prot · GT09124 · 2006-05-16 00:00:00 — På samma sätt som vi hållit löftena om höjda barnbidrag, flerbarnstillägg, bostadstillägg för pensionärer och höjt underhållsstöd fullföljer vi nu med att också höja taken i sjuk- och föräldraförsäkringen. Vi gör detta i ett läge där sjukkostnaderna och sjukskrivningarna sjunker stadigt. Jag tror att det är 10 miljarder lägre sjukpenningkostnader än 2002 i dagens siffror. Vi har kommit en bra bit på väg mot vårt mål att halvera sjukskrivningen. Vi har nått mer än halvvägs till det mål vi satte upp . Vi har dessutom gjort det utan att sänka ersättningsnivåer, införa extra karensdagar eller allting annat som borgerliga partier, ekonomer och ledarskribenter har tyckt vara den enda möjliga vägen. Vi har gjort det med medfinansiering, ökad uppmärksamhet och ny sjukskrivningsprocess. höjer vi taken i sjuk- och föräldraförsäkringen. Vi gör det för att vi värnar våra försäkringar, värnar våra gemensamma trygghetssystem. Som , TCO:s ordförande, sade ute på : Det är en länge efterlängtad reform. är det 1,4 miljoner löntagare som har inkomster över taken. De betalar in avgifter till försäkringen men får inte ut därefter. Det finns inte en tydlig försäkringsmässighet. De får inte de de faktiskt bör ha rätt till enligt den princip om inkomstbortfall vi har i våra försäkringar, och det är naturligtvis otillfredsställande. Det är helt rimligt av den samlade svenska fackföreningsrörelsen, inte minst TCO som demonstrerar utanför , att kräva att vi höjer taken. Och naturligtvis, , för att svara på din fråga, är det inga som helst problem när det gäller avtalsförsäkringarna, tvärtom. betalar man ju dubbelt. Man betalar både sina avgifter och dessutom sin avtalsförsäkring. slipper man det, och jag kan garantera att fackföreningsrörelsen tycker att det är bra. Jag tror dessutom att parterna generellt på arbetsmarknaden gillar läget. För oss socialdemokrater är det två huvudsakliga skäl som ligger bakom att vi tycker att detta är en bra reform. Först och främst är sjukförsäkringen en viktig grundpelare i trygghetssystemen. Vi har en obligatorisk försäkring som omfattar alla. Det innebär också att det sker en riskutjämning från dem med låg risk för sjukskrivning till dem med hög risk för sjukskrivning. socialförsäkringsutrednings häften har säkert många av oss läst. Om ni tar fram nr 5 och där läser om riskutjämning kan ni tydligt se vilken fantastisk riskutjämning vi har i våra försäkringar. Det är en solidarisk omfördelning på som förs från män till kvinnor, från friska till sjuka, från dem med hög inkomst till dem med låg inkomst. Det är en riskutjämning som inte kan ske i marknadsbärande försäkringar. Alternativet hade ju varit att vi allihop hade vår egen försäkring, att vi hade en riskdifferentiering. Av inlägg kan man nästan tro att är inne på en modell med ökad riskdifferentiering. Han tyckte att detta var viktiga ekonomiska incitament. Vad innebär det? Det innebär att fastighetsskötaren har en försäkringspremie, läkaren en och metallarbetaren en. Människor med olika risker har olika , olika kostnader. Vi vet vad ett sådant samhälle innebär. Vi vet att det innebär att flera grupper ställs utanför rätten att ens få ta en sjukförsäkring. Vi vet att det innebär krav på hälsoprövning där man måste vägas enligt marknadens principer för om man faktiskt är tillräckligt lönsam för att försäkras. Vi ställer inte upp på den modellen. Vi värnar våra standardförsäkringar. Vi gör det genom att också stärka inkomstbortfallsprincipen, alltså den grundläggande princip som säger att blir du sjuk ska du inte behöva gå från hus och hem, utan du ska ha en standard som motsvarar den du har . Det ska inte vara några fattigdomsfällor, vilket alla modeller med grundtrygghet innebär. Då trillar man ned på en väldigt låg ersättningsnivå. Här handlar det om en 80-procentig ersättningsnivå. Genom att höja taken så att även 1,4 miljoner löntagare på arbetsmarknaden får möjlighet att närma sig 80-procentsgränsen ser vi till att säkra