prot · GT09107 · 2006-04-20 00:00:00 — Vi tycker att man ska följa dem men att man ska vara väldigt aktsam det ansåg man också från sida när det handlar om de grundläggande fri- och rättigheterna. Så vill vi ha det, och det framgår också väldigt tydligt i betänkandet. 23 () replik: När uttalar sig för att man ska vara aktsam är det också skälet till att har sagt nej till detta, och det är också skälet till att kulturutskottet säger nej till det här. Vi anser att man har tagit sig i kragen från sida. ska inte, som jag kan uppleva att man har gjort, följa med mediedrevet. Som jag sade i mitt anförande förut har samtliga ungdomsförbund på ett eller annat sätt erkänt att man inte har varit helt hederlig i de här frågorna. Att bara valde att undersöka SSU och Ung Vänster beklagar jag, för jag tycker att det hade varit bra att göra en total översyn av hur det ser ut hos alla ungdomsförbunden. 24 (): Jag hade begärt ordet för att tala lite grann om internationellt ungdomsarbete, där jag har varit inblandad i en av flera motioner. Men jag måste först säga att jag reagerar när försöker göra gällande att förslag, att man ska ge de politiska ungdomsförbunden stöd efter mandat, skulle vara för att gynna . Visserligen hoppas vi på att göra bra val även , men förslagets innebörd är att åtminstone två partier skulle få betydligt större stöd än vad skulle få. Ursäkta att jag säger det, men om man tillhör ett av de förbund som har beslagits med att vara bland de värsta fuskarna kanske man inte ska beskylla andra för att ha egoistiska avsikter. Bakgrunden till det här förslaget är ju att de ungdomar som ska bära upp vår demokrati inte ska vänja sig vid att fuska för att få statens pengar. Det är inte sant att alla ungdomsförbund är lika goda kålsupare i det här avseendet. har, såvitt jag vet, inte beslagits med något fusk över huvud taget medan har varit en av de värsta fuskarna. Ta det lite lugnt med att beskylla andra för att vara egoistiska när vi kommer med förslag som skulle vara opartiska och faktiskt omöjliggöra fusk även för . Efter denna reaktion vill jag, fru talman, peka på att internationellt ungdomsarbete är viktigt, och det är viktigt för att ungdomar ska få en vidare syn på världen. Därför är det också angeläget att staten ger stöd och garantier när man försöker ordna stora internationella ungdomsevenemang. Det som vi nämner i två motioner från flera olika partier är scoutrörelsens så kallade World Jamboree i , där 35 000 ungdomar ska samlas. Det säger sig självt att det betyder stora ekonomiska risker att ordna en sådan här internationell sammankomst. Vi tycker att man borde utreda statens möjlighet att ha en beredskap, att ställa upp och garantera så att det kan ordnas sådana här stora internationella ungdomsarrangemang. Framför allt från många fattigare länder är det svårt att över huvud taget få deltagare om man inte kan vara säker på stöd. Man kan inte ta avgifter som finansierar sådana här stora evenemang. säger majoriteten att man ska ge särskild prioritet åt ungdomar som har begränsade möjligheter att få internationella erfarenheter, att ungdomar är en viktig resurs i det internationella utvecklingssamarbetet och att deras roll bör stärkas. Det låter ju bra. Därför skulle jag vilja fråga företrädare för utskottsmajoriteten om de inte håller med om att det är viktigt att skapa former för att stödja sådana här stora internationella ungdomsarrangemang åtminstone med garantier. Jag tycker att utskottet borde ha ställt sig bakom reservation nr 7. Men det kan vara lika bra om utskottsmajoriteten gör ett uttalande och säger att det är viktigt att man har en sådan här beredskap, antingen med stora bidrag eller med garantier som gör att de svenska organisationer som ordnar sådana här ungdomsarrangemang som till exempel World Scout Jamboree inte behöver ta väldigt stora risker. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 11 § Kärnsäkerhet och strålskydd Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2005/06:MJU21 Kärnsäkerhet och strålskydd (prop. 2005/06:76). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 15 §.) 12 § Diskrimineringsfrågor och vissa frågor om jämställdhet Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2005/06:AU6 Diskrimineringsfrågor och vissa frågor om jämställdhet. 25 (): I det här betänkandet behandlas motioner som rör både diskriminering och jämställdhet. Alla motioner föreslås i vanlig ordning bli avslagna. När det gäller frågorna om diskriminering hänvisar man från majoritetens sida till lämnade slutbetänkande, och när det gäller jämställdhet hänvisar man till en proposition som precis håller på att behandlas i arbetsmarknadsutskottet. Att man inte kunde avvakta med de här jämställdhetsmotionerna och behandla dem tillsammans med den avlämnade propositionen är något som väl allra bäst förstås av någon annan. Jag har svårt att förstå denna tingens ordning men får väl tro att det ligger någon sorts högre vetenskap i detta. Nåväl, med det kunde man lockas att avstå från att diskutera de förslag som ändå förs fram i motionerna, men jag tänkte i alla fall kommentera de här områdena något. Vad gäller jämställdhet ser jag dessutom fram mot ytterligare en diskussion och debatt här i kammaren. har och även andra partier haft synpunkter på de olika ombudsmännen och de olika lagstiftningar som gäller. Vi menar att all diskriminering, oavsett motiv, är avskyvärd. Men steg för steg har lagstiftningen blivit alltmer komplicerad, oöverskådlig och svårtolkad. Som vi ser det har det inte funnits någon sorts hållbara motiv för att dela upp diskrimineringslagstiftningen i olika grupper, som det nu är, och på så vis också märka ut människor beroende på vilka grunder de har blivit diskriminerade på. All diskriminering både kan och ska behandlas på samma sätt av lagstiftaren. Därför ska en sammanhållen, tydlig och enhetlig diskrimineringslagstiftning införas, menar vi. Vi är därför positiva till förslag om att slå samman de fyra ombudsmännen till en enda myndighet, Ombudsmannen mot diskriminering. I och med det sänder man en tydlig signal till alla berörda att diskriminering, vad den än kan hänföras till, ses som precis lika allvarlig från lagstiftarens sida. Med en sådan lag skulle man också tydliggöra att diskriminering inte kan accepteras. Det skulle också vara, tycker vi, ett vassare redskap i kampen mot diskriminering. Förutom det bidrar en sammanhållen lagstiftning till att det blir enklare, inte minst för de mindre företagen, att både förstå och efterleva diskrimineringslagstiftningen. Alliansens partier ställer sig bakom det förslaget. Det är synd, fru talman, att vänsterkartellen i utskottet inte vågar sätta ned foten i frågan utan väljer att passa. Man hänvisar till pågående arbete. Ett tydligt besked från arbetsmarknadsutskottet skulle kanske ha varit en god vägvisare till dem som har att bereda frågan. I betänkandet tas också frågan om etnisk diskriminering upp, men också där passar man från vänsterkartellen. Det finns flera motioner som föreslår ett införande av anonymiserade anställningsförfaranden, att avidentifiera ansökningshandlingar, men man väljer att inte här och ta ställning. En tidigare riksdagsledamot som jag träffade berättade för mig att han alldeles har mött en person som kommer från . Han har motsvarande fil.mag. från , han har två examina i , han talar två slaviska språk, engelska och tyska förutom svenska han är en finansanalytiker som inte kommer intill. Vi har alla träffat någon med ett precis likadant öde. Nog är möjligheten för honom och för andra att komma fram till anställningsintervjustadiet mycket större och mer trolig med avidentifierade handlingar! Det är trist att det är så, men det är dumt och onödigt att blunda för att det faktiskt förekommer etnisk bortsortering på arbetsmarknaden. Bättre då att försöka göra något åt saken än att fortsätta passa. Det finns motioner i betänkandet som också tar upp frågan om positiv särbehandling. Det gör också. Där föreslås att positiv