prot · GT0977 · 2006-02-22 00:00:00 — Inom miljöpolitiken kan nämnas att Region norr, en av de fyra regionerna, bedriver ett samarbete med om marin forskning i som bidrar till att upptäcka och dokumentera vattenföroreningar eller andra förändringar. förmåga att möta olje- och kemikalieolyckor till sjöss ska påtagligt bidra till att minska konsekvenserna av allvarliga incidenter för den miljön och strandnära land- och vattenområden. I regleras rätten till oskadlig genomfart av kuststaternas territorialvatten och rätten till fri sjöfart på det fria havet. Förändringar förutsätter ändringar i aktuella internationella havs- och sjörättsliga konventioner eller möjligtvis bilaterala överenskommelser. arbetas i stället med , automatic identification system, som svarar för och som i princip täcker hela . Detta är ett transponderbaserat informationssystem och beräknas komma att vara helt infört . Systemet ger information om fartygens identitet, position, kurs och annat från fartyg som överstiger 300 tons storlek. Dessutom finns i ett förslag från kommissionen till och rådet direktiv avseende ändring av direktivet om att inrätta ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik inom gemenskapen. Detta innebär att alla fiskefartyg med en totallängd som uppehåller sig i vatten under en medlemsstats jurisdiktion ska vara utrustade med som uppfyller de prestationsnormer som har tagits fram av den internationella sjöfartsorganisationen . Detta gör att informationen om fartygstrafik i och och möjligheten att övervaka denna successivt förbättras. När det gäller Försvarsmakten och dess verksamhet har mycket hänt . Ett nytt försvarsbeslut är taget som innebär att ett starkt fokus riktas mot internationella insatser. Försvarsmakten har inventerat sin verksamhet och sin materiel för att säkra kommande insatser. Materiel som anses vara överskottsmateriel kan överföras till annan myndighet. Utlåning av materiel kan också ske vilket då ska regleras i avtal, vanligtvis . Detta kan ske med stöd av en ny förordning benämnd Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet. Utskottet anser för sin del att det är angeläget att en fortsatt låneverksamhet av olika båttyper, naturligtvis med beaktande av Försvarsmaktens eget behov, kan fortsätta och bidra till att upprätthålla en god sjöräddningsberedskap där behovet är störst. Flera parter har anmält sitt behov, bland annat , räddningstjänsten, polisen och . Utskottet är emellertid främmande för att ska reglera om och under vilka villkor en fortsatt utlåning eller överlåtelse av Försvarsmaktens materiel ska komma till stånd. Det är en fråga för regeringen. Med anledning av detta vill jag yrka avslag på motionerna. 87 (): Jag känner att jag måste kommentera reservationen från . Man brukar ju i princip inte göra det. Naturligtvis har man rätt att lägga fram vilken reservation man vill. Men i det här fallet tycker jag att det känns nödvändigt. I den motion som reservationen bygger på föreslås att man ska slå samman och marinen och att ska upphöra som enskild och självständig myndighet. Naturligtvis har man rätt att tycka det. Flera motioner har också stött och drivit detta förslag. Jag är medlem i Försvarsberedningen och har varit med och utarbetat det här betänkandet som citerats lite överallt, och det är ju trevligt i och för sig En strategi för säkerhet. Vi lade fram detta betänkande , och där tar vi upp att , , polisen och Försvarsmakten alla har resurser och uppgifter med bäring på säkerhet. Vi talar om att använda dessa resurser på ett mer effektivt och flexibelt sätt och att det skulle kunna ge synergieffekter. Detta avsnitt om de resurserna har lagt in i sin reservation. Man drar slutsatsen att det skulle stödja motionens krav att i slutändan lägga samman och marinen. Jag vill skarpt ta avstånd från denna tolkning av beredningens skrivning. Uppenbarligen känner att de har något slags tolkningsföreträde i det här avseendet. Att bättre kunna utnyttja gemensamma resurser ja, givetvis. Men inför förslaget om en sammanslagning av och marinen, att detta ska vara ett mål, kommer det ett skarpt nej från ! Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 14 § Vissa personalfrågor i Försvarsmakten Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2005/06:FöU5 Vissa personalfrågor i Försvarsmakten. 88 (): I varje organisation är enligt min uppfattning hanteringen av personalfrågorna nyckeln till framgång. Försvarsmakten utgör härvidlag inget undantag. Jag tänkte i det här anförandet göra några reflexioner kring de frågor som hanteras i betänkandet. Jag börjar med konstaterandet att försvarets personalförsörjning till dels bygger på ett värnpliktssystem. Det har gjort så . Det är en av grundbultarna i den svenska Försvarsmakten. är det emellertid så, som vi alla känner till, att det säkerhetspolitiska läget har förändrats för oss och för andra. Det är då av vikt att vi ser över och anpassar vårt nationella försvar efter den bild som råder . Det har vi gjort. Vi har gått från ett invasionsförsvar till ett insatsförsvar och gjort mycket stora strukturella förändringar. Då kan man ställa frågan om värnpliktens tid är förbi. Jag anser att vi även fortsättningsvis ska ha ett jämställt och kompetent försvar med en folklig förankring som enligt min uppfattning bäst baseras på ett värnpliktssystem. Drömmen för mig är att vi även kan införa en plikt som omfattar alla, det vill säga även kvinnor. Varför nu detta? Jo, därför att finns det, som vi alla känner till, procentuellt få kvinnor inom Försvarsmakten. Den främsta anledningen till förhållandet att vi har få kvinnor inom Försvarsmakten är enligt min uppfattning dagens pliktlagstiftning. Genom att vi kallar samtliga män men inga kvinnor till mönstring upprätthåller ju samhället uppfattningen att försvaret är en plats för män. Eftersom mönstringen utgör ett viktigt forum för information rörande det militära försvaret och säkerhetspolitiken, men också en möjlighet för rekrytering till våra frivilligorganisationer som det självklart är en instans som säkerställer rekrytering av de värnpliktiga som vi behöver till förbanden utesluts ju kvinnorna indirekt från de här organisationerna. Genom att man låter pliktlagstiftningen omfatta bägge könen tror jag att det här problemet skulle lösas och lösas effektivt. Försvaret skulle alltså baseras på en bredare kompetens än , där det finns plats för både kvinnor och män. Så är det inte . Över till en annan sak som också har anknytning till personalfrågorna. Försvarsmakten är, som vi alla känner till, en mycket stor statlig myndighet. Därav följer att den blir normgivande i samhället på många skilda sätt. De attityder som den som normgivande myndighet har ska bygga på öppenhet, mångfald och respekt. Men den ska också respektera enskilda individers fria vilja och integritet. I organisationen verkar främst män men också kvinnor. Det finns människor från andra kulturer än vår kultur. Det finns människor som har olika sexuell läggning. Det finns funktionshindrade människor och så vidare. finns det rapporter och undersökningar, gjorda , som visar att det inom Försvarsmakten finns negativa värderingar om dem som är något annorlunda i förhållande till hur majoriteten är. Jag säger att det inte är acceptabelt. Ett klimat där det förekommer diskriminering och trakasserier är inte acceptabelt. Alla anställda och då inkluderar jag faktiskt de värnpliktiga, även om de inte är direkt anställda ska känna sig respekterade och välkomna på lika villkor oavsett kön, etniskt ursprung, trosuppfattning, sexuell läggning eller ett eventuellt funktionshinder. Den organisation som vid ofred ska försvara våra mänskliga rättigheter och friheter måste också kunna implementera den uppfattningen i sin organisation i den fredstida vardagen. Jag vet att Försvarsmakten tar de här problemen på allra största allvar och har gjort mycket goda insatser. Men att det trots