legitimiteten i våra försäkringar. Det här är bra. Det är bra för den enskilda, men det är också bra för arbetsmarknaden. Det skapar en trygghet, och det skapar något som skiljer ut svensk och nordisk arbetsmarknad från många andra länder i världen. Det skapar också en acceptans av att det sker omstruktureringar och omställningar. Det är inte hela världen om mitt jobb eller min bransch kanske försvinner eftersom det finns en chans att komma tillbaka. Så är det inte i många andra delar av världen. I den meningen tror jag att detta är ännu mer angeläget eftersom vi kommer att leva i ett samhälle med allt större omställningar på arbetsmarknaden. Det här var de mer principiella argumenten på samhällsnivå för höjning av taken, om de ideologiska principerna bakom våra generella försäkringar. Det är tråkigt att höra att åtminstone ett borgerligt parti inte längre alls ställer upp på de grundläggande principerna. Men höjningen av taken är också viktig för enskilda personers trygghet. För en adjunkt som drabbas av cancer och går på cellgiftsbehandling handlar ersättning om ganska viktiga saker. Det är inte fråga om de som ges utan om en takhöjning som innebär att man inte får en kraftig standardförsämring. Det innebär en ekonomisk trygghet i en svår tid när man är sjuk. För en banktjänsteman som råkar ut för en whiplashskada när han blir påkörd bakifrån är det oerhört viktigt att veta, med den värk som finns och den behandling som behövs för en sådan skada, att det finns en ekonomisk trygghet. Här får man en 80-procentig ersättning i stället för en väsentligt lägre ersättningsnivå. För civilingenjören som drabbas av en utmattningsdepression med psykisk ohälsa som följd, med alla besök hos läkare och alla försök att komma tillbaka som det inte är säkert lyckas blir det oerhört viktigt med den ekonomiska tryggheten. Jag tycker att en grundläggande princip måste vara att om jag betalar in till försäkringen ska också jag omfattas av försäkringsvillkoren. När vi höjer taken grundlägger vi den principen. Att säga nej till det innebär att man accepterar att de som är med och betalar försäkringen inte ska få något ut från den. Legitimiteten och tryggheten ska finnas där för mig när jag behöver den. Det ska finnas en riskutjämning eftersom riskerna är olika. Det är så samhällssolidariteten fungerar. Det är därför takhöjningen är viktig även för dessa enskilda personer. Alliansen är emot detta. Det råder inget tvivel om det efter de inlägg jag har hört här, även om darrar på manschetten. Alliansen kommer samlad att rösta emot förslagen om höjda tak i sjukförsäkringen. Man kommer också att gå till val på att sänka taken ned till sju och ett halvt basbelopp. Eftersom detta förslag genomförs innebär det att man går till val på att försämra och sänka ersättningarna och taken till sju och ett halvt basbelopp. Det är inte nog med att ersättningsnivåerna allmänt ska försämras genom en omräkning av SGI och inte nog med att man diskuterar införandet av fler karensdagar. Dessutom är det fråga om en sänkning av taken till sju och ett halvt basbelopp vilket för banktjänstemannen, för civilingenjören och för adjunkten innebär sänkta ersättningar på . Argumenten för att inte vara med på en takhöjning är faktiskt inte riktigt bra. sade i tv-debatten att de inte ska göra det lönsammare för höginkomsttagare att stanna hemma. Är det så man hanterar en så viktig principiell frågeställning som handlar om legitimiteten i våra trygghetssystem? Är det så man svarar på ett krav som den samlade svenska fackföreningsrörelsen har ställt och stora delar av det politiska etablissemanget? Eller är det så man faktiskt bemöter adjunkten, civilingenjören eller banktjänstemannen som drabbats av ohälsa? har kanske aldrig varit intresserade av att de gemensamma försäkringarna ska stärkas. De är mer inne på en modell där du ska ha din egen privata försäkring eller avtalsförsäkring. I den meningen var kanske motståndet mot en höjning av taken väntat. Men det trista är att även