prot · GT09121 · 2006-05-11 00:00:00 — Jag tycker att propositionstexten innehåller mycket att beakta när det gäller diskussionen om avgränsningsfrågor, alltså avvägningar som med nödvändighet ligger till grund för vad som ska omfattas av en missbruksregel. Tiden medger inte några längre citat, men den som händelsevis inte har läst propositionen kan jag ändå rekommendera en läsning av proposition 173. Jag ska ge några kommentarer till reservationerna. lutar sig mot Lagrådets synpunkter angående svagheter omkring rättstillämpningen och vill att regeringen ska återkomma med ett nytt och säkrare förslag. Till vill jag säga: Men kära då den insikten har vi väl vid det här laget, och vi har också lärt oss att leva med det här. Oavsett om lagstiftningen kommer att vara utformad efter en hanteringsmodell eller efter, som i det nya förslaget, en missbruksmodell kommer man att stöta på tillämpningssvårigheter. Vi är överens om att teknikutvecklingen går rasande snabbt. Det har vi talat om varje gång som vi har diskuterat personuppgiftslagen . Vi har uttalat att vi vill ha en teknikoberoende lagstiftning och att regleringen ska vara enkel. Jag håller med i formuleringarna. Den ska vara så enkel som möjligt att tillämpa och efterleva. kräver vi, och det ska vi inte sticka under stolen med, att regleringen inte ska försvaga integritetsskyddet för den enskilde individen. Alla de här kraven har regeringen balanserat i såväl lagtext som förarbetsuttalanden. Jag tror att vi beställde en tulipanaros, och vi fick det. Så känns det när jag tar del av materialet. Som med all ny lagstiftning sker utveckling genom rättspraxis. Datainspektionen har fått ett uttalat uppdrag att utarbeta vidare vägledning för tillämpning, och dessutom finns det så kallade riktlinjer angivna i propositionen. Sammanfattningen finns på s. 29, och det kan utgöra handlingsregeln. I slutändan blir det ändå i rättstillämpningen fråga om att väga motstående intressen mot varandra. anser att missbruksmodellen ska utvidgas ytterligare. Det är möjligt att så kommer att ske; det ligger . Men med det förslag som ligger på bordet har regeringen tänkt och använt sig av allt det utrymme som finns för att detta ska ske i enlighet med nuvarande EG-direktiv. Utskottet gör samma tolkning som regeringen. Avslutningsvis måste det kanske sägas i det här sammanhanget: Jag känner inte till någon annan medlemsstat som vid sitt genomförande av direktivet har introducerat någonting som liknar vad vi menar med missbruksmodell. har gjort ett pionjärarbete. Vi har gått före i syfte att utveckla en modern dataskyddslagstiftning, anpassad till dagens och med inriktning mot framtidens tekniska verklighet. Arbetet fortsätter det var en fråga som ville lyfta fram. Regeringen kommer i lämpliga sammanhang, till exempel till och i möten med andra medlemsstater, att framföra synpunkter och krav på hur direktivet bör förändras. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationerna. 102 () replik: Jag begärde replik närmast när jag hörde tala om att nu har regeringen sett öppningar, nu har man agerat för att öppna den gamla personuppgiftslagen. Men det har tagit , fru talman. Om de här öppningarna inte är nya och så är det inte varför har det då inte varit möjligt att se dem tidigare? Vi har från sida länge talat om att vi ska ta vara på möjligheterna, men man valde en svensk modell som blev extra krånglig. Man borde från regeringens sida ha försökt att skynda på det här arbetet. beskrev resan tills . Och vad kommer på vårt bord? Jo, det kommer ett förslag som beskrivs som tulipanaros. Det är både en del som handlar om den missbruksmodell som vi har eftersträvat och den gamla hanteringsmodellen. Exakt hur gränserna går kan vi inte säga i det här sammanhanget. Det är bekymret. Vi skulle egentligen ha önskat en ren missbruksmodell och att vi hade kunnat gå fram med en sådan. Där är det tydligt vad som gäller. Missbruk ska också leda till ansvar i nästa skede. Men har man valt den här modellen och har, som jag ser det, fru talman, tagit väl lätt på Lagrådets signal med just den blandade tulipanarosen. Den är inte så enkel, och lagstiftning borde vara enkel. Delar inte detta synsätt när medborgarna nu ska jobba i två miljöer? Det borde vi få ett svar på, fru talman. 