särbehandling på grund av etnicitet och kön ska vara tillåten i arbetslivet. motsätter sig det. Vi menar att det inte har räckt med de åtgärder som har vidtagits, men vi är av den bestämda uppfattningen att de problem som en positiv särbehandling skulle medföra är så stora och skulle skapa så stor rättsosäkerhet att de inte på något sätt uppvägs av de fördelar som pratar om. Det räcker med att peka på att positiv särbehandling alltid är diskriminering. Att positivt särbehandla någon innebär att man missgynnar en annan. Då saknas lika skydd för individer, och vi är tillbaka på ruta ett inte för den som blev positivt särbehandlad, men för den som fick stå tillbaka. är på många sätt ett bra land att leva i för både män och kvinnor. Att vi har en utbyggd barnomsorg och en skola som fungerar, även om den inte gör det för alla, bidrar till att minska skillnaderna mellan män och kvinnor. Att män och kvinnor inte heller sambeskattas har varit centralt för att kvinnor arbetar i större utsträckning än i många andra länder. Däremot är det tydligt att det kvarstår allvarliga jämställdhetsproblem i . Kvinnor tjänar mindre än män, arbetar mindre och i större utsträckning i yrken med lägre löner. Kvinnor äger mindre än män. Kvinnor äger bara en femtedel av företagen, och en genomsnittlig kvinna i förvärvsaktiv ålder äger ungefär hälften av vad motsvarande man gör. Andelen kvinnliga företagare med anställda har minskat drastiskt . sjönk den , och ligger nu på en inte alls smickrande 23:e plats av 25 möjliga i EU i fråga om kvinnliga företagare. Kvinnor har i mindre makt och resurser än män. Kvinnor är underrepresenterade som chefer och i andra ledande befattningar. Kvinnor får ofta sämre sjukvård och är oftare sjukskrivna. Kvinnor är också dubbelt så mycket sjukskrivna som män. är det kvinnor som står för två tredjedelar av alla sjukskrivningsdagar och som är överrepresenterade bland de förtidspensionerade. av kvinnors diagnoser rör stressrelaterade besvär, utbrändhet eller värk i rörelseorganen. Det är kvinnor som drabbas av det ökade våldet. Våldtäkterna ökade 2005 . Kvinnor känner sig ofta otrygga och rädda för att gå ut ensamma och nätter, detta trots att vi vet att merparten av våldet mot kvinnor begås i det egna hemmet av en närstående man eller kvinna. Men vad hjälper den kunskapen den kvinna som lever i ett tryggt förhållande men med upprepade våldsbrott i sin nära omgivning? Det är ingen underdrift att säga att regeringen har misslyckats med jämställdhetspolitiken. bilaga om fördelningen mellan män och kvinnor som publicerades i budgetpropositionen visar på omfattningen av detta misslyckande. Där kan man läsa att kvinnor utför påtagligt mer av hemarbetet än män och arbetar mer halvtid och deltid än män. Sysselsättningen är lägre bland kvinnor. Arbetsmarknaden är starkt könsuppdelad. I kommun- och landstingssektor är det kvinnorna som utgör av de anställda medan av männen finns i den privata sektorn. Kvinnor tjänar mindre än män, som jag sade. Kvinnor har i genomsnitt löneinkomster på 158 000 medan männen i snitt tjänar 238 000. Bara hälften så många kvinnor som män har inkomster från företagande. När vi då läser utskottsbetänkandet på s. 31 kan vi se vad mot diskriminering har att säga om vårt land. Där har man uttryckt oro över att lönegapet mellan kvinnor och män i inte har minskat . Man uppmanar regeringen att anta handlingsplaner och vidta aktiva åtgärder för att bekämpa lönediskriminering av kvinnor. Den socialdemokratiska regeringen och stödpartierna har haft på sig att åstadkomma den jämställdhet de säger sig värna om, men i stället har klyftorna ökat. En av de viktigaste jämställdhetsåtgärderna är att bryta upp monopolen inom kommuner och landsting för nya idéer och kvinnliga företagare. Att majoriteten fortfarande håller fast vid gamla skrivningar om att konkurrensutsättningar inte är den givna lösningen eller att JämO har fått ökning av sitt anslag gör i alla fall mig ganska uppgiven. Ökad konkurrensutsättning inom