prot · GT09118 · 2006-05-08 00:00:00 — Precis som jag läste upp i mitt inledande svar har regeringen tillsatt två separata utredningar dels inom , som ska se över den här frågan efter att har påtalat den, dels inom mitt eget ansvarsområde, där vi behandlar frågan vilken typ av verksamhet och bolagsverksamhet som är möjlig inom kommunallagens gränser. Syftet är att vi ska få en klarare bild av var gränserna går. Av det skälet är det för tidigt att uttala sig om hur det exakt ser ut. Jag har också stött på exempel som dem Per tar upp. Det finns en gråzon där. har man från företagens sida varit väl grinig. Man måste se vad det är för verksamhet det har varit solarier, kaféer eller annat. är de som jobbar på de ställena sådana personer som står ganska långt från den ordinarie arbetsmarknaden. Man genomför olika sysselsättningsprojekt och bedriver på det här sättet en vettig verksamhet. Jag har stött på detta bland annat i en kommun i mitt hemlän, . Handen på hjärtat det lilla företaget som skulle vilja göra jobbet är inte intresserat av att anställa dem som kommunen har anställt för att bedriva den här verksamheten. Man befinner sig i en gråzon mellan vad som är en riktad åtgärd för att göra en insats för människor som står långt från arbetsmarknaden och vad som är näringsverksamhet i konkurrens. Ser man till detta blir kritiken kanske något mindre vass. Man måste se till hela bilden. Jag hoppas att utredningarna åtminstone den ena av dem, som ska se speciellt på detta drar upp skiljelinjerna på ett tydligt sätt. Vi bör ha i åtanke att arbetslivet har blivit tuffare på den öppna arbetsmarknaden. Med det förhållningssätt vad gäller vilken typ av arbetskraft man accepterade som man hade i näringslivet skulle det finnas ungefär 60 000 fler än på den ordinarie arbetsmarknaden. Det har stramats åt. Jag vill dock understryka att detta oftast inte beror på illvilja från företagens sida, utan det är ett tuffare konkurrensklimat. I den globala värld vi lever i ställs det hårda krav. En annan stark kritik från småföretagen handlar om att de pressas hårt av de större företagen. Man ska vara underleverantör, och man ska också vara lagerhållare, och dessutom får man inte betalt och så vidare. Det finns en särskild utredning som tittar på den delen. Det finns alltså sådana faktorer som har gjort så att möjligheten att anställas har begränsats. Den som inte är hundraprocentig i alla avseenden har också svårare att få jobb. Då faller ansvaret ganska tungt på den kommunala delen. Där vill man naturligtvis se att ens kommuninvånare också har något vettigt att göra. Då kan man stöta på solarier och andra typer av kaféverksamhet som jag har sett. Det gäller kanske också att man har reparerat lite cyklar, sålt begagnat och sådant. I det fallet tycker jag att det är ganska okej att den verksamheten förekommer. 67 PER (): Till att börja med riktar jag inte kritik mot just statsrådet, eftersom du inte varit ansvarig för det här området så . har det inte gjorts någonting på området. Därför ska man väl, fru talman, vara tacksam över att det nu ändå kommer ett par utredningar. Jag tror att det är bra att göra den typen av utredningar. Självklart har statsrådet också rätt i att det finns en gråskala. Men det finns också saker som är väldigt ljusvita och saker som är väldigt mörksvarta, och däremellan finns det en gråzon. Det är här som en bra dialog mellan kommuner och landsting å ena sidan och företagare å andra sidan verkligen skulle kunna hjälpa till. Jag tror inte att det är det lilla kommunala kaféet inne på ett äldreboende och att man har anställda, som statsrådet uttrycker det, som står relativt långt bort från den ordinarie arbetsmarknaden. Jag tror inte att det är dessa små kaféer inne på kommunala anläggningar som är det stora problemet, även om jag skulle kunna hitta alternativa lösningar även där. Det stora problemet är just fallen som eller de många kommunala gymmen som poppar upp. En av gymägarna kommer till för att berätta hur hennes företag konkurrerades ut av ett kommunalt företag. Det är naturligtvis inte roligt om man som företagare investerar kanske en miljon eller två i olika typer av styrketräningsmaskiner, löpband och så vidare. Sedan kommer en kommun in och för skattebetalarnas pengar köper in alltihop. Man kan sätta vilka priser som helst och gå med förlust hur länge som helst, eftersom det är skattebetalarna som betalar. Då är det ganska klart att denna gymägarinna blir väldigt ledsen över den osunda konkurrensen. Hon tycker att det är konstigt att hennes egna skattepengar som hon betalar in används för att driva hennes företag i konkurs. Där tycker jag inte