prot · GT09111 · 2006-04-26 00:00:00 — Vi har lagt mer pengar på psykiatrin och vi har lagt mer pengar på kriminalvården för att vi skulle kunna bjuda upp bättre i motståndet mot missbrukets utveckling och ge fler möjlighet till behandling. Den grundläggande frågan är: Har ministern tagit ansvar med sin regering för att stävja den mycket alarmerande utveckling vi har haft inom narkotika- och alkoholpolitikens område? 93 Statsrådet () replik: Man kan naturligtvis ifrågasätta om man borde ha gått in med ännu mer resurser ännu tidigare än vad vi har gjort. Vi har gått in med miljardbelopp för att förstärka förebyggandet. Man kan naturligtvis säga att vi borde ha gått in med ännu mer. Man kan inte göra det så enkelt för sig som gör och säga att har anslagit mer pengar. Problemet med era budgetmotioner är att de aldrig är finansierade. Det visar sig också i alla analyser som ekonomer gör av era motioner. Det är som vanligt med kristdemokratiska budgetunderlag; man slirar på siffrorna och hämtar ofta uppgifter direkt från luften. Det fungerar inte i regeringsställning. Det visade sig ju när ni sist fick möjlighet att styra. Så kan man inte styra ett land. Vi har gått in med ganska stora resurser. På de förebyggande insatserna är det över 1 miljard . Det gäller också sådant som är förebyggande i annat avseende, som till exempel skolhälsovården. Det är en viktig pusselbit om man ska klara detta. har antalet kuratorer i vårt land ökat . Antalet skolpsykologer har ökat . Antalet skolsköterskor har ökat . Det har skett bland annat till följd av de öronmärkta resurser som vi gav skolan, 5 miljarder sammantaget . En viktig del för att upptäcka sociala problem och missbruk är att det finns en elevhälsovård som fungerar. Det har vi satsat på och lyft fram på ett väldigt tydligt sätt. är också förnärmade över att vi pratar klassperspektiv och narkotika. Om man har en politik som syftar till att öka klassklyftorna i landet vill man naturligtvis inte höra talas om att narkotikafrågan kanske också är en klassfråga. 94 () replik: Jag har inte för betvivlat att narkotikamissbruket också har en klassdimension och att den som är sämre ute i samhället på olika sätt, bland annat ekonomiskt, ligger tuffare till också när det gäller missbruk. Därför är det väldigt allvarligt att Socialdemokraterna visar den uppenbara likgiltigheten inför ungdomsarbetslösheten. Det är klart att det finns samband. Det jag reagerade emot var talet om exklusivitet, att just de ungdomar som man kan kalla för socialdemokratiska är våra ungdomar. Enligt min mening är alla barn och ungdomar i våra ungdomar. Jag tackar för att det åtminstone finns ett halvt medgivande. Man kan ifrågasätta, säger , om vi har ingripit . Ja, det kan man minsann ifrågasätta. Vi har sett många års utveckling åt fel håll på missbruksområdet utan att Socialdemokraterna har ingripit. ger jag gärna igen ett erkännande att vi har enighet om att vi tillsammans ska försöka återta kapacitet och satsa mer på välfärden. Men ni ligger efter. Vi har satsat betydligt mer i våra budgetalternativ. Sedan går det naturligtvis an att kritisera våra finansieringsalternativ. Och när det passar så är det så att säga fel finansiering enligt Socialdemokraterna. Då angrips vi för det och kallas för högerparti och så vidare. Och ibland sägs det att det inte är en real och fungerande finansiering. Så varierar kritiken. Men vi står för våra budgetalternativ. Vi anser att det är viktigt att öppet och ärligt redovisa detta. Och vi väljer bort annat i våra budgetalternativ för att kunna finansiera viktiga välfärdssatsningar inom psykiatrin, kommuner och landsting, skolhälsovård men även sådant som kriminalvården för att den ska ha ett substantiellt innehåll. Jag skulle också vilja ha ett förnyat och betydligt klarare besked än det som vi har fått tidigare om hur du ser på risken för att våra kommunala drogsamordnare så att säga förskingras. Kan du ge ett besked om det? 95 Statsrådet () replik: Beträffande de kommunala