inkassosed. Det är precis det problemet som jag ville lyfta upp. Man anser alltså från inkassobyråerna och från fordringsägarna att det här är god inkassosed. Men i själva verket är det inte det. Det var det som jag försökte belysa. Man väntar tills barnen fyller . Då har de kanske inte ens varit medvetna om att de har haft den här skulden. Det är det som är så fruktansvärt. har i motioner även lyft fram att vi vill se över inkassoverksamheten och de regler som finns för den. Vi tycker inte att det som de håller på med är okej. Efter det att vi skrev motionerna och bland annat tog upp att vi ville ha en striktare ordning har de två stora inkassoorganisationer som i stort sett finns i landet hört av sig och undrat vad det egentligen är vi menar med det här. Därför behövs det fler partier och fler här i som precis som både och tar ställning. Vi måste visa på hur orimligt detta är och hur orimliga krav man ställer från inkassofirmorna. Vi måste aktualisera detta för att också göra någonting åt det. Vi har haft detta uppe. I många av de här frågorna är och eniga. Det gäller till exempel hur vi ska komma åt överskuldsättningen och konkreta förslag och idéer till det. Men frågan är om vi nu hade kunnat lösa det i detta ärende. Jag tror tyvärr inte det. 162 () replik: I sak är vi överens. Vi ställer upp och vi kommer att fortsätta arbeta med de här frågorna. Skulle det vara så att inte finns med i det här gänget i fortsättningen kommer jag att vara den första att beklaga det. På den här punkten, och även på vissa andra, har vi varit överens. Här behövs kraft, och här kan vi nog få hoppas på att vi har ett helt utskott bakom oss. Vi måste lösa de här situationerna där barnet faktiskt inte är den betalningsskyldiga, utan det är någon annan. Det kan också vara så att den som har lämnat kredit helt enkelt har missat att iaktta gällande bestämmelser och inte har någon att kräva över huvud taget. 163 () replik: Sedan har vi frågan om veteranbilarna och även justitieministerns svar . Jag kan också beklaga att justitieministern inte är här. Men visar detta att justitieministern inte är ensam. Både betänkandet och propositionen visar tydligt att det är tre partier som har samarbetat och tagit fram förslagen. Man har ryckt ur dem ur det större sammanhanget. Jag hoppas verkligen att det kommer en snar och snabb lösning på hela problematiken kring barns skuldsättning. Jag måste ändå ställa en fråga till . Är det inte så enligt den nya lagen att barnen visst ska kunna ärva en veteranbil och äga den bilen, och så länge bilen är avställd finns det inga problem? Om bilen däremot inte är avställd och man väljer att använda den registreras den i trafikregistret. Det är då brukaren, alltså barnets vårdnadshavare, får ta över ansvaret för den. Jag kan i praktiken inte förstå var problemet ligger ens med veteranbilarna. Hur många barn som helst kan mycket väl äga veteranbilar och andra tillgångar som de ärver av sina anhöriga. Enligt den nya regeln tar man inte ifrån barnen rätten att äga gåvorna och det som de har fått ärva. 164 () replik: Låt mig först ånyo betona tillfredsställelsen över de steg som har tagits här och de steg som vi tar nu i och med den här lagstiftningen. Det är steg på rätt väg. Jag är övertygad om att vi kommer att få bort de fordonsrelaterade skulderna för underåriga barn helt och hållet inom loppet av . Det är riktigt att bilregistret inte återspeglar den civilrättsliga äganderätten. Det gör det inte , och det kommer det inte att göra i fortsättningen heller. Rätten prövas ju inte av över huvud taget, som man gör till exempel beträffande fastigheter och i lagfartsärenden. Så visst kan barnen vara ägare till fordon men inte vara registrerade. Men varför ska man gå den konstiga vägen? Varför ska man inte ta den möjlighet som finns som justitieministern som den jurist han är tog fram och visade på? Varför han inte har velat fortsätta med den principen är för mig en gåta. Det hade varit rätt väg att gå, och då hade de barn som vi talar om fått känna att de verkligen är ägare till fordonen. Föräldern, förmyndaren, hade fått stå för kostnaderna för att bruka fordonet på precis samma sätt som en tjänsteman gör som har en leasad tjänstebil. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 20 § Elektronisk ingivning till Föredrogs lagutskottets betänkande 2005/06:LU37 Elektronisk ingivning till (prop. 2005/06:135). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 21 § Förenklade redovisningsregler, m.m. Föredrogs lagutskottets betänkande 2005/06:LU28 Förenklade redovisningsregler, m.m. (prop. 2005/06:116). 165 REZENE TESFAZION (s): ska vi debattera lagutskottets betänkande nr 28 om förenklade redovisningsregler. I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2005/06:116. Propositionen innehåller förslag om att ska anta vissa ändringar i bland annat årsredovisningslagen 1995:1559 om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag och bokföringslagen 1999:1078. Lagändringarna är avsedda att träda i kraft . Utskottet tillstyrker regeringens förslag, och motionerna avstyrkes. Till betänkandet finns tre reservationer. Med detta sagt, herr talman, överlämnar jag debatten till debattörerna. 166 (): Det är roligt att vara företagare i , men det är krångligt. Regelverket är omfattande, och nya regler läggs ständigt till gamla. Ofta är de regler som vi beslutar om här i eller i någon myndighet var för sig både rimliga och kloka. Problemet uppstår när företagaren sitter där och ska försöka följa alla dessa regler. Då är de inte lika rimliga och kloka. Regelmassan som består av en massa kloka och enkla regler blir tillsammans ett virrvarr av regler, i många fall motstridiga och i värsta fall omöjliga att följa. För företagaren innebär det att man tvingas försöka tillämpa alla dessa regler. Han eller hon gör det ofta under straffansvar. Det är regler om bokföring, skatter, miljö, arbetsmiljö med mera. Inte mindre än 20 000 sidor med företagsregler ska en företagare sätta sig in i och rätta sig efter. Tillsammans ska företagarna fylla i 90 miljoner blanketter. Det är en stor hög med papper. Under flera mandatperioder har regeringen förklarat att nu ska man ta itu med företagens byråkratiska regelbörda. Näringsministrar har kommit och gått, och alla har de förklarat att nu ska det ske. Det ska bli enklare att vara företagare. Simplexgrupper har tillsatts och byråkrater har utrett, men det har inte blivit lättare att vara företagare. Vissa regler har tagits bort, men desto fler har tillkommit. Vi inom alliansen tror att det krävs krafttag för att förenklingen ska ge den effekt som vi alla eftersträvar. Men jag tror att det ytterst gäller frågan om vi verkligen litar på företagen och företagarna. Ska alla företagare få lida för att några få inte sköter sig? Måste staten ha koll på allting? Vi inom alliansen står bakom det förslag till regelförenklingar som regeringen lagt fram i den aktuella propositionen, men vi vill gå längre. Propositionen och majoritetens text i betänkandet präglas av en ängslan. Regeringen är som tonårsföräldrar. Vågar vi släppa taget? Ska vi lita på att företagarna inte gör någonting tokigt? Min uppmaning till regeringen och majoriteten är: Våga ta språnget! Ni kommer att upptäcka att företagare klarar sig mycket bättre utan alla dessa regler som har tyngt dem så . I sak vill alliansen som sagt gå längre än majoriteten. Vi vill öka antalet företag som ur redovisnings- och revisionssynpunkt blir att betrakta som mindre företag. Det gör vi genom att höja gränsvärdet för balansomslutningen från till . Därmed blir det lika med de gränser som finns inom EU. Regeringen har i sin proposition inte givit några mer avgörande skäl för sitt beslut att 25 miljoner i balansomslutning är bättre än 40 miljoner. Regeringens resonemang i propositionen präglas även det av ängslan. Vi vet emellertid att om vi sätter kriteriet till 40 miljoner kommer fler företag att klassas som mindre företag och därigenom få en mindre regelbörda till gagn både för svenskt näringsliv och hela det svenska samhället. I propositionen har regeringen också lagt fram en lista på undantag för notupplysningar i årsredovisningen för mindre företag. Listan kan vid en första anblick se imponerande ut, men i praktiken är de flesta av de här noterna sällan eller aldrig tillämpliga på mindre företag. Inom alliansen är vi ense om att utnyttja fler undantag som EG-rätten ger oss möjlighet till. Det är bland annat specifikationer av anläggningstillgångar, specifikationer av skulder som förfaller till betalning senare än från balansdagen, uppgifter om löner och ersättningar till anställda fördelat på olika kategorier med