att det handlar om en gråzon. Där handlar det om ett solklart fall av missbruk av den kommunala kompetensen. Det skulle vara bra ifall många av dem som stod en bit från den ordinarie arbetsmarknaden snarare kom ut i riktiga små företag. Kanske hade de sin anställningstrygghet och en del av sin lön från kommunen. Men de var utplacerade som hjälpredor i olika företag. Det är ett alternativ till att ha företag som helt och hållet drivs av kommunen där man har det goda syftet att se till att människor som står en bit från den ordinarie arbetsmarknaden kommer in och gör en god insats. Det gör väldigt många av dessa personer. Det finns många sätt hur vi skulle kunna få in fler människor i arbete och också i små och medelstora företag. Jag hoppas att vi snart kan få en situation där kommuners och landstings riktiga uppgift förutom att sköta vård, skola och omsorg är att se till att på olika sätt vara en mycket god upphandlare av tjänster. De ska vara upphandlare inte bara av stora företags tjänster utan också av små och medelstora företags tjänster på marknaden. 68 Statsrådet (): När det gäller den sista frågan har jag en ganska klar princip. Om man ska driva egen verksamhet eller om ska upphandla är någonting som tillhör den kommunala kompetensen och den politiska sammansättningen i kommunen eller . Man ska inte lagvägen tvinga till upphandling om det är så att en majoritet i kommunen tycker att de vill bedriva den kommunala verksamheten i egen regi. Om man däremot bestämmer sig för att upphandla ska man naturligtvis göra det på ett alldeles korrekt och riktigt sätt. Det finns ett annat problem som jag stöter på ofta hos småföretagare och där man säger att man har bekymmer. Volymerna i upphandlingar är så stora att man har svårt att lämna anbud. Det är en väldigt viktig del. Den tror jag faktiskt är viktigare för småföretagen än kanske de exempel som finns där man bedriver konkurrerande verksamhet inom ett område som borde anses vara privat. Det tror jag finns en större anledning att diskutera. Det har vi också sett. Det finns med i det åtagande som kommer på upphandlingsområdet. Vi ska också titta på vilket sätt vi kan stärka småföretagarnas konkurrenskraft. Det handlar över huvud taget om att kunna få sådan upphandling att man orkar med att lämna ett anbud. Det är väldigt viktigt att stärka det. Jag vet att det också finns verksamhet som inte borde finnas, som Per säger. I någon kommun bedrev man bland annat bussresa till i bolaget. Det torde knappast tillhöra den kommunala kompetensen. Jag tror att kommuninvånarna i den kommunen skulle kunna göra en Europaresa även om inte det kommunala bolaget erbjöd de tjänsterna. Det finns en gräns, och där har man definitivt gått för långt. Där ska det kommunala bolaget inte bedriva verksamhet. Det har inte mycket med den kommunala uppgiften att göra. Däremot finns det en gråzon där man gör insatser. Det är inte så lätt som Per säger att bara man fick lite stöd så skulle man anställa den arbetskraft som står långt ifrån arbetsmarknaden. Det finns stöd i varierande form. Det finns också lönebidrag ända av lönen för någon som har arbetshandikapp. är det för många som inte får en möjlighet att komma ut och jobba i den privata verksamheten. Jag tycker också att huvudinriktningen ska vara att man som arbetshandikappad i någon form eller om man har varit ifrån arbetsmarknaden är allra bäst betjänt av att jobba i ett företag bland alla andra och tillhör arbetsmarknaden som alla andra. Det är stärkande för personen i sig än att ha olika form av projekt där bara de som har ungefär samma bild bakom sig finns. Det är mixen som ofta gör att det är bra. Man bör titta på de möjligheter som finns för företagen. Jag förmodar att man också från arbetsförmedlingarnas sida för diskussioner med företag. Då skulle de människorna också kunna anställas i högre grad, och då behövde man kanske inte heller ha så många verksamheter ute i kommunerna som man har . Det finns inte någon lång trängtan från de flesta av kommunala företrädare ute i landet att driva kafé inne på ett äldreboende eller någonting sådant för att sysselsätta dem som har varit långtidsarbetslösa. Skulle någon annan ta på sig att göra det med det stöd som finns tror jag att de skulle vara ganska glada för det. Jag tror inte att det är skälet till att man gör det. Man vill göra en insats och se till att göra människor mer anställningsbara . Som jag sade tidigare finns det solklara vita delar. Var gränsen går där är sådant som utredningarna ska titta på så att vi får en skarpare gräns att dra emellan så att otydligheterna blir färre och det blir en rakare och renare linje. 