drogsamordnarna ser jag fram emot att när vi nu satsar så mycket pengar 250 miljoner och 260 miljoner är det en väldigt tydlig signal till kommunerna att detta är någonting som vi kan fortsätta att satsa på. Jag har faktiskt inte sett signaler av den karaktären som lyfter fram, att man skulle göra sig av med kommunala drogsamordnare, särskilt inte mot bakgrund av att kommunerna nu faktiskt har mer pengar än vad de har haft på väldigt . Kommunsektorn har ju 1015 miljarder i överskott. Jag ser alltså inte den signalen. säger att vi har sett att det har gått åt fel håll i fråga om narkotikaanvändningen. Ja, vi såg det . Tillgängligheten ökade, vilket innebar att fler ungdomar provade narkotika. Men glöm då inte bort, , att vi faktiskt ser en minskning när det gäller antalet ungdomar som provar narkotika. Vi ser faktiskt också en minskning när det gäller drickandet bland ungdomar. Det är det som jag tar fasta på. Och jag säger att det kanske kan vara så att våra insatser har haft effekt. Det får inte effekt på ett, två eller . Men det kan få effekt på fyra, fem eller . Och det är därför som dessa satsningar måste vara långsiktiga. Om vill ge mig ett erkännande, ge mig då också ett erkännande för att det ser ut att ha blivit bättre under dessa år när det gäller den frågan. gav också ett visst erkännande när det gäller att detta också är en klassfråga. Han sade att det också är en klassfråga. Men varför ska ni då lägga fram förslag som skärper klasskillnaderna i ? Förstår ni inte den kopplingen? Min uppmaning till är därför att ni ska gå tillbaka och titta i er ekonomiska politik. Om ni verkligen vill verka för att förbättra de sociala förutsättningarna i vårt land, då ska ni inte lägga fram förslag som skärper klassmotsättningarna i vårt land. 96 (): Innan jag börjar med mitt anförande skulle jag vilja lämna över ett vackert rött häfte med sidenband till statsrådet . Det är 4 000 namnunderskrifter insamlade i , i huvudsak i , från som består av ett 70-tal organisationer med företrädare på läktaren . Och jag hoppas att statsrådet åtminstone ögnar igenom detta. Det är till stor del med sorg som jag står här eftersom jag vet att majoriteten här i kammaren kommer att rösta igenom en lag som så tydligt strider mot den uppfattning som svenska folket har, nämligen att det är och ska förbli förbjudet att knarka. Detta lagförslag om utbyte av sprutor och kanyler är därför ett stort misstag. Svenskar beskylls ofta för att vara naiva intill dumhetens gräns. Att säga att det är naivt är väl det bästa man kan säga om detta lagförslag. Och med det, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 18. Intentionerna däremot kan väl ingen sätta sig emot? Det är givet att alla vill förebygga spridning av hiv-infektion och andra blodburna infektioner bland personer som missbrukar narkotika som det står i förslaget. Att landstingen dessutom ska erbjuda vård och avtändning, i utbyte mot sprutor och kanyler, låter ju bra men blir troligen ett spel för gallerierna eftersom detta sannolikt inte kommer att fungera. Det tycker jag också har framkommit i en del av replikskiftena. Den 20-åriga försöksverksamhet som har skett i och som är mycket omtvistad bland sjukvårdspersonal, bland socialarbetare, bland organisationer på fältet och inte minst bland före detta narkomaner ska nu enligt förslaget bli legio i hela landet. Vi moderater anser att detta är helt fel väg att gå. Vi riskerar faktiskt snarare ett accelererande missbruk och därmed också att fler människor kommer att smittas av hiv eller hepatit. Jag ska här i huvuddrag förklara våra invändningar. Narkotikan flödar i , vilket flera har vittnat om, och starka krafter driver på för att luckra upp motståndet. Det finns flera skäl. Det handlar om såväl uppgivenhet som ekonomiska intressen. Jag har också upptäckt att det finns en skrämmande attityd bland somliga, förmodligen ganska många, som i korthet kan sammanfattas i orden: Låt dem knarka ihjäl sig. Det blir billigare så. Det är en inställning som