övriga borgerliga partier faktiskt verkar glida in i den fällan. Det märker vi tydligt i Bankerydsförslagen. argumenterar dessutom även på ett intressant sätt i motionen. Man menar att de höjda taken inte ger tillräckliga incitament för arbetsgivarna att minska sjukfrånvaron eftersom avtalsförsäkringarna har olika . Det är ett obegripligt resonemang som jag tror att inte ens ni själva kan förklara. Om man är angelägen om incitament och drivkrafter i försäkringen ska man ställa upp på medfinansieringen. Den är tydlig. Där blir det tydliga ekonomiska effekter om inte ohälsan minskas på en arbetsplats. Men avtalsförsäkringarna har inte de drivkrafterna. Däremot finns en tydlig riskdifferentiering, men det är något helt annat. Men så hävdar också i motionen att en höjning av taken skulle leda till ökade sjukskrivningar. Okej kan ni berätta det för adjunkten som drabbats av cancer och måste stanna hemma under cellgiftsbehandlingen? Berätta det för banktjänstemannen med whiplashskadan eller för civilingenjören med utmattningsdepression! Är det på grund av höjda ersättningstak som de stannar hemma? Är det på grund av för höga ersättningar? Är det därför de inte ska få , vilket många andra på arbetsmarknaden faktiskt får, trots att de har betalat in sina avgifter till försäkringen? Motsvarande fråga ställer jag inte bara till utan självklart också till och . Bankerydsöverenskommelsen får den effekten. Vilket svar ger ni på legitimitetsproblemet? När det gäller hade jag hoppats, verkligen och innerligt, att läget skulle vara ett annat. har länge krävt höjda tak. I rapporten som TCO presenterade finns många härliga goda citat från , , och om vikten av att höja taken för att säkra legitimiteten. Det är uppenbart att nu sviker, inte bara principerna bakom försäkringarna utan också alla dem som trodde att i detta läge stod för värderingarna. Det är kanske den förändring som har genomfört med både språktest och nedtonad social profil som också märks i synen på våra sociala försäkringar allt för att passa in i det som är alliansens allt trängre högerbur. Jag har en fråga till dig. Är det inte angeläget att även de 1,4 miljoner som betalar in avgifter till socialförsäkringssystemet också får en ersättning på ? Är inte det viktigt för försäkringens legitimitet? Om man som folkpartist argumenterar att det är fusk och överutnyttjande som man först måste komma till rätta med, vilka åtgärder anser krävs för att man ska ställa sig bakom kravet på höjda tak? Kan vi få en lista på vilka krav som ska redovisas? Är det ett särskilt ekonomiskt läge för försäkringen? Eller är det särskilda åtgärder som måste vidtas för att till slut ändå ska våga ställa sig bakom det partiet har krävt nästan så länge partiet har funnits? Jag tror att det viktigaste för vår del är att konstatera att vi behöver en takhöjning för att säkra legitimiteten. Vi behöver den för att enskilda ska känna att tryggheten finns där för dem. Den här debatten visar att det blir en tydlig vattendelare. Jag läste en insändare där någon gjorde liknelsen om rivningsföretaget , som börjar med att riva taken och sedan river andra principer. Kvar blir något slags grundpelare där man ska ha sina privata försäkringar. Jag tror inte att det går så långt. Jag tror inte så illa om alliansen. Men jag är mycket oroad över att alliansens ekonomer nästan enbart talar om fusk och överutnyttjande, om lägre ersättningar, om fler karensdagar och om hårdare krav. Det talas alltmer sällan om gemensamma trygghetssystem, om vikten av ekonomisk trygghet när man är sjuk, allt mindre om solidaritet och alltmer om soliditet. För oss socialdemokrater är höjningen av taken i sjuk- och föräldraförsäkringen en viktig del i att skapa legitimitet i trygghetsförsäkringarna. I regeringens proposition finns också förslaget om höjda tak i föräldraförsäkringen och höjd lägstanivå och ersättningsnivå i densamma. Som flera talare har sagt är det en angelägen reform. Både höjda golv och höjda tak är viktiga för föräldraförsäkringen. Det