mera. Värdet av dessa uppgifter kan starkt ifrågasättas i mindre företag. Undantag skulle innebära verkliga förenklingar för mindre företagare. EU:s årsredovisningsdirektiv ger oss också den möjligheten, men regeringen tvekar och vill avvakta. Man kan fråga sig: Avvakta vad då? Vi inom alliansen vill också att mindre företag ska undantas från skyldigheten att redovisa sjukfrånvaron och könsfördelningen i företagens ledning. Dessa uppgifter kostar pengar att ta fram och är av ringa värde för det allmänna. Men regeringen vill avvakta och utreda. Sammanfattningsvis är regeringens förslag bra, men för lite och för ängsligt. Ska svensk företagsamhet få verkliga regelförenklingar krävs att vi vågar lita på företagen och företagarna. Slutligen yrkar jag bifall till reservation 1 under punkt 2. 167 (): Vi instämmer i vad har sagt och välkomnar i allra högsta grad den här lagstiftningen och att vi nu ska kunna få en definition så att vi äntligen vet vad vi menar med små företag respektive stora företag. Det har vi väntat på. Den allmänna debatten behöver verkligen komma in i detta. Då behöver naturligtvis regeringen och vi politiker också använda oss av de här begreppen och behålla bara de här två begreppen och ta bort alla mellanformer. Jag ska inte upprepa vad har sagt. Jag ska bara uppehålla mig vid det som hade varit så oerhört enkelt för regeringen att göra här , nämligen att låta redovisningarna av sjukfrånvaron och könsfördelningen i företagsledningarna följa de stora företagen. Vi har sagt det tidigare när vi antog den lagstiftningen, och jag säger det igen. Jag har ett litet ben kvar i dagens verklighet ute i näringslivet och är styrelseordförande i två bolag som har mellan 20 och 30 anställda vardera. Det är inte svårt, vare sig för den verkställande direktören eller för styrelsen, att hålla reda på sjukfrånvaron, och vi vet vilka som är kvinnor och vilka som är män i företagsledningen i den här typen av bolag. När någon blir sjuk tar naturligtvis företagsledningen detta till sig med en gång. Drar sjukdomen ut är det ett ärende för en företagsledare i den typen av företag att arbeta med. Det här behöver inte stå i någon årsredovisning, vare sig för den egna styrelsen, för företagen eller för de få som läser årsredovisningarna i den här typen av företag som egentligen inte är någon annan än bolagens bank. I stor sett ingen annan läser de här årsredovisningarna. Det hade varit mycket enkelt att göra detta, och jag hoppas verkligen att regeringen tar det till sig och flyttar upp alla onödiga uppgifter som fortfarande kommer att ligga på små företag med den här gränsdragningen till de stora företagen. Där menar jag att det kan finnas anledning att man redovisar även sjukfrånvaron och könsfördelningen. Det har vi absolut inget emot. Men de företag som betraktas som små företag ska slippa den uppgiften som dessutom ska verifieras av revisorn och följaktligen inte bara kostar arbete att ta fram, utan den kostar rent faktiskt pengar när revisorn ska granska att uppgiften är rätt. Även jag yrkar bifall till reservation nr 1. 168 (): Vi debatterar nu betänkande nr 28 som i huvudsak behandlar propositionen Förenklade redovisningsregler, m.m. Det här är en debatt som vi har fört ett antal gånger när vi har haft diskussioner om förenklingar, hur vi ska kunna utveckla associationsrätten och hur vi ska skapa bättre regelverk för företagen. sade i sitt anförande att det är så många regler, och det tycker jag är väldigt tydligt och man hör det väldigt . Vi har så oerhört mycket regler i att företagen inte klarar av att bedriva sin verksamhet. Den största påhejaren av det här är . När man träffar företrädare för brukar man i varannan och var tredje mening få höra om denna gigantiska börda av regler som gör det omöjligt att bedriva verksamhet i . Det gör mig lite ledsen. Det grundläggande för borde väl vara att attrahera nya människor att starta företag så att får fler medlemmar och på så sätt blir en ännu större organisation. Man ägnar väldigt stor tid till att berätta om hur dåligt det är, hur svårt det är och hur svårt regelverket är i stället för att försöka hjälpa sina medlemsorganisationer med de problem som finns och försöka attrahera nya individer att starta företag. Detta är en uppmaning som jag gladeligen ger från talarstolen: Prata mer om konstruktiva lösningar