detta fortfarande förekommer diskriminering och trakasserier är som jag ser det oacceptabelt. Det måste hanteras med kraft även fortsättningsvis. Man måste arbeta medvetet med att synliggöra det utanförskap som följer i aningslöshetens och det invanda mönstrets spår. Gamla vanor, räjonger och skämt i fikarummen kan inverka oerhört hämmande på medarbetares möjligheter att vara sig själva och känna sig trygga. Att skapa medvetenhet om det är en riktigt stor utmaning. Ledarskapet i organisationen måste vara tydligt på den här punkten. Jag vill, herr talman, med anledning av det anförda yrka bifall till reservation nr 2 i betänkandet. 89 (): kunde man i regeringens proposition Vårt framtida försvar läsa att ett väl fungerande personalförsörjningssystem kan vara den enskilt viktigaste förutsättningen för Försvarsmaktens möjligheter att utföra sina uppgifter. Jag kan förstås inte annat än hålla med, och den är det faktiskt fortfarande. Vi kan stå här i kammaren och önska oss en massa olika förmågor och insatser som Försvarsmakten ska kunna genomföra och lösa, men har vi inte människor som vill och kan utföra allt detta så spelar det ingen roll vad vi säger här. Nå, hur mycket har hänt ? Försvarsmakten arbetar intensivt med dessa frågor och har för utskottet presenterat vad man i en intern arbetsgrupp, Arbetsgruppen personalförsörjning, kommit fram till. I rapporten skriver man bland annat att Försvarsmakten har strukturella fel i personalförsörjningen, främst när det gäller anställda befäl, det vill säga yrkes- och reservofficerare. Problemen består kort sagt i en felaktig åldersfördelning, vilket leder till att en för liten del av de anställda befälen kan användas i den insats- och utbildningsverksamhet som är knuten till förbanden och som ju är huvudverksamheten för Försvarsmakten. Om dagens utveckling fortsätter prolongerat kommer Försvarsmakten att ha en allt större andel högre yrkesofficerare, det vill säga officerare från majors grad och uppåt, men det är inte där behoven är som störst. är Försvarsmaktens andel av högre yrkesofficerare avsevärt högre än i jämförbara nationer. Man skriver också i rapporten att det saknas en tydlig koppling mellan grund- och insatsorganisation, vilket gör det svårt att analysera tillgång kontra behov, det vill säga att man inte riktigt vet vad man behöver och att man inte riktigt vet vad man har. Vi i den borgerliga alliansen har i vår motion föreslagit en hel del nya lösningar på de utmaningar som Försvarsmakten står inför på det här området. För att få en mer ändamålsenlig befälsstruktur måste man hitta nya anställningsformer för yrkesofficerare. Alla behöver inte ha yrket som ett livstidsyrke. De flesta andra länder har program för karriärväxling för officerare. Det bör också kunna införa. Möjligheter att arbeta i Försvarsmakten med olika uppgifter bör också finnas. Visstidsanställning och kontraktsanställning är nya former som skapar ökad flexibilitet. Med tanke på de beredskapskrav våra insatsförband ska ha är det nödvändigt att hitta nya lösningar. Utskottsmajoriteten tycks inte riktigt ha insett att måste driva på ännu hårdare i dessa frågor. Den riktigt övergripande stora utmaningen för Försvarsmakten är att rekrytera och behålla duktiga kvinnor och män i konkurrens med alla andra på arbetsmarknaden. Här finns en del som vi inte är nöjda med. Möjligheten för kvinnor att genomföra militär grundutbildning och utbilda sig till officer har funnits . Trots detta finns det alltför många exempel på att det förekommer kränkande behandling och diskriminering av kvinnor, framför allt när det gäller de värnpliktiga. Det är där allt börjar. Det är de som sedan ska söka vidare för att bli yrkesofficerare. Jag önskar verkligen att jag inte skulle behöva stå här och ta upp detta, men jag måste. Det är för många. En är för många. Det är många unga kvinnor som blir illa behandlade. Det funkar helt enkelt för dåligt. Det visar inte minst den senaste