kvinnors expertområden, verksamheter som äldreomsorg och sjukvård, skulle kunna utveckla den traditionellt kvinnliga arbetsmarknaden. Att öppna upp de offentligt finansierade välfärdstjänsterna för en riktig, reell konkurrens och privat företagande hos de kvinnor som är verksamma där, det är att ta till vara den tillväxtpotential som finns. Vi moderater vill öka möjligheten för kvinnor att göra lönekarriär och bryta den manliga dominansen inom företagandet. Fler kvinnor borde få chansen att utvecklas inom sina yrken och ta sig uppåt på karriär- och lönestegen. Det skulle också innebära fler kvinnliga förebilder inom sektorer som varit förbehållna männen och på lång sikt också bidra till en rejäl, riktig och hållbar jämställdhet. är mer än hälften av yrkesarbetande kvinnor hänvisade till den offentliga sektorn som arbetsgivare och saknar i praktiken tillgång till en fri arbetsmarknad. Det som, paradoxalt nog, var tänkt att underlätta för kvinnor har blivit en kvinnofälla. Vi ser ett större behov av vård- och omsorgstjänster . Att efterfrågan på en tjänst ökar brukar innebära att lönerna ökar, om konkurrensen fungerar på arbetsmarknaden. Men eftersom det är så att kvinnor i hög grad jobbar i offentlig sektor med bristfällig konkurrens eller ingen konkurrens alls blir det inte samma effekt. Därför är det självklart att det bör ges möjligheter för mer konkurrens på området. Att vi också föreslår en skattesänkning för införande av hushållsnära tjänster behöver jag knappast tala om, herr talman. Det gör vi självklart allt för att underlätta för kvinnor. I detta betänkande har ett flertal reservationer, men för tids vinnandes skull nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation 5. 26 (): Jag kommer i mitt anförande att ta upp de delar av betänkandet som handlar om diskrimineringsfrågor, och kommer min partikollega att komma tillbaka till de frågor som handlar om jämställdhetspolitik, och jämställdhetslagstiftningen specifikt. Diskriminering är ett ord som ibland lever sitt eget liv. hör man det användas lite slarvigt, som att man säger att man är diskriminerad när man inte blir tagen på allvar eller när den som inte får igenom sin vilja tycker att det är diskriminerande. Jag tycker att det är väldigt viktigt att slå fast att diskriminering är någonting mycket allvarligare än så. Diskriminering handlar om de situationer när människor förnekas rätten att bli bemött för den man är och i stället bemöts, sorteras, utifrån andras föreställningar om grupper, om kategorier och om normer som gör att man sorterar människor i dem som är innanför och dem som är utanför. Diskriminering hänger väldigt mycket ihop med vilka dolda värderingar som finns i vårt samhälle, om vad som är och vad som faller utanför , vilka som är innanför och vilka som är utanför, vilka som har makten och vilka som kanske kan få tillträde till den men på villkor att de som har makten delar med sig. Därför handlar väldigt mycket av diskrimineringsfrågorna i grunden om att synliggöra de osynliga hierarkierna, som jag tror att vi alla bär med oss på ett eller annat sätt. Diskrimineringen beror på värderingar i samhället, men de värderingarna finns inte utanför människor. De finns och de syns i det dagliga mötet mellan människor. Det är där som diskrimineringen tar sig uttryck. Det visas till exempel i att människor med höga utbildningar från länder som ligger långt bort från inte får sin kompetens tagen på allvar, medan man tar för givet att en person som kanske har en lägre utbildning i har en kompetens som ska tas mer på allvar. Det visas genom de normer för vilka meriter och vilken kompetens som gäller när det verkligen är allvar och som gör att det är en förkrossande övervikt män som rekryteras till vissa ledande uppdrag. De här normerna syns när det visar sig att funktionshindrade blir bortsorterade både från arbetslivet och från andra delar av samhällslivet, därför att omgivningen tar för givet att de inte behöver tas på allvar på samma sätt som andra