och attrahera nya människor att starta företag i stället för att prata om de ofantliga krav och svårigheter som finns! Jag är ute och träffar ganska många företagare. Någon här i kammaren eller någon som lyssnar får gärna svara på den här frågan: Vilka är dessa ofantliga mängder regler som en företagare måste följa? Vilka är dessa hundratals blanketter som man måste fylla i och som skapar de här gigantiska problemen? Jag har ställt den frågan ett antal gånger och inte fått svar. Sedan håller jag med om det finns enskilda blanketter, enskilda förslag och enskilda enkäter som kommer från myndigheter och även från andra som är krångliga och skapar en del problem. Man kan bryta ned frågan och säga: Vilken är den här krångliga blanketten som ställer till så rysligt mycket problem? Men när jag gör det får i alla fall inte jag speciellt ofta svar. Jag tycker att vi under den här mandatperioden har tagit ett antal viktiga steg. Det var lite grann det jag pratade om i mitt förra anförande: Det handlar om att vi nu måste modernisera lagstiftningen för företagande och för företag i . Det är det jag tycker att Socialdemokraterna, har gjort på ett antal olika områden under den här mandatperioden. Jag tycker att den nya aktiebolagslagen är ett sådant exempel där man faktiskt har lagt fram ett antal förslag om hur man ska modernisera och skapa en lagstiftning som ska klara av de krav som ställs . är det ju faktiskt så att i den nya aktiebolagslagen är det fler regler än i den gamla aktiebolagslagen, och jag tror nog att de flesta som har satt sig in i den nya aktiebolagslagen kan konstatera att det faktiskt är ganska bra att det finns några paragrafer till, för det här skapar en trygghet för de företag som finns där. Om det inte skulle ha funnits regelverk på det här området hade vi i stället hamnat i olika typer av tvistlösningar. Men finns det tydligt och klart redovisat vad det är som gäller i olika situationer. Om företag hamnar i en sådan situation vet de tydligt och klart vad som gäller, och då slipper de hamna i någon typ av tvistlösning. De kan i stället använda sig av regelverket. Jag tycker alltså att man inte alla gånger kan säga att fler regler bara är dåligt, utan i vissa fall tror jag att det kan vara en trygghet att ha regelverk. En annan diskussion har gällt om man ska ha revisionsrätt för alla företag eller inte. Jag tror att det är en jätteviktig diskussion, och den frågan har vi diskuterat ett antal gånger här i kammaren. Jag tror att revisionsrätt är väldigt viktig, och jag tror till och med att man som företagare känner en viss trygghet av att ens bolag faktiskt revideras. Jag tror alltså inte att alla regler är av ondo, utan jag tror faktiskt att mycket av regelverksarbetet har påbörjats. Sedan kan jag hålla med om att det finns saker som vi måste gå vidare med. En av de stora skillnaderna, och en av de saker som vi har diskuterat väldigt mycket , har varit att vi tidigare i haft en princip om enhetliga regler. Vi har alltså haft regler som har byggt på att det ska vara ungefär samma struktur för alla företagstyper. har ett resonemang i propositionen som jag tycker är intressant och som regeringen faktiskt har tagit fasta på, som handlar om att det nu är viktigt att man i stället sätter upp gränsvärden. Hela den här propositionen bygger på att man nu tydliggör skillnader mellan mindre och stora företag. Jag tror att det här är en fortsatt process. Jag tror att det är ganska viktigt att vi har den här processen. Jag tror också att det kommer att finnas fler områden där vi kommer att jobba vidare med det här. Det finns säkert fler delar att jobba med för att förbättra redovisningsreglerna och underlätta redovisningen. I betänkandet finns det tre reservationer, och jag tänkte beröra två av dem i alla fall. Den ena reservationen rör hur gränsvärdena är uppsatta och om man skulle ha höjt något av gränsvärdena lite grann eller sänkt något av gränsvärdena lite grann eller om de ligger på rätt nivå. Från utskottsmajoritetens sida anser vi att gränsvärdena ligger bra där de ligger, att man nu kommer att få tydliga grupperingar mellan stora och små företag och att det här i mångt och mycket är ungefär samma regelverk som EG har i sitt redovisningsdirektiv. Sedan kan man självklart resonera om gränsvärdena. Det kan vara så att vi kommer att behöva