prot · GT0969 · 2006-02-08 00:00:00 — Det betänkande som vi nu ska behandla innehåller 28 motionsyrkanden och 14 reservationer. De avser bland annat frågor om särskolan som egen skolform, tydligare regelverk för placering i särskolan, föräldrainflytande vid placering i särskolan, statens ansvar för specialskolans elever samt begäran om parlamentarisk granskning av skolans kvalitet för elever med funktionshinder. Som har nämnts lite grann bygger mycket av majoritetens ställningstagande på de förslag som har lagts fram av och som bereds inom . Men det finns några ställningstaganden som jag vill lyfta fram. Samtliga borgerliga partier står bakom en reservation där man tar upp att särskolan även fortsättningsvis ska finnas kvar som en egen skolform. I förslag säger man att den nuvarande särskolan ska utgöra två skolformer, grundsärskolan och gymnasiesärskolan, med varsitt kapitel i skollagen, som en parallell till och gymnasieskolan. Man föreslår också en utvecklad samverkan mellan skolformerna grundsärskolan och och mellan gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. Det här är enligt kommittén också en förutsättning för att man ska kunna ta ställning till behovet av skilda skolformer, och det är en slutsats som även jag delar. Något som är viktigt att påtala i det här sammanhanget är att barn och ungdomar i en sammanhållen skola får möjlighet att möta varandra och utveckla förståelse för och tolerans mot olikheter. Strävan måste vara att i så stor utsträckning som möjligt undervisa alla elever tillsammans. Det finns också en reservation där man tar upp frågan om en parlamentarisk utredning för granskning av skolans kvalitet för elever med funktionshinder. redovisade ett regeringsuppdrag där man hade kartlagt och analyserat kommunernas förutsättningar för att ordna undervisning för elever med synskada och ytterligare funktionshinder samt tal- och språkstörda elever. Man kom bland annat fram till att det finns flera goda exempel på utbildning av hög kvalitet men att skolsituationen varierar kraftigt mellan kommunerna. Det finns en medvetenhet och ett stort intresse för att utveckla utbildningen. Och det finns ett behov av insatser från i form av stöd. har också i ett regeringsuppdrag kartlagt på vilket sätt landstingens barn- och ungdomshabilitering är tillgänglig för barn och ungdomar i olika åldrar med olika funktionshinder. har också i regleringsbrev av regeringen fått i uppdrag att i samarbete med , och tydliggöra ansvarsfördelningen samt effektivisera samverkan mellan olika huvudmän när det gäller stödet till barn och ungdomar med omfattande funktionshinder. I sammanhanget kan man också nämna att , Myndigheten för skolutveckling och har träffat en överenskommelse om omfördelning av ansvar i handlingsplanen för arbetet med att uppnå de handikappolitiska målen. Det innebär att nu kan stödja kommunerna mer aktivt när det gäller att uppnå de handikappolitiska målen för skolan. Samtliga borgerliga partier står också bakom en reservation som handlar om statens ansvar för specialskolans elever. Man anser att beslutet att lägga ned vissa av de statliga specialskolorna var felaktigt. Frågan om omprövning av nämnda beslut har, som vi har hört, behandlats återkommande av , . Majoriteten finner inte heller att det finns skäl för att ändra sitt tidigare ställningstagande. Det är viktigt att här framhålla den positiva utveckling som faktiskt sker vid resurscentren. Specialpedagogiska institutets nationella resurscenter har verksamhet inom fyra områden. Det finns fördjupad kompetens kring specialpedagogiska konsekvenser för elever med synskada med eller utan ytterligare funktionsnedsättning, dövhet eller hörselskada kombinerat med utvecklingsstörning, medfödd dövblindhet respektive grava tal- och språkstörningar. En grundläggande och viktig handikappolitisk princip är att barn och ungdomar med funktionshinder ska erbjudas utbildning i sin hemkommun och därmed kunna bo hemma med sina föräldrar. har inte kommunen tillräcklig kompetens