rapporten om sexuella trakasserier som Försvarshögskolan har gett ut: undersökning visar att siffrorna när det gäller kvinnliga officerare har fortsatt att sjunka, medan siffrorna när det gäller civilanställda samt värnpliktiga kvinnor är i princip oförändrade. av de kvinnliga officerarna uppger att de har blivit sexuellt trakasserade som föregick studien. av de värnpliktiga samt av de civilanställda kvinnorna har blivit sexuellt trakasserade. Statistiken över avgångar bland kvinnor under värnpliktsutbildning och bland kvinnliga officerare talar också sitt tydliga språk. Försvarsmakten arbetar med frågorna men måste faktiskt göra ännu mer. Det här duger inte. Försvarsmakten måste vara en attraktiv arbetsgivare för både kvinnor och män, för både civilanställda och militärt anställda. Man måste hitta lösningar på de problem som finns. Vi har föreslagit en hel del i vår motion, och därför vill jag avslutningsvis yrka bifall till vår gemensamma reservation nr 1. 90 (): Jag tänker ta upp en rätt konkret och speciell del i den motion om personalförsörjning som den borgerliga alliansen har skrivit. Denna speciella del handlar om reservofficerare som menar utgör en strategisk resurs för Försvarsmakten. Resursen är strategisk eftersom vi betalar för denna personalkategori enbart när vi använder den inom ramen för grundorganisationen eller i utlandsstyrkan. Andra personalkategorier har vi kostnader för även när behoven inte är som störst. reservofficerare besitter också vad vi brukar kalla för dubbla kompetenser. De är utbildade officerare. I den meningen är de lika kompetenta som yrkesofficerare. Men de har alla också någon form av yrkesutbildning, ofta med akademiska inslag. Den dubbla kompetensen vet vi alla tror jag i försvarsutskottet hur viktig och värdefull den är, inte minst inom ramen för vårt fredsfrämjande arbete. I en alltmer värnpliktsgles försvarsmakt får reservofficerarna stor betydelse som ambassadörer för Försvarsmakten. De kommer att bli en allt viktigare del i det som vi tidigare kallade för folkförankringen i det framtida försvaret. Till skillnad från är undertecknad övertygad om att sakta men säkert är på väg att överge den allmänna värnplikten. Exemplen på detta är många, och de blir fler. På Revingehed i övas och utbildas 100 soldater. De är de första yrkessoldater som det här landet har haft . Det är i framtidsspåren en försöksballong som skickas upp, men det råder enligt mig inget som helst tvivel om vart Försvarsmakten vill komma med detta framtidsspår och vilka behov som detta avser att peka ut. I samma riktning verkar också omfattande deltagande i det som kallas det stående förband som kräver att de soldater som ingår i förbandet är tillgängliga. Även detta pekar i riktning mot ett övergivande av värnpliktsförsvaret. Det enda som är tråkigt i det sammanhanget är att den politiska ledning i som borde ta täten i den här processen mer eller mindre stillatigande iakttar hur förändringarna sker. Skälet till att överge värnplikten är först och främst att mot bakgrund av den hotbild som har eller avsaknad av hotbild blir det alltmer stötande att unga män tvångsutbildas under hot om frihetsberövande. Vi har en snabb teknikutveckling och en övergång till alltmer kvalificerade uppgifter inom det fredsfrämjande arbetet som med nödvändighet kräver att utbildningarna blir längre och därmed dyrare, vilket gör det dubbelt viktigt för oss att förvalta de utbildningsinvesteringar vi har gjort . Vidare präglas den internationella verksamheten mer av snabba insatser över stora geografiska avstånd. Detta ställer krav på att förbanden är tillgängliga och att de har mycket hög beredskap. Viktigast är ändå att det med en värnpliktsarmé inte finns någon garanti för att den ska användas för den nu kanske viktigaste uppgiften för försvaret, de internationella operationerna. Rekryteringen till utlandsstyrkan är frivillig. Med pliktlagar kan vi inte skicka personal utomlands. Överbefälhavaren