skrämmer mig och, utgår jag från, alla andra som sitter här och på läktaren. Internationell forskning visar att ju mer negativ syn ungdomar har på narkotika, desto mindre benägna blir de att prova. Och omvänt: Om samhället har en mer tillåtande attityd till missbruk riskerar också ungdomars eget motstånd att luckras upp. Jag är övertygad om att vi kan tacka vår restriktiva narkotikapolitik för att trots allt färre unga här i testar och fastnar i droger. Det är en stor skillnad gentemot många andra länder i . Förbud fungerar nämligen så länge det finns en kontrollfunktion. visar det sig det finns siffror på det att andelen unga som testar droger i är större än i övriga landet. Vad säger det? Eller också gör det det. Det vet vi inte. Signaler är nämligen viktiga. Sprututbytesprogrammet ska förhindra spridning av hepatit och hiv, sägs det. Och ska ge tillstånd till de landsting som vill öppna sprutmottagningar. Men det märkliga med hela denna fråga är att egna utvärderingar inte ger stöd för att sprututbyte skulle skydda mot hivsmitta bland injicerande narkomaner. Vi har, gudskelov, inte någon hivepidemi bland missbrukare i . Tvärtemot vad många tror är narkomaner, till skillnad från många andra, medvetna om riskerna och försiktiga. Det är en följd av att det har varit en omfattande information . I anmäldes ungefär 200 nya hivfall. Av dem är bara mellan 15 och 20 narkomaner. Statsrådet var själv inne på detta. Nästan alla övriga hade blivit smittade sexuellt, och det gäller även för hälften av de hivsmittade narkomanerna. Det handlar alltså om totalt sjuåtta personer som kan ha blivit smittade via sprutor. Det är tragiskt nog, men det borde ge lite perspektiv på frågan. Oskyddade samlag är en betydligt vanligare orsak till hiv, även bland narkomaner. Mot det hjälper inga fria sprutor i världen, däremot fria kondomer. Och sådana kan man mycket väl dela ut. Sedan måste man också veta hur missbruksmiljöerna ser ut. Injicerande är ofta en kollektiv sysselsättning. Att dela ut rena sprutor hjälper inte när smittan finns i själva injektionslösningen och kanske också i de bomullstussar genom vilka man drar upp denna lösning. Och den, statsrådet, som tar sin jungfrusil frågar inte i första hand efter oanvända rena sprutor. I kunde man också notera en helt ny trend. fanns det bland de hivsmittade fem mycket unga narkomaner. Det är tveksamt om de hade kvalat in med tanke på den 20-årsgräns som man nu vill ha enligt normer. Sprututbyte kommer att rädda liv, hävdar förespråkarna. dör närmare 400 personer till följd av sitt knarkande många av överdoser och andra i olyckor. Men ett fåtal av dem en eller två personer gör det därför att de är smittade av hiv och har utvecklat aids. Men med fria sprutor underhåller samhället i stället det missbruk som många av dem senare kommer att dö i. har flest narkotikarelaterade dödsfall i landet, trots fria sprutor. I den betydligt större är dödligheten inte ens hälften så stor som i , trots eller tack vare att man inte delar ut sprutor. Ett annat argument är att sprutmottagningar kommer att hjälpa till att motivera missbrukarna att söka vård. Men snälla tror ni själva på det här? I har det gjorts ytterst få LVM-anmälningar från sprututbytesmottagningarna trots att i princip alla där uppfyller kraven för LVM. i har förlitat sig på de glesa rapporterna som man får från sprututbytesmottagningarna i stället för att själv aktivera sig för att få in missbrukarna i vård. Det är förbjudet att knarka i , fru talman. Det är förbjudet att sälja narkotika. Men vid sprutmottagningarna i har personalen enligt en omfattande rapport från förra socialläkare motsatt sig att polisen ska agera mot den narkotikaförsäljning som sker i anslutning till mottagningen. Motivet från personalen är att området ska vara en frizon där missbrukarna inte ska vara oroliga för att polisen ska gripa in. Vad är det för signaler? Och vad blir nästa steg? Är det skattefinansierade sprutrum, som man har i , där narkomanerna kan få hjälp att