för att göra detta möjligt. För de elever och kommuner som behöver extra specialpedagogiskt stöd finns möjlighet till utbildning vid , vid Resurscenter syn, eller , vid Resurscenter tal och språk. Denna skolgång, kallad visstidsutbildning, utgår från den enskilda elevens behov och har som mål att finna arbetsformer för en likvärdig utbildning vid elevens hemskola. Det är dock viktigt att påpeka att elever vid Resurscenter syn och Resurscenter tal och språk ska kunna få sin undervisning där så länge de har behov av detta. Utbildningen ska fortgå så länge elevens behov kräver det och det inte finns förutsättningar att ordna utbildning av motsvarande kvalitet i hemskolan eller i hemkommunen. Men även om denna möjlighet finns är det viktigt att fokusera på den funktionshindrades rätt. Målsättningen ska alltid vara att man ska kunna erbjuda eleverna utbildning i hemkommunen och att de därmed har möjlighet att bo hemma. Att ha närhet till familj och vänner är av mycket stor betydelse. Detta är också något som har väldigt starkt stöd inom handikapprörelsen. I övriga reservationer tar man upp frågor som alla har behandlats av och är under beredning inom . Sist men inte minst vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner och reservationer. 64 () replik: Det finns 20 000 språkstörda förskolebarn i . av dem behöver specialistkompetens, och av dem har grava språkstörningar. En del av dem hade med den tidigare ordningen haft en plats på . skulle jag vilja fråga om han tycker att det är positivt att snart är avvecklad, om han tycker att det är positivt att dessa elever aldrig får möjligheten att välja om de ska studera vid eller i hemkommunen, som det var tidigare? Jag vill poängtera att vi inom alliansen aldrig någonsin har sagt att det inte är bra att elever i första hand får gå i sin hemskola. Det är naturligtvis positivt och viktigt. Men det finns en grupp elever som har så svåra handikapp att det är inte är tillfyllest med den undervisningen. Tycker att det är positivt att snart är avvecklad? 65 () replik: Det är inte bara fråga om vad jag tycker. I princip all expertis på området påtalar hur viktigt det är att elever med funktionshinder inkluderas med övriga elever i största möjliga mån. Man menar rent krasst att det är alldeles felaktigt att gå den motsatta vägen. Man menar att det också är direkt olyckligt om man skulle ta stegen tillbaka och lämna detta. Delar inte ni moderater denna uppfattning? Det ställdes en fråga om att välja bort. Det är oerhört viktigt att alla barn som vill vara hemma ska få den möjlighet och inte hänvisas till att välja bort. 66 () replik: Om vi återgår till mina 20 000 språkstörda förskolebarn har vi inte tänkt oss att de ska placeras på allihop. Det är inte fråga om det. Vem som står för valfrihet inom skolsystemet är nog alla på det klara med. Jag talar om dem som har ett multifunktionshinder och lärare som har en utbildning som är liknande min som ska ta hand om dessa elever på hemmaplan. Jag undrar om du verkligen tror, , att lärare med den vanliga utbildningen är de rätta för de elever som jag mötte på . Jag tar för givet att du själv har varit där, eftersom det är du som företräder dessa frågor i utskottet. Tror du verkligen att lärare med vanlig utbildning som får en assistent till sitt förfogande är de rätta? Vi vet alla hur det är med utbildningen för assistenter i detta land. De har tyvärr ofta ingen pedagogisk utbildning. Tror du att de klarar av att ge utbildning för de elever som annars kunde ha fått en plats på och ? 