103 () replik: Något tycker jag kanske att ska besinna vad som har förevarit . Den missbruksmodell som tydligen har efterfrågat finns inte. Ingenstans i världen finns den, och i har det pågått under hela på olika sätt ett arbete. hade bland annat ett uppdrag. Vad man har sagt i de här sammanhangen är: Vad är en missbruksmodell? Den löser inte de problem som vi kanske i olika sammanhang tror att den gör. Den skapar nya. Att renodla den och gå till ytterligheter innebär att allting som inte är förbjudet är tillåtet. Så kan man ju inte ha det utan att man i så fall skulle göra långa listor med vad som är förbjudet. Det skulle ju inte förenkla någonting. EG-direktivet ger inget utrymme för en missbruksmodell, har vi ju hävdat alltsedan den första personuppgiftslagsutredningen, , när vi skulle implementera direktivet. Där sades entydigt från alla att direktivet inte gav utrymme för någon missbruksmodell. Sedan har tiden verkat för oss, sade jag. Jag sade inte att regeringen nu har gjort något, utan det här har varit en lång process. Man har heller inte lyckats få det stöd som hade behövts för att ändra ett direktiv i EG. Man fick med sig några länder, och kommissionen har lyssnat. Det tycker jag är det viktiga: Man har där gjort en del uttalanden till stöd för det svenska arbetet. har man sagt att man inte kommer att göra några förändringar av direktivet eftersom det tog att utforma det. Jag tror att det tog , och det var ett väldigt slit. Jag vet inte om jag törs använda uttrycket våga, men man ger sig i alla fall inte lättvindigt in i ett sådant arbete igen. Tiden får verka, återigen. 104 () replik: Jo, tiden lär nog få verka! Den har ju fått verka som har gått. Jag har inte sagt att man här och har hittat lösningen, utan det har naturligtvis pågått under hela den långa processen. Problemet är att man från början från regeringens sida inte ville se möjligheterna att jobba vid sidan om den mycket rigida tolkningen, den tolkning som man valde att göra i . Från vår sida, fru talman, har vi ju till och med hävdat att vi helt skulle avskaffa personuppgiftslagen och haft yrkanden om detta, för att vi skulle komma vidare framåt. har vi kommit en bit på väg i en missbruksriktning, men problemet, fru talman, kvarstår: Missbruksmodellen är bara ett undantag från den normala hanteringsordningen, hanteringsmodellen, och det gör att jag som brukare har oerhört svårt att bedöma enligt vilken ordning jag ska hantera detta. Det skapar naturligtvis inte någon enkelhet inte för brukaren och inte heller, fru talman, för den som ska pröva frågan i rättsligt hänseende om och när detta inträffar. 105 () replik: Nej, och det faktumet redogjorde jag för: Oavsett vilken modell man har eller vad man kallar den krävs det naturligtvis att praxis får växa fram. Jag utgår ifrån att har tagit del av vad propositionen ger som handlingslinje. Det finns alltså fem punkter som kan ge mycket god vägledning i arbetet inledningsvis. Jag är mycket medveten om vad har presenterat för förslag , nämligen att avskaffa PUL, vilket vore detsamma som att lämna oss i ett laglöst land. Jag tror att hållning i någon mån har bidragit till att underblåsa en del av kritiken och misstroendet mot personuppgiftslagen. Jag har stött på i debatter att forskare och annat sakkunnigt folk säger att personuppgiftslagen i sin utformning är betydligt bättre än sitt rykte. Då vill jag hävda att den blir allt bättre . 