gäller bland annat ur legitimitetssynpunkt. Här gäller samma argument som för sjukförsäkringen. Men det gäller naturligtvis också för att det ökar förutsättningarna för ett mer jämställt uttag i föräldraförsäkringen. Det har påpekats från flera håll i föräldraförsäkringsdebatten. Jag delar uppfattning att det naturligtvis inte är hela svaret. utredning om föräldraförsäkringen visar att en minst lika viktig del är att kvinnorna också släpper in männen i försäkringen. Låt oss fundera framöver hur vi ska reformera försäkringen på ett sådant sätt. Men takhöjningen är viktig eftersom den ändå ger en signal om de ekonomiska villkoren som familjen har för att utnyttja föräldraförsäkringen. Det är ett viktigt steg. Det är bra. Det är en populär reform. Föräldraförsäkringen är också en populär försäkring. Desto allvarligare är det att det när det gäller föräldraförsäkringen inte fullt ut finns en uppslutning generellt om familjepolitiken från alliansens sida. Här har vi i kammaren tidigare pratat om vårdnadsbidrag, barnkonton och jämställdhetsbonus. Listan kan göras lång. Faktum är att utöver höjda tak är det enda vi vet om alliansens syn på föräldraförsäkringen att ersättningsnivåerna ska sänkas. Det blir effekten av förändrad ersättning eller beräkningsgrund för sjukpenninggrundande inkomst. Sedan finns då förslag om att ta bort ur föräldraförsäkringen och sänkt ersättningsnivå till . Det är antagligen någonting som övriga allianspartier skulle riskera att ställa sig bakom om olyckan är framme . Därför har jag en enkel fråga till . Ni moderater motiverar sänkta ersättningsnivåer i sjukförsäkringen med att det skulle minska utnyttjandet av försäkringen. Ska vi tolka det som att ni också tycker att föräldraförsäkringen överutnyttjas? Är föräldrarna hemma för mycket med sina barn? Är det därför ni vill ta bort och sänka ersättningsnivåerna? Avslutningsvis: Vi behandlar också socialförsäkringsbetänkande nr 16, och där föreslås en mängd olika detaljregler som jag inte tänker räkna upp här. Det finns inte heller några skilda uppfattningar i kammaren om förslagen. För tv-tittare som ser debatten men också för åhörare vill jag nämna att regeringen nu förtydligar den viktiga reform som togs av för : rätten att vara hemma med mycket svårt sjuka barn med tillfällig föräldrapenning under obegränsat antal dagar. Det är en angelägen reform. Vi förtydligar nu reglerna så att tillämpningen blir så pass generös som den var tänkt redan från början. Det handlar om mycket få fall, men för de föräldrar som det gäller är det naturligtvis en oerhört angelägen reform eftersom det handlar om möjligheten att vara hemma med sina mycket svårt sjuka barn. Här finns en bred uppslutning i hela utskottet. Här är alla engagerade. Jag vet att inte minst i har arbetat med den här frågan . Jag är väldigt nöjd och glad över att vi nu kan få en bättre tillämpning av försäkringen. För att summera: Dagens debatt är viktig, även om den förs i sena kvällstimmen, eftersom det handlar om våra trygghetssystem. Jag har försökt argumentera för att en höjning av taken i sjuk- och föräldraförsäkringen är en viktig reform. Det är dels för att säkerställa försäkringens legitimitet. 1,4 miljoner löntagare har inkomster över taken men betalar ändå in avgifter. Det är rimligt att de också får fullt ut från sin försäkring. Det är dels för att säkerställa att enskilda personer får ekonomisk trygghet vid sjukdom, även adjunkten, banktjänstemannen och civilekonomen. Jag har försökt ta dem som exempel för att göra lite tydligt vad detta handlar om inte bara om principer och system utan också om enskilda människors behov av trygghet, även om man har inkomster som ligger över sju och ett halvt basbelopp. Deras behov av ekonomisk trygghet måste kunna finnas där när sjukdomen inträffar. Trygghetssystemen måste kunna finnas där när vi behöver dem, och de ska finnas där för alla, inte bara några. I detta anförande instämde , , , , , och (alla s). 