67 () replik: Du är inte ensam om att säga detta, utan det är flera som mer eller mindre talar om att kommunerna inte har några som helst möjligheter att klara detta. Det är ganska fantastiskt. Det finns många goda exempel som har kommit där man klarar detta alldeles utmärkt. Det är också ganska intressant när man tittar på det. Även om vi inte själva alltid tycker att vi har kommit så långt i arbetet med inkluderad skola fungerar vi trots det som inspirationskälla för specialpedagoger i andra länder som är och tittar på hur vi gör i . Bland annat har man i ett skolsystem där man av tradition har haft på det sättet som flera av er i alliansen förespråkar. Man har fler specialskolor inriktade på olika typer av funktionshinder eller andra problem. Alla dessa stod i princip utanför det vanliga grundskolesystemet. håller man på att förändra detta. Man studerar bland annat och hur vi arbetar här. Man säger bland annat så här: Vi har imponerats av den svenska skolans hållning gentemot barnen, såväl stora som små. Ni visar respekt för barnen och deras åsikter. Ni lyssnar och arbetar utifrån barnens rättigheter. Det är sådant som gör att man känner att det är rätt. Vi har också varit och fått inspiration. Vi har bland annat tittat på , där man har kommit väldigt långt i dessa frågor. Det är en föregångare i arbetet med inkluderad skola. 68 () replik: Jag har tre frågor till . förslag bereds i . Jag har tappat räkningen det har pågått. Jag skulle gärna vilja ha reda det är. Det är min första fråga. Den andra är: Hur blir det med möjligheten för språkstörda barn att i fortsättningen söka till riksgymnasiet i ? De kan snart inte längre få utredningen i Hällsbo, eftersom den skolan håller på att tyna bort med er goda vilja och ert goda medvetande. Hur ska de då kunna söka dit utan att kunna bli utredda? Det är min andra fråga. Den tredje är det inte jag själv som ställer. Den finns i ett brev som jag har fått en förtvivlad mamma. Hon har en 14-årig son som hon har fått kämpa för väldigt länge för att han ska få den undervisning i specialskola som han behöver. Hon skriver så här: Så hur bra undervisning han än har fått har den aldrig kunnat kompensera de sociala behov alla barn har av att identifiera sig. Försök att föreställa er att dag ut och dag in alltid vara sämst, alltid komma sist, att inte bli förstådd på grund av att ingen förstår vad du säger och att aldrig någon frågar om du vill vara med på rasten. Jag skulle vilja ha ett ärligt svar om någon tror att man kan bli en självständig individ med god självkänsla av att vistas i en sådan miljö. Den frågan går vidare till dig. 69 () replik: Eftersom jag själv har suttit med i hade jag önskat att det kanske hade behandlats lite snabbare. Just nu är det i varje fall en skrivelse på gång som tar upp många av de punkter som finns med i motioner. Jag ser fram emot att det snart ska komma. Man talar mycket och tar upp enskilda fall. Det är ganska enkelt att göra på det viset och ta upp enskilda fall. Det kan jag givetvis också göra. Det finns många fina exempel där det har fungerat väldigt väl med inkludering och så vidare. Visst finns det kommuner där man kanske inte klarar av detta. Men då finns det också möjligheter att söka till och . Handikapprörelsens åsikt är det har jag sagt förut, och det vet du om att det är viktigt att man fokuserar på den funktionshindrades rätt. Eleverna ska alltid erbjudas utbildning i sin hemkommun och därmed kunna bo hemma. Man menar att närheten till familj och vänner är av mycket stor betydelse. Det är ingen lösning att gå tillbaka till det gamla sättet och bygga ut och göra fler specialskolor. Då tvingar man i princip barn dit. Vi vet att det var kommuner som gjorde det ganska lätt för sig tidigare genom att inte ta tag i det utan i stället lämnade i väg barnen. Det var väl inget val att tala om. ställer man hellre kravet på kommunerna att de ska göra någonting, och de flesta gör faktiskt också det. 70 () replik: Jag fick svaret på den första frågan att det är en skrivelse på gång, men jag fick inte svar på hur länge frågan har beretts. Den frågan kvarstår alltså. Det är väldigt viktigt att lyfta fram enskilda fall. Det är just de det handlar om i det här sammanhanget. Det handlar inte om de enskilda fall där det har gått bra. De är vi alla överens om. Vi vill att barnen ska erbjudas plats i sin hemkommun. Vi vill att de ska kunna bo kvar hemma. Vi tycker att det är bra att utvecklingen går åt det hållet att fler kan göra