människor. Att motarbeta diskriminering och vara kompromisslös i kampen mot diskriminering är att försvara alla människors lika rättigheter. Det är just för att den rätten inte ska bli den starkes rätt eller rätten för den som redan är innanför som vi behöver en stark och fungerande diskrimineringslagstiftning. Jag är glad över att vi i kammaren är rätt så överens om att behöver en diskrimineringslagstiftning och att vi behöver ett lagskydd som gör att individen har rätt att få upprättelse när man blir utsatt för diskriminering. Det är tyvärr inte speciellt länge sedan den grundfrågan var ganska kontroversiell också i den här kammaren. När jämställdhetslagen drevs igenom och när tillkom var det långt ifrån okontroversiellt. Tvärtom var det resultatet av en hård politisk strid som gjorde att det kunde bli verklighet under de borgerliga regeringsåren . De kommande reformerna var inte heller okontroversiella. Många av de frågor som tas upp i det här betänkandet gäller frågor där alla har väntat på betänkande. fick , om jag räknar rätt, i uppdrag att göra den samlade översyn av diskrimineringslagarna som vi alla har väntat på och alla har efterlyst. I likhet med den föregående talaren tycker jag att det är väldigt synd att utskottets majoritet avstår från tillfället att göra vissa tydliga ställningstaganden om de principer som vi vill att det här arbetet nu ska leda vidare till. Vi behöver till exempel äntligen bli kvitt dagens lapptäcke av diskrimineringslagar som inte är samordnade, och vi behöver en stark, sammanhållen och gemensam diskrimineringslag för alla diskrimineringsgrunder. Jag tycker också att det hade varit bra om hade tagit tillfället att säga att vi också behöver en gemensam ombudsman mot diskriminering, just för att se till att all diskriminering behandlas som ett sammanhållet problem och den enskilde också får lättare att veta vart han ska vända sig. förslag innehåller saker som välkomnar, men också saker som är starkt kritiskt till. En sak som vi välkomnar är till exempel att man i sitt förslag breddar diskrimineringslagstiftningen till att också omfatta könsidentitet och ålder. Det hade varit välkommet om vi också hade kunnat få ett ställningstagande från kammaren i de frågorna, men vi får anledning att återkomma där också. Ändå vill jag passa på tillfället att säga att jag inte tror att vi ska nöja oss med de frågor som har hamnat i betänkande och som , och den regering som sitter efter valet, sedan får gripa sig an och jobba vidare med. Menar vi allvar med att bryta med de dolda hierarkierna och försvara människors lika rättigheter på alla samhällsområden måste vi också titta på annan lagstiftning, som inte ligger på vårt utskotts bord. Om talmannen tillåter vill jag passa på tillfället att säga att vi också har diskrimineringslagstiftning inom till exempel det straffrättsliga området. Där har begärt en översyn av de regler som handlar om etnisk diskriminering och de speciella åtalsbestämmelser som gäller vid förolämpning och förtal med anspelning på etnicitet eller homosexualitet, för att ta några exempel. Likadant skulle man behöva stärka det konstitutionella diskrimineringsskyddet, som förbjuder viss form av diskriminerande lagstiftning, men inte all form av diskriminerande lagstiftning. Det får vi återkomma till i annat sammanhang. Det finns, som sagt, några frågor där det är viktigt att vi borde kunna komma vidare. Jag tycker, i likhet med föregående talare, att det är viktigt att vi ser till att en verksamhet med anonyma ansökningshandlingar blir verklighet så fort som möjligt. Jag tror att det är viktigt att se till att stat och kommun där går före och också erbjuder privata arbetsgivare de redskap som de behöver för att kunna använda dem i sin verksamhet, om privata arbetsgivare också vill delta i den här försöksverksamheten. Jag tror att det är ett sätt, som är väl värt att pröva, för att se till att människor blir bemötta inte på grund av vad de heter, varifrån de kommer eller vilken ålder de