63 () replik: Retoriken strömmar fram från , och man håller nästan på att blåsa omkull av all varmluft som kommer emot en. Jag skulle ändå vilja ställa ett par frågor till . För det första kan man fundera: Om den ekonomiska situationen på global nivå inte varit så positiv, hade du då stått här i talarstolen och lagt fram samma gentila erbjudande som ? Det är en inte helt oviktig fråga att fundera över. För det andra är det den fråga som du ställde till mig och som rör legitimiteten i försäkringssystemen. Ytterst är den kostnadsbild som regeringen presenterar inte fullständig. Det finns delar som mörkas i det här förslaget. De delarna handlar framför allt om den förändring av fördelningspolitiken som förslaget innebär, där kostnaderna förs från höginkomsttagarna till låginkomsttagarna. När direktören sjukskriver sig, , och skickar vidare räkningen till undersköterskan är det du som blir svaret skyldig. Vari ligger rättvisan i detta? Vi kan konstatera från alliansens sida att den förskjutning från låg- till höginkomsttagaren som sker i det här förslaget inte är rättvis, och därför motsätter vi oss den. Jag tycker att du ska svara på frågan var du tycker att rättvisan ligger i ett sådant förslag. När olyckan är framme, som du själv brukar tala om fast i ett annat sammanhang, vet vi whos to blame. När kostnaderna kanske stiger för dem som utnyttjar det här systemet tycker jag att det finns anledning att fundera över hur pass rättvist det egentligen kommer att vara. 64 () replik: Jag kan då notera att bekräftar det som jag anade, det vill säga att helt och hållet har lämnat den grundläggande inställning som vi har haft i svensk politik om försäkringsmässighet, om vikten av att det du betalar in i avgifter ska du också kunna få ut från försäkringen. Det gäller inte bara på marknaden utan också i våra trygghetssystem. I detta fall handlar det om 1,4 miljoner löntagare som betalar in men inte får ut. I den meningen är reformen i allra högsta grad finansierad, om man skulle uttrycka det så. Dessutom sker, vilket visar väldigt tydligt i socialförsäkringsrapporten, en riskutjämning som är väldigt stor inte minst från hög- till låginkomsttagare. Jag är knappast osäker på den delen av argumentationen. Däremot kan man ställa sig frågan om verkligen är medvetna om att man nu kommer att gå fram och tala om för en stor del på svensk arbetsmarknad att de inte är berättigade till , inte är berättigade till den sjukförsäkring de betalar till, att inte tycker att det är viktigt utan att det är bättre att de själva betalar. Fast de har betalat avgifter vill att de därutöver en gång till från sitt löneutrymme ska betala särskilda avtalsförsäkringar eller privata avtalsförsäkringar. Mitt ideologiska motstånd mot det handlar om att vi då får ett samhälle med riskdifferentiering, där olika grupper har olika risker och där många riskerar att stå utan försäkring. Men det principiella handlar också om att vi tar bort grundtron på legitimiteten i våra försäkringar. För att ställa en enkel fråga tillbaka till : Tycker att det är rimligt att en adjunkt som blir sjuk inte ska få i sjukpenning utan bara få 60 eller , och efter en moderatseger i valet, om olyckan skulle vara framme, ska drabbas av en sänkning på ? 65 () replik: Jag hoppas att kammaren lägger märke till hur glider över den förändring av den fördelningspolitiska profilen som förslaget innebär. Det är så att det sker en överflyttning från låginkomsttagare till höginkomsttagare vad gäller ansvaret och en förflyttning i andra riktningen när det gäller kostnaderna. Det är inte rimligt att göra det. Det finns ingen varken jag, eller som har pratat om att förändra de grundläggande trygghetssystemen på det vis som vill göra gällande. Jag märker att för varje gång som vi kör de här replikskiftena sjunker antalet procent som folk kommer att få i ersättning med en borgerlig regim, trots att det inte finns några sådana förslag lagda på bordet. Det går från 70 till 60 till när svarar. Håller vi på lite till är det säkert nere på 10 och . Verkligheten