injicera? Erfarenheterna därifrån med den så kallade sprutbussen visar att delar verktyg, som det kallas, trots att de har fått rena sprutor. Det ser ut som en tanke att har den högsta dödligheten bland narkomaner i . Är det svårt att få tag på rena sprutor? Nej, det är det inte heller. Det kan de flesta narkomaner vittna om. Sprutorna kostar ungefär en tia styck. Men det är naturligtvis bekvämt att få dem gratis. Jag har en spruta med mig här som jag har köpt på i . I har man fria sprutor. Jag besökte en mottagning där. Där finns en epidemi med hiv bland missbrukare. Den här kopplingen finns alltså inte. Mottagningarna ska underlätta kontakten med missbrukare. Men i stort sett samtliga organisationer på fältet, från Kriminellas Revansch i Samhället till eller Invandrare Mot Narkotika, förnekar att det skulle vara svårt att få kontakt med missbrukare eller för den delen att få dem att vilja testa sig för hepatit. Mycket av det arbete som sker på mottagningarna i och är bra. Det kan fortsätta, anser vi, utan någon utdelning av sprutor. Sådana här goda erfarenheter finns redan på flera andra håll i landet. I finns Hållpunkt . De finns också i och på andra håll. Bygg vidare på detta! Det är också en myt att fria sprutor skulle skydda mot hepatit B. var det 34 fall av hepatit B i mot 20 i . Det handlar om vaccinering och att satsar resurser på det. Däremot finns det fortfarande stora brister på vårdområdet. Avgiftnings- och vårdplatser saknas på många håll. I de drygt 50 remissvar som har kommit in är ett återkommande tema att uppsökande arbete är en mycket effektivare motivation än det sprututbyte som här föreslås. Det är inte, fru talman, hjälp att kunna fortsätta knarka som behövs utan hjälp att kunna sluta. (Applåder) I detta anförande instämde , , och (alla m) samt och (båda kd). 97 Statsrådet () replik: När man lyssnar på ställer man sig en första fråga. Om nu detta som har genomförts i är så hemskt varför har ni då inte avbrutit det? Har talat med sina moderata partikolleger i om detta? Varför har inte där engagerat sig mot det? När ni var i regeringsställning allra senast hade ni justitieministerposten . Då pågick sprututbytesverksamheten. Varför såg ni inte till att den avbröts då? I stället lade ni frågan i utredning efter utredning. Jag tror att har gjort fyra utvärderingar. eller senare kommer man till en punkt då man inte kan fortsätta med detta och då man tappar sitt ledarskap om man inte klarar av att bestämma sig. Ska detta fortsatt vara tillåtet eller ska det inte var tillåtet? Slutargumenten låter så här: När det gäller hivsituationen var det narkomaner som fick hiv i totalt sett. 14 av dem fanns i , och ingen i . Den bilden har funnits år . Det hjälper inte hur mycket diskuterar detta och försöker dra fram andra länder eller andra exempel. De siffrorna står kvar. Jag säger att inte bör tvinga att lägga ned. bör säga att man får lov att fortsätta men att det då gäller att man skärper framför allt vårdsituationen i regionen. Det är också det som man landar på i slutändan. Jag instämmer absolut i att det behöver göras mycket större insatser när det gäller missbrukarvården. Det är därför vi går fram med över 800 miljoner i öronmärkta pengar till missbrukarvården . 98 () replik: Jag ska börja bakifrån. Om ni ska hålla på att slåss om vem som ger mest pengar så kan jag glädja er med att säga att ger mer till missbrukarvård än vad Socialdemokraterna gör visserligen bara 25 miljoner. Det skulle kunna göras mer, men i alla fall. Jag kan instämma i detta. Också för mig är det obegripligt att det finns moderater i som försvarar projektet. Vi har noterat att detta är en fråga som går genom partierna. , som företräder och som jag vet är en stark motståndare till det här, tvingas nu hålla god min. Hennes parti är totalt delat, och så ser det också ut på flera andra håll. Inom är man klart emot detta i , men för här i . Detta är en fråga som så många andra tack och lov eller tyvärr, beroende på hur man ser det skär rakt igenom. Dem