se över dem. Problemet med gränsvärden beror ju på att företagande sker inom väldigt många olika områden. Det finns säkert vissa branscher där de här gränsvärdena kanske inte alla gånger är helt applicerbara och där det kan finnas en gränsdragningsproblematik. Men jag tror att den avvägning som har gjorts från regeringens sida jag tycker att man i propositionen väldigt tydligt beskriver varför man har satt just de här nivåerna är väl gjord. Vi får väl se hur lagstiftningen kommer att fungera framöver. Den andra reservationen som jag kort tänkte beröra är reservation nr 2 gällande undantag från redovisningskrav. Den här frågan diskuterade vi när lagstiftningen infördes. Jag håller med om att de här två frågorna i ett bolag med 20 anställda är väldigt lätta att överblicka. Då tror jag inte heller att kostnaderna blir speciellt stora för att föra in dem i årsredovisningen. Jag tror att könsfördelningen och framför allt sjukfrånvaron är uppgifter som kan vara viktiga, men vi säger också i propositionen att det här är någonting som vi får gå vidare och se på för att på så sätt kunna minska den totala redovisningsbördan . Med det korta inlägget vill jag än en gång yrka bifall till förslaget i betänkandet i sin helhet och avslag på reservationen. 169 () replik: Jag tycker att man i den politiska debatten ska ha en viss varsamhet med orden. Jag har inte sagt att alla regler är av ondo. Jag har levt på att vrida och vända på regler, så jag har stor respekt för svenska lagar och regler. Men jag tycker att försöker förminska problemet med den krångliga regelmassan. Det är krångligt att vara företagare. Det jag försökte säga är att varje regel i sig kan verka vettig och sund, men när man sammanställer allt och ska försöka göra någonting av det i det dagliga livet är det besvärligt. Man ska också komma ihåg att de allra flesta företagare, möjligtvis med undantag för advokater som lever på regler, inte lever på att fylla i blanketter och att tillämpa regler. Det de lever på är att sälja, tillverka och producera varor. Det är det de försöker leva på. Därför tycker jag att man inte ska förminska problemen. Det är ett verkligt problem med alla dessa regler. Därför vill jag fråga : Tycker han inte att det är ett verkligt problem med alla dessa regler? 170 () replik: Jag håller med om att problemet finns för företag, men jag tror att regelverken är bra. Den fråga som jag brukar ställa mig är just den: Vilka är de regler som vi ska ta bort? Vilka är de redovisningsdelar som inte är nödvändiga? Jag tror att väldigt många av dessa är nödvändiga och väldigt bra. Framför allt är det ju så, precis som jag sade i mitt anförande, att många av de regler som finns är till för att skapa trygghet för företagaren. Det ska finnas en trygghet i att ekonomin är okej. Det ska finnas en trygghet i att det i lagstiftningen finns tydligt reglerat vad som händer i olika situationer och vid olika typer av tvister eller när man är oense om olika saker. Jag håller däremot med om att det finns ett antal blanketter som skickas ut från våra myndigheter och att det finns några saker som ska skickas in som gör att den totala regelmassan för vissa företagare, framför allt de absolut minsta, skapar problem. Men man kan ställa frågan: Vilken av dessa ska man ta bort? Då är det väldigt sällan man får något svar. Däremot är det väldigt viktigt att vi som lagstiftare och som regeringsbärande parti har en dialog med de myndigheter som har väldigt mycket kontakter men också ser över regelverket för att försöka underlätta . Jag tycker faktiskt att har både och gjort väldigt mycket för att bli mer kundanpassade, men självklart finns det saker kvar att göra. 171 () replik: Det handlar inte bara om de regler som berör företag, utan många regler finns ju till för att man ska lämna uppgifter till myndigheter. Man ska göra olika former av anmälningar. Allt det kostar pengar. Till exempel gäller det momslagstiftningen. Det kostar företagen enorma summor att fylla i dessa blanketter. Om man försökt fylla i en sådan blankett, med pilar hit och dit, förstår man att det inte är någon lätt sak om man inte är utbildad för det. Därför tvingas också många småföretagare, hantverkare, att vända sig till experter för att få det gjort. Och det kostar pengar. Jag tycker alltså att man ska vara mycket mer öppen för detta.