106 (): När jag återkom till var det två saker som vräktes över mig. Den ena var just frågorna om personuppgiftslagen. Den hade då trätt i kraft, och jag var inte så där väldigt väl påläst på den, även om jag försökte följa politiken i öknen, eller hur man ska säga. Det var ett oerhört tryck från allmänheten. Mejlboxen fylldes och brev, telefonsamtal och så vidare kom kring de här frågorna. Man kan konstatera att det var mycket diskussion om skadade tummar och sådant där, och det ledde ju också till ett rättsfall. Det visade sig att vi hade varit alldeles för mycket av bror när det gällde att tillskapa personuppgiftslagen och att vi egentligen hade gått längre än vad man hade avsett med dataskyddsdirektivet. har ju ett antal gånger behandlat de här frågorna, och man har gett regeringen i uppdrag att försöka omförhandla dataskyddsdirektivet. Men vi vet ju hur det är med det: Det tar väldigt att få fram förändringar i den typen av direktiv. Det arbetet måste så klart fortgå. Det här ledde också fram till att vi hade mycket intensiva sjupartiöverläggningar på andra sidan vattnet här under förra mandatperioden. De kombinerades ibland med ganska goda luncher, men det viktiga var ju faktiskt att man skulle hitta vägen ut ur detta och hitta en annan modell. tillsatte man också en utredning med samma handläggare som vi överlade med där, och man har hittat fram till en missbruksmodell, eller rättare sagt en modell som prövas inom dataskyddsdirektivets möjligheter. Det finner vi vara väl avvägt. Sedan kommer det förstås att dyka upp problem på vägen, men det kommer vi att få se i rättstillämpningen om det finns ytterligare problem eller luckor som behöver täppas till. Jag blev lite konfunderad när talade om att yttrandefrihetsgrundlagen var väldigt efter när det gäller utvecklingen på personuppgiftssidan. Faktum är ju att i § 7 står det att bestämmelserna i personuppgiftslagen inte gäller om de skulle stå i strid med bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Sedan kan jag väl säga att en ytterligare källa till förvåning är att representant i samrådsgruppen till Tryck- och yttrandefrihetsberedningen från sitt håll inte är särskilt benägen att göra förändringar i lagstiftningen. Det kanske finns lite olika signaler från i den delen. 107 (): Det var någon , tror jag som sade att PUL är bättre än sitt rykte, och om det kan man säga att det inte är så svårt. Precis som kastades jag in i den här debatten efter valet . Farhågorna om vad PUL innebar var ju ganska alarmerande. Man skulle inte kunna publicera en hemsida där man talade om vad diktator hette , man skulle inte kunna publicera kommunfullmäktiges ledamöter och man skulle inte kunna ha en hemsida där man talade om att en arbetskamrat hade vrickat foten eller slagit tummen. Det föreföll vara så att PUL innebar att helt harmlösa personuppgifter inte skulle kunna publiceras på hemsidor, därför att man betraktade det faktum att man kunde läsa en hemsida utifrån EU-området som en överföring till tredjeland. I fick vi av regeringen höra: Ja, detta är inte riktigt vettigt ni har helt rätt i det men tyvärr: EG-direktivet är skrivet på ett sådant sätt att det inte går att skriva en vettig lag. Vi får försöka göra det bästa av det. I utskottet vek vi väl oss lite motvilligt för den juridiska expertisen, men hävdade att regeringen ändå måste försöka att dels få till en ändring av EG-direktivet men även se över om det inte går att ändra lagen i alla fall, åtminstone lite grann en tulipanaros, om man så vill. Och steg för steg har denna tulipanaros ändå materialiserat sig till följd av de med tiden alltmer kreativa juristerna på , kanske till och med med visst bistånd från . Man kan i och för sig lite grann förstå Lagrådet, som lite surt i sitt yttrande anmärker på att man första gången sade att det här inte gick att göra nu går det helt plötsligt. Ja, det är väl så som politiken fungerar ibland! Det som förefaller har varit ganska avgörande det vet ju inte jag egentligen är det domstolsutslag i där man helt fräckt säger att det inte föreligger någon överföring till tredjeland bara för att man publicerar något på en hemsida. Det är ju i sak ett väldigt förnuftigt ställningstagande. Vi hade ju den uppfattningen att man skulle gå