det. Men det finns en liten grupp som består av enskilda fall där det inte fungerar. Föräldrarna är helt medvetna om att det inte fungerar och inte kommer att fungera. De tycker att det är sorgligt att lämna barnen och att det blir långt att åka. Men de inser : Det här är till min sons eller min dotters bästa, och de slåss med näbbar och klor. Det är de enskilda fallen som jag också hjälper till att slåss för. Jag fick heller inte svar på hur det blir med riksgymnasiet. Kan språkstörda elever fortfarande söka dit? Du sade nu i ditt svar att elever fortfarande har möjlighet att söka till . Det är en bra markering från Socialdemokraterna som föräldrarna kan stödja sig på. Men kan eleverna också söka till riksgymnasiet utan att ha möjlighet att bli utredda först om läggs ned? 71 () replik: När det gäller är den under beredning just . Hur länge det har pågått vågar jag inte säga här. Men det är någonting som är på gång i närtid. Man kan ta upp enskilda fall och så vidare. Men en skola för alla är oerhört viktigt att sträva efter. Vi ska titta på individens behov. Vi ska försöka göra allt vi kan för att klara det på hemmaplan. Regeringen har beslutat att utbildning för elever vid resurscenter för elever med syn- och språkproblem ska fortgå så länge elevens behov kräver det och det inte finns förutsättningar att anordna utbildning av motsvarande kvalitet i hemskolan eller i hemkommunen. Det är ändå en trygghet för elever och föräldrar. De ska inte bli lidande om man inte klarar av att lösa det på ett tillfredsställande sätt i hemkommunen. Men målet ska ändå vara att hitta en lösning på hemmaplan. Det måste ändå vara det som man ska sträva efter. 72 () replik: Jag blir oerhört upprörd när jag sitter i min stol och lyssnar på . Det handlar inte om att de elever vi pratar om inte ska ha möjlighet att bo kvar hemma, hos sina föräldrar i sin egen hemkommun. Debatten handlar inte om att det ska finnas en möjlighet för dem att gå i skolan i hemkommunen. Det handlar inte om det, för det är vi alla överens om. Det är jätteviktigt att den möjligheten ska finnas och att förutsättningarna finns. Självklart, det behöver vi inte diskutera mer. Men det är när det inte funkar för de här eleverna och familjerna och eleven i sig mår väldigt dåligt och inte får den vård och den utveckling som den behöver som du och dina kamrater i Socialdemokraterna säger: Stopp, det finns ingen vidare möjlighet för dig. Det är det som gör mig så upprörd. I Socialdemokraternas värld är likvärdighet lika med likadant. Är det likadant är det likvärdigt. I min värld är det inte så. Det ska finnas en valmöjlighet där jag själv kan bestämma om jag ska vara hemma hos mina föräldrar i min hemkommun eller om jag ska gå vidare till en annan skola. Det är likvärdighet för mig. Det är rättvisa och möjligheter för de unika elever som det här handlar om. Varför, , är valfrihet någonting så otäckt för er i socialdemokratin? 73 () replik: Upprörd kan man lätt bli. Det kan jag också bli över det cyniska sättet. Man vill faktiskt gå ett steg tillbaka. Vilka man än pratar med inom expertisen och verksamheterna säger de: Gå inte tillbaka till det gamla sättet utan ha målet att hitta de olika möjligheterna. Om man ute i kommunerna inte klarar av det finns det en möjlighet att söka till andra skolor. Men man får inte ge upp. Det var tyvärr så att vissa kommuner gjorde det lätt för sig tidigare. I stället för att ta ansvaret och försöka hitta lösningar inom hemkommunen skickade man i väg eleverna. Det är inte den bästa lösningen för majoriteten av de här barnen. Ytterligare en gång: Om man inte kan lösa detta i hemkommunen finns det möjligheter att söka på och . 