som jag har haft kontakt med, det vill säga många av de organisationer som verkar på fältet, har en kunskap om missbruksmiljöerna som jag tror att besökare och politiker ibland saknar. Det säger jag utan att för den skull vilja nedvärdera de argument som även mina kolleger bland de moderata företrädarna i har. Vi har fört långa diskussioner om det här. Det handlar om de ökade kraven som statsrådet var inne på och som kommer att gälla enligt normer i förslaget. De skulle innebära att mottagningarna i får slå igen bums, för de har mycket att bevisa innan de når upp till de krav som ställs trots att de har hållit på . 99 Statsrådet () replik: Det är det som är det fina med förslaget. Det skärper de krav som ska gälla. Jag tycker inte att det är okej att samhället står för fria sprutor till aktiva narkomaner när det inte orkar stå för avgiftning för dem som vill sluta. Det tycker inte jag är en bra ordning. Det är precis därför vi gör den här regleringen. Vi knyter detta till att det måste finnas en väl fungerande vårdkedja så att man kan komma in i avgiftning, vård, behandling och sedan eftervård som också fungerar. Sedan späder vi på med öronmärkta pengar från statens sida för att underbygga missbrukarvårdssatsningen. konstaterar att i har en annan linje. Det kan ju vara så att de har sett att detta inte leder till en ökning av nyrekryteringen av narkomaner. För övrigt finns det ingen forskningsrapport som har lyckats peka på ett sådant samband. Det är så enkelt att det inte är tillgång på sprutor som gör människor till narkomaner, lika lite som det är tillgång på glas som gör människor till alkoholister. Det är helt andra faktorer som ligger bakom att man hamnar i ett missbruk. Däremot måste man, inte minst som smittskyddsansvarig, ta den problematik som finns när det gäller hivsituationen på allvar. smittades över hälften av alla sprutnarkomaner i inom loppet av . Det kan gå oerhört snabbt om smittan kommer in i missbrukargruppen, och det var precis det som inträffade. Vi ser nu en pågående hivepidemi också på andra ställen om man går utomlands, till exempel i och . Förringa inte problematiken här! Förringa inte den smittspridning av hiv som sker i missbrukargruppen! Den är ett väldigt stort och påtagligt problem. Vi vet att vi har noll i , medan vi alltjämt har en förhållandevis förskräckande spridning i missbrukargruppen i . 100 () replik: Om han har lyssnat på det jag sade tidigare i mitt anförande kan han inte komma och säga att jag förringar problemet. Det är ju just det jag inte gör. Däremot har vi helt olika uppfattningar om hur vi löser det. Det är mycket riktigt att nu kommer steg 2. Jag vet att åtminstone fyra landsting, bland annat stora , har sagt nej. De kommer inte att genomföra det här. De kommer i stället att satsa resurserna på någonting annat. De tror inte att det här är lösningen. Det gör inte jag heller. Den stora hivsmitta som vi har handlar om så kallat annat sexuellt beteende. Det gäller nästan alla dem som drabbas av hiv. Det är ett väldigt litet fåtal som tragiskt nog det sade jag också i mitt anförande får det genom orena sprutor. Det är inte ens en garanti med rena sprutor, eftersom smittan kan finnas i själva injektionslösningen. De som tar sin jungfrusil kan faktiskt också bli smittade första gången, och då är det inte en ren spruta som man frågar efter. Jo, jag tror att det här sprututbytet faktiskt kan leda till att fler börjar knarka. De som får sprutor värvar ju nya narkomaner och får också någonstans tillstånd att fortsätta knarka. Det är via andra som man dras in i narkotikamissbruket. Dessutom riskerar de att dö av en överdos innan de ens haft en chans, eller risk, att utveckla hiv. Jag tror inte att det här förslaget är bra. Jag hoppas innerligt att det heller inte kommer att bli någon uppföljning av detta ute i landet utan att man satsar på information, vård och avgiftning. Det är enda sättet att lösa detta. 