efter det som stod i direktivet, men riktigt så tyckte inte att man skulle se på saken. Den kreativa politikutvecklingen har ju sina sidor. Just i det här fallet var det alldeles utmärkt att man kunde tolka direktivet på ett sådant förnuftigt sätt. Det vi nu gör är det som regeringen för tillfället tror är möjligt att göra inom ramen för direktivet, och det är bra. Det innebär en ganska avsevärd förbättring. Om vi kan få till stånd en lagstiftning som både är logisk, begriplig och fullt ut förutsägbar får väl framtiden visa. Jag tror ändå att det är klokt av oss att nu rösta för utskottets förslag i betänkandet och mot reservationerna. 108 (): Jag var lite sen med att begära replik när gjorde sitt inlägg och ska därför ta upp en sak där jag vill höra hennes synpunkter. Först vill jag dock säga att det känns skönt att höra att både och var lika förvirrade som jag kände mig när jag som ny ledamot 1998 kom in i och fullständigt sköljdes över av PUL, något som jag som kommunalpolitiker aldrig hade hört talas om. Jag vill knyta an till kommunalpolitiken. Vi har i en reservation från talat om att vi tycker att det är viktigt att personuppgiftslagens konsekvenser för möjligheten till samhällsinformation på Internet uppmärksammas. finns det fortfarande kommuner som vägrar att publicera vilka personer som sitter i till exempel kommunfullmäktige, i olika nämnder och så vidare om dessa inte gett sitt uttryckliga tillstånd. Jag och tycker inte att det är rimligt. Vi tycker att om man har ett offentligt uppdrag ska man också våga stå för det. Det ska inte vara möjligt att anonymt utöva ett förtroendeuppdrag i det allmännas tjänst. Därför vill vi att Datainspektionen får i uppdrag att ta upp frågan med Kommuner och Landsting. borde väl hålla med om att det är rimligt att alla vi som har offentliga uppdrag också ska våga stå för det offentligt. 109 () replik: Ja, absolut, och det har regeringen också tagit fasta på. Man gjorde en förändring i förordningen för att förtydliga detta, och det har också varit föremål för domstolsutslag. Det var ju en het fråga i samband med personuppgiftslagens införande. Det som är motsägelsefullt i detta är att man ska inneha ett offentligt förtroendeuppdrag. Jag skulle vilja se den politiker i en nämnd eller i fullmäktige som vägrar låta sitt namn vara med. Det som i detta avseende ska göras är allaredan gjort, skulle jag vilja säga, i och med att regeringen vidtagit dessa åtgärder. Självklart skulle jag också vilja se den kommun som har några skäl som förhindrar dem, utifrån personuppgiftslagen, från att publicera sådant som man vill göra offentligt. Ge mig exempel på det i så fall, . Det råder ingen tvekan om denna fråga, och det råder kunskap om den i kommunerna och landstingen. Jag kan se på min egen kommun att det inte är något problem. 110 () replik: Jo, uppenbarligen är det ett problem eftersom jag hört det från olika håll. Skillnaden är att det inte handlar om att kommunen får göra det. Vi vill att kommunerna ska göra det. De ska inte kunna slippa undan, utan det är självklart att de som har offentliga uppdrag också ska finnas tillgängliga på kommunens hemsida. Jag ser att här finns nyansskillnader. talar om att kommunerna får göra det, medan vi vill gå ett steg längre. Det handlar om att kommunerna ska göra det. 111 () replik: Det här blir en lite lustig debatt, tycker jag. Kommunerna har möjlighet att göra det. I annat fall får det bli fråga om en annan lagstiftning där vi går in och ålägger kommunerna på vilket sätt de ska låta sig komma till offentligt uttryck och publiceras i olika sammanhang. Nog tycker jag att den kommunala självständigheten talar för att de själva väljer det sätt som är lämpligt. Det viktiga är att vi inte har en lagstiftning som hindrar dem i det avseendet. Det kan jag vara beredd att ta ansvar för, men jag är inte beredd att ålägga kommunerna att använda ett speciellt medium för att göra offentlighet av sina förtroendevalda eller sina beslut. 