är den att vi i vår politik slåss för att människor ska vara mindre sjuka och mindre borta från arbetsmarknaden, att sjukfrånvaron ska minska. Vi satsar på rehabiliteringsinsatser. Men är mest intresserad av att bara prata om hur bidragssystemen ska vara utformade. Det märker man också när han försöker plocka fram sina exempel. När man tittar på realiteten, när man tittar på utvecklingen av sjukfrånvaron, och framför allt den överflyttning som sker från dem som har sjukpenning till dem som bara har aktivitetsersättning, är det förskräckande siffror. Kanske borde när vi har de här debatterna fundera lite över varför utfallet av regeringens politik ser ut som det gör, varför det sker så lite på just det här området trots att vi vet att det inte är förrän människor de facto kommer tillbaka i arbete som vi vänder den onda spiral som innebär att vi betalar ut mer pengar i ersättningssystemen än vad som kommer in i andra ändan. Det är riktigt förskräckande. Avslutningsvis ska jag svara på den fråga jag fick om föräldraförsäkringen och utnyttjandet. Nej, jag tycker inte att den överutnyttjas. Det tycker inte heller mitt parti. Däremot tycker vi att det är rimligt att göra en överflyttning på det vis som vi har sagt i våra förslag. 66 () replik: Det är intressant att höra tolkning av en fördelningspolitisk profil, inte minst om man till detta skulle lägga ett förslag om att sänka skatter med först 50 och sedan med en någorlunda taskig fördelningspolitisk profil, skulle man kunna uttrycka sig. Även om man bara håller sig till försäkringen svarade jag på frågan. Jag tycker att skrift nr 5 i pekar väldigt tydligt på vikten av riskutjämning och vilka effekter det har, och det faktum att dessa 1,4 miljoner löntagare faktiskt redan betalar in avgifter men inte får ut dem. Återigen: har inte svarat på frågan och har inte heller möjlighet att svara eftersom jag inte tror att han har någon ytterligare replik varför tycker att det är angeläget att bryta en sådan grundläggande viktig princip som att först betalas avgifter ut eller in och sedan har man rätt att få sin sjukförsäkring. Jag konstaterar att det för del är viktigare att lägga pengarna någon annanstans än att se till att vi har legitimitet bakom våra trygghetssystem. När det gäller föräldraförsäkringen och överutnyttjandet är det intressant att höra vilken ordlek det handlar om. Man argumenterar för sänkta ersättningsnivåer i sjukförsäkringen med argument som fusk och överutnyttjande, men i fråga om föräldraförsäkringen måste man i stället uppfinna andra argument. Frågan är om inte det enda egentligen är intresserade av är att minska kostnaderna i det som inte är bidragssystem, utan försäkringssystem, och sedan använda dessa minskade kostnader till andra, för moderater angelägna, områden traditionellt gäller det givetvis skattesänkningar. 67 () replik: Jag vet inte om jag ska vara imponerad eller beklämd över förmåga att tolka förslag i detta ärende. Vi har absolut inte sagt nej till någon höjning. Snarare sade jag att vi ställer oss bakom det, men inte just . Varför vi inte nu säger ja har jag vid olika tillfällen redogjort för, men jag vill återigen ta upp den tråden, som en liten fråga till . Jag har fått tillfälle att både till och i andra sammanhang ställa frågan varför vi inte kan få veta vad det blir av de människor som bidrar till sänkningen av sjukförsäkringskostnaderna. Vi kan konstatera att kostnaderna för ohälsotalen är allt lägre, och vi kan också konstatera att färre människor är sjukskrivna. Vart försvinner de människorna, eftersom fler bevisligen hamnar i långtidssjukskrivningar och fler går till sjuk- och aktivitetsersättningar? Min fråga är och jag skulle bli väldigt glad om kunde svara på den om , till skillnad från och andra som jag ställt frågan till, kan säga vart människorna tar vägen när de inte längre finns kvar i siffrorna och i tabellerna över dem som är långtidssjukskrivna och i sjuk- och aktivitetsersättning. Går de till åtgärder eller till riktiga jobb?