101 (): En stor del, kanske alla, av tunga narkotikamissbrukare hittar man i svensk kriminalvård om man ser över en lite . finns det i kriminalvårdens anstalter och i frivården mellan 8 000 och 9 000 personer som har problem med narkotika. Flera av dem återfinns just i kriminalvården för att de missbrukar. De har på ett olagligt sätt finansierat sitt missbruk, och blir de inte fria från sitt missbruk kommer de att hamna där igen. Det här betyder att om vi skulle satsa ordentligt på behandling för dömda skulle vi nå en stor del av narkotikamissbrukare. Vi skulle också inleda en verkligt stor reform mot brottslighet. Behandling av missbruk är i högsta grad ett återfallsförebyggande arbete. Men det finns ett antal problem som omöjliggör visionen om en kriminalvård som statistiskt märkbart lyckas minska antalet missbrukare. Vi i har två reservationer, 22 och 23, som handlar om differentiering i anstalt och kontroll av narkotika på anstalter och häkten. De här reservationerna står vi förstås bakom. Jag kommer att tala utifrån dessa och börjar med det som kallas differentiering. Det handlar om att de som inte missbrukar inte ska behöva befinna sig i miljöer med missbrukare och uppenbar tillgång till narkotika. har man inrättat sju anstalter där det bara ska finnas intagna som vill ha stöd för att bli av med sitt missbruk. Det är en bra ambition. På fyra av de här anstalterna ska det vara strikt narkotikafritt. Det ska inte finnas några intagna som har ett pågående missbruk. Men man lyckas inte med den här differentieringen. Även på de beslutade fyra anstalterna som ska vara narkotikafria finns det intagna med missbruksproblem. Det är överbeläggningen som gör det mycket svårt att skapa anstalter utan missbruk. Kan man inte fylla de här fyra anstalterna som jag pratar om med personer som inte använder narkotika måste man fylla på med dem som har pågående missbruksproblem, och det är sorgligt. Kriminalvården har också i andra anstalter inrättat olika typer av avdelningar graderade efter drogfrihet och motivation att sluta med missbruk. Inte heller där klarar man att differentiera. Det här innebär tydliga problem. En person som har en negativ inställning, och som kanske dessutom ser till att det kommer in narkotika på avdelningar och anstalter, kan sabotera för väldigt många andra individers framåtskridande. Därför måste differentieringen bli bättre och fler anstaltsplatser skapas. Därutöver vill jag säga att eftersom resurserna för narkotikabekämpning och kriminalvården i allmänhet är starkt begränsade ska det vara tydligt att den största satsningen ska gå till dem som verkligen själva vill ha stöd för att leva ett narkotikafritt liv. Vi kan ha en ambition att lyfta alla, men vi kommer inte att klara det. Därför tycker jag att man ska vara så rak att man ska säga att det är viktigt att vi tar reda på vilka som verkligen vill bli narkotikafria, och sedan ska vi satsa på dem. Då hjälper vi mest för de pengar som vi har. Vi vet att sysselsättningen i anstalt har minskat kraftigt. är den i stort sett nere på ett minimum. Har man ingenting att göra är det lätt att falla i apati och destruktiva beteendemönster. Sysslolösheten i anstalt är definitivt en bidragande orsak till att intagna fortsätter med ett missbruk. Arbete på anstalt måste därför få ett uppsving. Behandlingsverksamhet finns på anstalterna, och ibland är den mycket bra, men det är långtifrån alla som behöver som får gå en kurs. Fler programledare måste utbildas för att fler intagna ska kunna genomgå behandling. Dessutom är det viktigt att se till att kursen inte ges i början av en påföljd, och sedan händer ingenting fram till frigivningen. Uppföljningen av påverkansinsatser måste ske kontinuerligt. Dessutom ska det finnas avtal klara med socialen och andra organisationer som tar vid efter frigivningen, annars kan hela satsningen i kriminalvården vara intet värd. Frivården, som tyvärr ofta glöms bort när vi diskuterar kriminalvård, har ett mycket viktigt arbete att bedriva när det gäller att ge stöd till missbrukare. De träffar 5 000 missbrukare.