112 () replik: Vi kan konstatera att vi vill gå längre från sida. Vi tycker att kommunerna ska åläggas att göra detta i den mån de inte gör det. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 13 § Vidgad samordnad länsförvaltning i Föredrogs betänkande 2005/06:KU38 Vidgad samordnad länsförvaltning i (prop. 2005/06:193). 113 (): Vidgad samordnad länsförvaltning på har pågått . och inordnas i länsstyrelseorganisationen. Det senaste beslutet om förlängning sträckte sig till och med utgången av 2006, och står vi inför samma val som när utskottet debatterade förlängningen med regionförsöket i och . Ska vi avveckla? Ska vi förlänga? Eller ska vi permanenta? Man kanske kan diskutera om det kan kallas försöksverksamhet när försöket pågått , men det finns i detta sammanhang ett särskilt skäl till den långa perioden, nämligen arbete. Det vore ologiskt att inte förlänga även denna försöksverksamhet till utgången av 2010 för att låta ta ett samlat grepp över hur statens verksamhet ska vara utformad på regional nivå. får också mycket erfarenhet att ta med i sina förslag utifrån en verksamhet som pågått under så pass , vilket kan vara en fördel. Kommittén har tid på sig till . Det har gjorts två utvärderingar som försöksverksamheten pågått. De flesta remissinstanser förordar att verksamheten ska permanentas. Några tycker emellertid att länsarbetsnämnden och bör återgå till sina respektive huvudmyndigheter. Det tar alltid tid innan en organisation sätter sig, vilket kanske är en av fördelarna med att försöket får på sig. Skälet till att ett enigt utskott förordar förlängning är dock hänvisningen till arbete och att de båda försöken synkroniseras tidsmässigt. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 114 (): I denna del kan man göra det hela väldigt kort och enkelt. Vi har från vår sida haft synpunkter när det gäller frågan om den försöksverksamhet som kammaren beslutat om för län och . Vi har inte tyckt att den skulle fortsätta på det sätt som sker med försök utan i stället få en permanent lösning. Det handlar om direktvalda regionala organ. I det här fallet handlar det om länsförvaltningen och en fortsatt försöksverksamhet med vidgad samordnad länsförvaltning. Det är en helt annan fråga, en fråga som de facto naturligen också kommer att påverkas av . Därför, fru talman, biträder även vi detta betänkande. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 14 § Säkerhet i vägtunnlar Föredrogs trafikutskottets betänkande 2005/06:TU10 Säkerhet i vägtunnlar (prop. 2005/06:168). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 16 §.) 15 § Nya mål i jämställdhetspolitiken Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2005/06:AU11 Nya mål i jämställdhetspolitiken (prop. 2005/06:155). 115 (): Det är nu dags att debattera arbetsmarknadsutskottets betänkande om nya mål i jämställdhetspolitiken. Ärendet behandlar regeringens jämställdhetsproposition med det nya övergripande målet att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. I propositionens namn hittar vi det centrala begreppet makt. Om vi utgår från att makten är relativt kan vi konstatera att maktfördelning mellan kvinnor och män inte kan ske genom att den totala summan makt ökar. I stället måste kvinnor och män i olika delar av samhället ge avkall på viss makt för att makten ska bli jämnt fördelad. Förutom det övergripande målet finns fyra delmål för jämställdheten i samhällets olika delar. Det första är en jämn fördelning av makt och inflytande. Kvinnor och män ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva samhällsmedborgare och att forma villkoren för beslutsfattande. Vi befinner oss just nu i en av världens mest jämställda parlamentariska församlingar. Därmed skulle somliga kunna tro att det första delmålet är uppfyllt. Men om vi i stället riktar blicken mot näringslivet och bolagsstyrelser ser vi att så inte är fallet. För att kvinnor ska kunna uppnå den reella makten krävs inflytande över vilka frågor som tas upp på dagordningen