har utan på grund av vilken kompetens de kan erbjuda och vilka meriter de har. Just därför tycker jag att det är så extremt olyckligt att vi fortfarande har en debatt som handlar om att vi dessutom ska införa raka motsatsen till lika behandling, nämligen en positiv diskriminering, eller en positiv kvotering, som tas upp i en reservation från . Vad man än vill kalla det handlar positiv särbehandling, eller rentav kvotering som det talas om här, om raka motsatsen till lika behandling. Det handlar om att sortera människor utifrån kategorier. Jag tror att det inte bara vore djupt olyckligt utan direkt skadligt för det fortsatta arbetet mot diskriminering om vi slog in på den vägen. Jag är också väldigt förvånad över de resonemang som förs om att kan luta sig mot erfarenheterna från andra länder. Jag hoppas att vi får tillfälle att komma tillbaka till det i den kommande debatten. Jag är djupt förvånad och beklagar att den debatten fortfarande pågår. Jag vill för tids vinnande, herr talman, inte yrka bifall till någon av de reservationer som står bakom i det här avsnittet, men jag står givetvis bakom alla reservationerna. 27 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 19 och 27. Jag nöjer mig med att yrka bifall till dem, och det är också de två jag kommer att beröra i mitt anförande, men först några ord om betänkande som ju är klart . , eller om det var , när vi antog en del nya lagar på diskrimineringsområdet medverkade vi kristdemokrater till skrivningar i arbetsmarknadsutskottet om att få en mer sammanhållen lagstiftning och samordning av myndigheterna. Redan då skrevs det in sådana uppdrag till regeringen. Det dröjde innan regeringen lyckades få fram direktiv till denna utredning. Det dröjde ännu fler år för utredningen att jobba. Den har kommit fram med ett imponerande, åtminstone till antalet sidor, betänkande. Vi har sju lagar. Det är också intressant. Medan kommittén har arbetat har ett antal lagar tillförts. Vi har fyra myndigheter som ska jobba med de här sakerna. skriver själv att det är svårt att överblicka alla lagar, och det är ett lapptäcke av lagar. Det är ett problem för dem som ska använda sig av lagstiftningen, både för företag, arbetsgivare, fackliga organisationer och självklart för enskilda människor. Det är alltså bra att det här betänkandet har kommit, och det är över lag bra tankar och förslag. Vi får nu avvakta remissbehandling och behandling i innan vi får ett slutligt förslag. Det är också viktigt, tycker jag, att slå fast att vi behöver en tydlig lagstiftning som garanterar mänskliga rättigheter. Skydd mot diskriminering är en sådan mänsklig rättighet. Vi har stora problem. Det vet vi. Medan människor med invandrarbakgrund har en förvärvsfrekvens på ligger den på för svenskar, och man tjänar ett par lägre i genomsnitt. Särskilt ser vi hur mycket svårare människor som är relativt nyanlända har att komma in på arbetsmarknaden. Vad beror då den här diskrimineringen på? Självklart finns det inslag av ren rasism även i det svenska samhället, men det är kanske inte det stora allomfattande problemet, även om det är ett allvarligt problem där det förekommer. Det handlar mycket om det extrema normalitetstänkande som finns i vårt land. Och det handlar om arbetslivets utformning. Normalitetstänkandet handlar om attityder och värderingar hos enskilda människor. Det handlar om arbetsgivare som ska sortera ansökningshandlingar och som hellre väljer den som uppfattas passa in i sammanhanget och som inte avviker. Det handlar om den som ska bevilja lån på banken och utifrån samma faktamaterial väljer att säga nej till låneansökan från men ja till låneansökan. Det handlar helt enkelt om hur vi värderar vad som är normalt och passande i sammanhanget och ordet kompetens som vi ofta lägger in mycket subjektiva värderingar i. Det här tror jag måste brytas. Det handlar om enskilda personers aktiva handlingar i varje valsituation, men det handlar självklart också om hur vi jobbar med detta på ett större plan.