har upprepade gånger sagt att han inte är beredd att utbilda en enda värnpliktig som inte är beredd att tjänstgöra inom ramen för internationella arbete. För mig finns det en bedövande logik i det uttalandet. Jag menar att utbildning av personal för miljardbelopp , som inte garanterar att de kan användas för huvuduppgiften, är ett kvalificerat slöseri. När det gäller reservofficerarna är i det här sammanhanget min poäng att om ÖB inte vill utbilda värnpliktiga som han inte kan skicka utomlands kommer han heller inte att vilja utbilda reservofficerare som han inte kan skicka utomlands. Av det skälet har föreslagit att en förutsättning för rekrytering och utbildning av reservofficerare i fortsättningen ska vara att de bidrar till bemanningen av utlandsstyrkan. Det var också det som var skälet, kan jag påminna de församlade ledamöterna, till att vi här i kammaren fattade beslut om att en sådan plikt att tjänstgöra i den internationella verksamheten skulle gälla för yrkesofficerarna. Vägen framåt, herr talman, går över att vi får ett försvar som präglas av förmågor som finns här och , som präglas av de bäst möjliga förmågorna till billigast möjliga pris. Reservofficerarna kan spela en avgörande roll i det framtida försvaret, men det förutsätter att de får konkurrera på villkor som är lika med dem som gäller för våra stamanställda. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation nr 1. 91 (): För sedan lyssnade jag till överbefälhavaren i ett anförande och i en information som han hade för oss vi var flera där som handlade om hur man ska förändra Försvarsmakten framåt. Han har också gett ut en bok som heter och . Jag läser till att börja med en rad: En förändrad personalförsörjning är därför en förutsättning för att vi skall kunna skapa omedelbar insatsförmåga. Den svenska försvars- och säkerhetspolitiken, och därmed också delar av utrikespolitiken, vilar på Försvarsmaktens förmåga att utföra sina politiskt beslutade uppgifter. Försvarsmaktens viktigaste resurs är, har alltid varit och kommer alltid att vara en och samma sak: människorna. Det här blir alltmer tydligt i takt med att bidrag till internationella insatser ökar. Det ökade internationella inslaget ställer stora krav på de anställda i organisationen. Kraven på framför allt dem som tjänstgör utomlands i namn måste bottna i ett fungerande personalförsörjningssystem. Det finns ett starkt politiskt tryck på Försvarsmakten att kunna leverera militär förmåga. Det står det också om i den här boken, och det är vi överens om. Utmaningen består i grunden av två huvudsakliga delar: dels att rekrytera tillräckligt många personer och rätt personer, dels att ge de anställda bästa möjliga förutsättningar att genomföra sina krävande uppdrag. Det finns ett starkt tryck också på regeringen att leverera förutsättningar för Försvarsmakten att genomföra detta. och de andra partierna i alliansen har angett ett antal principer för ett reformerat personalförsörjningssystem i den motion som är lagd. Det handlar bland annat om att finna nya former för att kontraktsanställa värnpliktiga, att knyta reservofficerare närmare organisationen och att föryngra officerskåren men också om att skapa goda sociala villkor för de anställda under tjänstgöring och vid hemkomst och för deras familjemedlemmar. Två nyckelord i ett reformerat personalförsörjningssystem är frivillighet och kompetens. Fler måste uppmuntras att ingå i Försvarsmaktens organisation på frivilligbasis i tydliga kontraktsanställningar men av respektive individs karriär. Med kompetens menas inte bara att utbilda rätt personer på rätt sätt, utan också att den utbildning som Försvarsmaktens personal får ska ges ett högre civilt meritvärde. Om detta har vi talat . När kommer det? Kampen mot diskriminering i alla former borde vara mycket framgångsrik inom Försvarsmakten. Det ska inte ha någon betydelse för dig som soldat vem du är, vad du heter, varifrån du kommer, om du är