och vilka som avvisas, kunskap och tillgång till informella beslutsvägar och frihet från förtryckande behandling. Det andra är ekonomisk jämställdhet. Kvinnor och män ska ha samma möjligheter i fråga om utbildning och betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. Den bristande jämställdheten på detta område gäller främst inte tillgången till utbildning eller tillgången till arbetsmarknaden utan skillnader i förutsättningar, möjligheter och villkor beträffande utbildning och betalt arbete samt det faktum att kvinnor fortfarande tjänar av männens lön. Här är det centrala att utbildningssystemet är könssegregerat och att arbetsmarknaden är könsuppdelad. Det tredje är en jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Kvinnor och män ska ta samma ansvar för hemarbetet och ha möjlighet att ge och få omsorg på lika villkor. Central i svensk välfärds- och jämställdhetspolitik är tanken att människor inte ska behöva välja mellan arbete och familj. Det ska vara möjligt att förena avlönat arbete med att ha familj för både kvinnor och män. Det fjärde är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Kvinnor och män, tjejer och killar ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. Våldet som kvinnor utsätts för är den yttersta konsekvensen av mäns överordning och kvinnors underordning. Därför måste denna struktur och alla uttryck för fysiskt, psykiskt och sexuellt våld stoppas. 116 (): Ord som feminism, underordning och könsmaktsordning är ord som till sitt innehåll är viktiga och intressanta men som används på ett sätt som utesluter i princip alla andra politiska lösningar än traditionell vänsterpolitik. Det är något som också detta betänkande genomsyras av. syn på jämställdheten utgår från alla människors lika värde och varje människas rätt till respekt för sin person, sina val och sina känslor. Ingen ska särbehandlas på grund av kön eller av andra skäl. Människor har rätt att bli betraktade som individer och inte som delar av en viss grupp som godtyckligt tillskrivs vissa egenskaper, behov eller förutsättningar. Vår politik för en verklig jämställdhet och frihet för kvinnor och män i utgår från vår grundläggande idé om alla människors frihet. Det är en självklarhet att alla människor oavsett kön ska ha samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter på livets alla områden. Vi anser att detta både bör och ska vara det naturliga och övergripande målet i svensk jämställdhetspolitik. Vi motiverar vårt övergripande mål på ett annat sätt än regeringen gör, och vi har förslag på andra delmål än de som regeringen föreslår. Jag kommenterar dem lite längre fram. Dessutom avvisar vi regeringens förslag om att inrätta en myndighet för jämställdhetsfrågor. Det är inte det samlade grepp som behövs. vill ha en sammanhållen, enhetlig lagstiftning möjligt. Vi vill slå samman de olika ombudsmännen till en gemensam myndighet. Det är det tydligaste och mest fruktbara på . I en demokrati och rättsstat garanterar likheten inför lagen att alla medborgare behandlas lika och ges samma möjligheter men också att vi har samma skyldigheter. Något annat är otänkbart. Regeringens delmål om makt och inflytande har fokus på kvinnors och mäns rättigheter och möjligheter, men vart tog skyldigheterna vägen för individen, för samhällsmedborgaren? För oss moderater är det en lika stor självklarhet att poängtera de skyldigheter vi som individer har gentemot varandra och samhället i övrigt som våra rättigheter. Vårt första delmål blir därför: Kvinnor och män ska ha lika rättigheter, möjligheter och skyldigheter i samhället. Vi motsätter oss varje form av kvotering. Kvotering är matematisk rättvisa, något som riskerar att cementera en förlegad syn på att kvinnor behöver särskilda åtgärder för att ta sig fram. Vi tycker att det är precis lika fel att ta in en kvinna i en styrelse för att hon är en kvinna som att ta in en man för att han är man eller någon med invandrarbakgrund, med funktionshinder och så vidare.