69 PER (): Jag hoppas verkligen att det blir så. I många kommuner vore det ett bättre sätt att göra den upphandling som man vill göra. Där håller jag med statsrådet att det är upp till varje politisk majoritet att välja hur stor upphandlingen ska vara. När man väl har valt detta är det viktigt att vi hittar sätt som gör att man kan handla upp mindre volymer och se till att små och medelstora företag också finns bland konkurrenterna. Därigenom blir konkurrensen bättre, och skattebetalarnas pengar används på ett bättre sätt. Jag är också glad över att vi åtminstone hittat ett företagande där vi är helt överens att kommunerna och landstingen ska hålla sig borta. Det är turistresor utomlands. Det är en bra början. Sedan hoppas jag att vi steg för steg kan hitta alltfler branscher där det över huvud taget inte behövs några kommunala eller landstingsägda företag. För mig är det egentligen precis tvärtom. Det är snarare så att vad kommuner och landsting borde göra är att kommunfullmäktige en gång tittar igenom de näringsverksamheter som man för tillfället har. Då ska man se om det finns några möjligheter att knoppa av dessa till små företag på den privata sidan, att skriva kontrakt med dem och på olika sätt få i gång ett nytt näringsliv. Här finns det fantastiska möjligheter att steg för steg se till att få fler små och medelstora företag även i ganska små kommuner. 70 Statsrådet (): Jag skulle vilja att Per när han träffar de företagare som känner sig misshanterade i verksamheten ber dem att söka upp verksamheten. Det kan vara ett kafé eller ett solarium som drivs. Då kan man diskutera på vilka villkor de skulle kunna ta över verksamheten. Men då ingår naturligtvis också de som jobbar där. Man kan gå igenom vilka olika stödformer som finns. Jag tror att det i de allra flesta fall finns goda stödformer om det är så att man vill anställa när personalen tar över verksamheten. Jag tycker att det är ett effektivt och framsynt sätt att försöka möta problemet. Dessvärre vill man ju ofta ta över verksamheten men inte ha med alla anställda. Det förekommer rapporter där man säger att alla inte platsar. Men just helheten, som jag förstod att Per var inne på i sin diskussion, kan vara intressant. Jag tycker att det är en koppling som man kan göra framåt, för jag tror att det är en stor del av problematiken. De rena, solklara fallen som jag pekade på tror jag att vi är ganska överens om. Så ska det inte vara när man har en fungerande marknad för övrigt. Där ska inte kommunen vara. Det tycker jag är viktigt i det här läget. gäller det upphandlingsreglerna. De hör ju egentligen inte riktigt till den här interpellationen. Men de hör ändå dit för småföretagen. Det är viktigt att man gör volymer så att man kan lämna anbuden direkt. Tyvärr ser det ofta ut på ett annat sätt om det gäller vägunderhåll och så vidare. Då är det ett stort bolag som får den första upphandlingen. I andra led, i bästa fall, eller i tredje eller fjärde led får någon småföretagare i form av åkeriägare sanda eller ploga. Det är ett antal som ska leva på anbudet i olika led. Den som sedan gör jobbet sist är den som får sämst betalt. Det har jag sett vid olika tillfällen, och jag tycker inte att det är någon bra ordning. Anbuden borde delas upp så att småföretagen kunde tas i anspråk i första led. Då skulle han eller hon få en bättre ersättning för sitt jobb än . Då skulle man också stärka hela företagsverksamheten i . Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Motioner 2005/06:Sk29 och Sk30 till skatteutskottet /06:Fi15Fi17 till finansutskottet 14 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /06:UU19 och UU10 Anmäldes och bordlades betänkande 2005/06:KU17 En andra nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna, m.m. betänkanden /06:FiU23 Penningpolitiken och 2005 2005/06:FiU29 Förlängning av övergångstiden för vissa finansieringsföretag betänkanden /06:SkU18 Motioner om fastighets- och förmögenhetsbeskattning 2005/06:SkU22 Motioner om alkoholskatt m.m. 2005/06:SkU32 Justering i lagen om trängselskatt betänkande 2005/06:SoU20 Några smittskyddsfrågor betänkande 2005/06:BoU10 Reformerad hyressättning 16 § Anmälan om interpellationer Anmäldes att följande interpellationer framställts 2005/06:391 av ()till statsrådet för korruption i staten 2005/06:392 av ()till utrikesminister agerande för att stoppa turkiska övergrepp mot kurder Interpellationerna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 17 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av talmannen från sammanträdets början till och med 8 § anf. 38 (delvis) och av tredje vice talmannen därefter till sammanträdets slut.