74 () replik: Det Socialdemokraterna gjort i det här fallet när det gäller specialskoleverksamheten i och i är att de har medverkat till att möjligheten för de elever som bäst behöver gå på dessa skolor har dragits in. Det finns inte alls samma möjligheter som det fanns tidigare för de här eleverna. Ni vill fortsätta att sätta käppar i hjulet för dessa. Det är för mig ofattbart. Självklart ska kommunen arbeta och stödja, men om de enskilda vill välja någonting annat är det stopp i er politik. Varför vill ni fortsätta att rasera den möjligheten? Varför vill ni fortsätta att sätta käppar i hjulet? Din argumentation går inte hem när du säger att det ska finnas en rättighet i kommunen och att valmöjligheten ska finnas. Det finns ingen valmöjlighet. Det finns ingen , och den kommer att bli, om möjligt, ännu mindre framöver. Om du menar att den rättigheten ska finnas, varför sätter ni käppar i hjulet för den? 75 () replik: Det här är ganska intressant. Alliansen kanske borde ta sig en funderare på varför antalet sökande minskar. Det kanske är på det viset att man ute i kommunerna blir bättre och bättre på att lösa situationerna. Så är det i verkligheten. Man har blivit bättre och bättre och kan ta emot fler och har hittat bättre lösningar. Det har varit en väldigt positiv utveckling av Resurscenter syn och Resurscenter språk. har hittat sin roll mer och mer och kan hjälpa alltfler kommuner med att hitta lösningarna på hemmaplan. Jag tycker att det är oerhört förvånande att ni så eniga i den borgerliga alliansen verkligen går emot alla andra och alla experter och vill gå tillbaka och till och med går ut säger att ni vill utveckla detta och ha fler specialskolor. Det är för mig helt fantastiskt att höra. 76 () replik: Jag vill fråga: Är alla handikappade barn med flera handikapp precis likadana? Vi envisas, sägs det, med att gå vidare på en viss linje. Vi vill ha flera former av undervisning för de här barnen, men vi går mot expertisen, sägs det. Vi skulle aldrig någonsin inta denna ställning om vi inte visste att vi har föräldrarna med oss. Är föräldrarna sina barns fiender? Två enkla frågor. 77 () replik: Det är en enkel fråga. Som jag sade kan jag ta fram hur många exempel som helst, , där man har löst frågan på hemmaplan på ett mycket bra sätt, och alla är otroligt nöjda. Finns det fall där man inte löser detta finns det andra förutsättningar. En annan sak som man kan diskutera är en sammanhållen skola för barn och ungdomar med möjlighet att mötas och utveckla sin förståelse och tolerans och så vidare. Där har man varit ganska njugg från sida. Strävan i skolan och i vuxenutbildningen ska vara att i så stor utsträckning som möjligt undervisa elever med olika funktionshinder tillsammans med övriga elever. Det vore rätt intressant att veta om delar uppfattningen att det ska vara målet. 78 () replik: Jag tror att det är känt att vi är anhängare av en mycket stor variation av skolor och en mycket stor variation av pedagogiska inriktningar, och i fallet funktionshindrade barn arbete med det specifika funktionshindret. Nej, jag personligen är till och med motståndare till betongmodellerna där alla ska lära på precis samma sätt. Vi talar inte om de barn som mår bra i kommunerna. Vi talar om de barn vars föräldrar vill ha de två skolor som vi diskuterar. Jag kom in i 1999, och mal vi samma fråga fram och tillbaka, och det händer ingenting. 79 () replik: I senaste numret av värde är det ett reportage från kommun. Det handlar om och hans familj som tidigare hade som enda alternativ särskolan i . Mamman i familjen säger nu att de har velat undvika särskolan och är mycket glada för att kommun har tagit de första stegen med målet att bli en skola för alla. själv säger att han trivs i skolan och att han känner att han kan lära sig mer. Han åker skolbuss med alla andra elever från sin hemort. Det är en viktig pusselbit i vardagen. Att fara i väg med jämnåriga kompisar och gå på samma skola är ett bra sätt att känna samhörighet. De elever som behöver särskilt stöd har ofta lektioner tillsammans i mindre grupp. Man börjar med en samling, och de är alltid med helklass på lektioner i bild, slöjd, idrott samt på utflykter. Dessutom har man minst en lektion med samverkan i den stora gruppen, exempelvis svenska eller matte. På rasterna är man alltid tillsammans. Målet för de elever som