man eller kvinna eller vilken sexuell läggning du har det centrala ska vara om du kan utföra den uppgift som du har fått. Vi är inte där . De som arbetar för en försvarsmakt som är befriad från den här typen av problem har sitt stöd av . Ett tydligt och obevekligt ledarskap, som kan beivra felsteg och uppmuntra en positiv utveckling, är A och O för att nå framgång. Detta ökar svenska flickors och pojkars intresse för att göra värnplikten och för att tjänstgöra i Försvarsmakten. Försvarsmaktens personal, främst hemvärnet, är ofta en oumbärlig resurs att sätta in i det civila samhällets skydd när extraordinära händelser inträffar. Detta har visat sig i ett antal större eller mindre katastrofer i vårt land. För hemvärnsmännen gäller att de antingen måste ta sin fritid i anspråk eller lämna ordinarie arbete för att genomföra dessa insatser. Man får då inte ersättning som täcker inkomstbortfallet. Så här är det , och detta är klart orimligt! På i togs detta upp av frivilligorganisationerna. Det framkom otydlighet i svaret från Försvarsmakten. har i en motion som behandlas under det här avsnittet tagit upp problematiken, och vi menar att reglerna för hemvärnspersonalens ersättning vid extraordinära händelser i det civila samhället måste ses över snabbt. Slutligen vill jag åter betona att människorna är det svenska försvarets viktigaste resurs. Det vore på sin plats om vi i det politiska livet och samhället i övrigt ibland öppet visade vår uppskattning för de ofta svåra uppgifter som Försvarsmaktens personal utför i vårt land och för utsatta människor i helt andra delar av världen. Jag yrkar bifall till reservation 4 under punkt 5 och ställer mig bakom övriga reservationer. 92 (): I detta betänkande har en reservation och två särskilda yttranden. För är jämställdheten en prioriterad fråga. Ni har alla som sitter här hört mig tala om kampen mot alla former av trakasserier inom Försvarsmakten, behovet av fler kvinnor i försvaret och en könsneutral plikt. Det kan inte vara någon nyhet för er att jag tänker prata om de här frågorna. Men ni har också hört mig tala om FN:s resolution om kvinnor i krishantering. Jämfört med har en hel del positivt hänt. Det går också framåt när det gäller implementeringen av resolution , även om det naturligtvis är långt kvar . Jag ställde en fråga angående hur det har gått med implementeringen och fick då svaret att man ska presentera en handlingsplan för implementeringen , och det är väldigt bra. Men vi måste naturligtvis jobba vidare. Arbetet för jämställdhetsfrågorna är en viktig trovärdighetsfråga. Det handlar i grunden och konkret om respekt för mänskliga rättigheter. Utskottet driver nu på i de här frågorna för att Försvarsmakten verkligen ska omfattas av kunskap, insikt och medvetenhet. Det är det som är viktigt i genustänkandet. Det är långt kvar ännu men i alla fall ett gott steg på vägen. Men det finns brister i utskottets behandling. I frågan om lika behandling av studenter inom Försvarshögskolan som inom universitet och högskolor är utskottets svar inte vare sig framåtsyftande eller positivt. Jag beklagar verkligen detta. Svaret från utskottet blev att liknande yrkanden ställts tidigare och avstyrkts, att man inte har ändrat uppfattning och därmed avstyrker på nytt. Lagen om likabehandling av studenter i högskolan syftar till att främja lika rättigheter för studenterna och motverka diskriminering på grund av kön, etnicitet, trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder. Lagen ålägger högskola och universitet att aktivt främja alla studenters lika rättigheter samt förebygga och förhindra trakasserier som baseras på dessa diskrimineringsgrunder. Lagen föreskriver också sanktionsmöjligheter och ger på så sätt ett incitament för lika behandling av alla studenter. Även här handlar det om mänskliga rättigheter, och det borde vara lika självklart och lagligen reglerat inom Försvarshögskolan som det nu är inom universitet och högskolor.