behöver extra stöd är att träna kunskap och sociala färdigheter för att kunna delta mer i helklass. kommun gjorde intervjuer med elever, inkluderande särskoleelever, från årskurs 6 till 9. Av resultatet framgår tydligt att eleverna trivs i sina skolmiljöer. De har kamrater, och flera har framtidsplaner. Man säger bland annat att intervjuerna visar att tanken på en skola för alla är klok och fungerar. Det gör att man har fått ytterligare stöd för att erbjuda alla möjligheten att gå i skola på hemorten oavsett om de har lätt för sig eller har ett funktionshinder. Det här är ett exempel av många på att man jobbar med inkluderad skola, det vill säga en skola för alla. Det är kanske dags för den borgerliga alliansen att ta väck skygglapparna och titta lite grann på alla de goda exempel som finns. 80 (): Jag tänker kort uppehålla mig vid diskussionen om särskolans framtid. Jag hade förmånen att medverka i den så kallade , som har nämnts här. Uppdraget var att se över utbildningen för barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning. Utredningen lämnade sitt slutbetänkande , . Man kan konstatera att beredningsarbetet sedan inte har gått med rasande fart. Där kan jag ge kritikerna rätt. Men min fråga i debatten om särskolan är om alla har läst utredningen. Det finns en utomordentlig sammanfattning på s. 25. Den första borgerliga reservationen kräver att särskolan ska vara kvar som egen skolform. Vad säger då kommittén? Jo, att särskolan ska utgöras av två skolformer, nämligen grundsärskola och gymnasiesärskola. Jag vet inte vad som är det egentliga problemet. Jag tror inte att det är att man reagerar mot resonemanget om inkluderande skola, en skola för alla. Andra gemensamma borgerliga reservationer handlar om behovet av ett tydligare regelverk för särskoleplacering, om föräldrars inflytande vid särskoleplacering, om rätten till omprövning av beslut om särskoleplacering. Här i debatten har frågan om rättigheterna till grundläggande utbildning för vuxna med utvecklingsstörning lyfts fram. Jag vågar påstå att i samtliga fall kan jag inte se annat än att utredningen för ett resonemang som ligger helt i linje med vad reservanterna anför. föreslår en striktare bedömning av rätten till särskola och att bestämmelse om utredning inför beslut om mottagande i särskola skärps. Kommittén föreslår också att försöksverksamheten med ökat föräldrainflytande upphör och att rätten till val av skolform införs i skollagen. Dessutom föreslås det att det i förordningsform ska ställas krav på att beslut om rätten till särskola regelbundet ska omprövas. Jag har full förståelse för borgerlighetens ambitioner att ordna utbildning för barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning på bästa sätt. Men ibland är det på sin plats att föra resonemanget, i alla fall när det rör särskolan, utifrån det senaste dokument vi har om särskolan. pågår ett beredningsarbete. Det är bra att ni driver på, efterfrågar och kanske till och med kritiserar att det har lagts fram bara en skrivelse. Men låt oss diskutera utifrån det dokument vi faktiskt har. Min förhoppning är att vi framöver ska ha en konstruktiv debatt om hur vi skapar en bra utbildning för barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning. Det skulle vara hälsosamt att släppa på en del politiska låsningar. Låt oss förenkla skolformsdiskussionen det får man göra ibland i debatten, det har jag lärt mig. Kunskapsmålen, betygssystemen och timplanerna skiljer. Låt mig få avsluta med en fundering. Jag tror inte att vi kan svara , men det vore intressant om vi fick sätta oss ned och diskutera detta i en vidare bemärkelse. Ska vi fokusera på skolformerna, eller ska vi se till varje elevs behov? Ska vi utveckla möjligheten att skapa särskilda kunskapsmål med alternativa kunskapsmål? Hur hanterar vi olika skolformer i en situation där de riktade statsbidragen faktiskt har försvunnit? Det är frågor vi behöver titta djupare på och analysera mer innan vi gräver ned oss i alltför stora skyttegravar.