prot · GT09138 · 2006-06-09 00:00:00 — måste ställa sig frågan: Är det verkligen förenligt med sunt förnuft och rimliga sannolikhetskalkyler att det i de flesta bolagsstyrelser, i de flesta universitetsstyrelser och på de ledande posterna i den svenska statsförvaltningen är nästan enbart socialdemokrater som är chefer? Är det verkligen rimligt att tänka sig det? Det är den frågan som vi måste ställa. Jag avvisar varje tanke på att vi ska införa något slags kvotsystem. Det är precis det som vi vill komma bort från. Men i avsaknad av att vi inte kan granska varje enskild utnämning för sig just därför att det inte finns någon dokumentation, just därför att det inte finns någon öppenhet och just därför att det inte finns någon insyn, så måste vi våga analysera statistiken och de övergripande hårda fakta som finns. Vi gör likadant inom jämställdhetsdebatten. Vi säger att det finns en överrepresentation av män inom vissa yrken och i vissa chefspositioner. Inte leder det automatiskt till att vi måste ha kvotering eller positiv särbehandling. Det är i så fall en separat diskussion som man måste föra om det. Jag konstaterar att det finns en överrepresentation av socialdemokrater i ledande positioner, och jag har inte hört att har motsagt detta. Jag drar av detta slutsatsen att regeringens utnämningspolitik inte står i överensstämmelse med hur grundlagen var tänkt. Jag har inte hört någon argumentation från som motsäger det grundantagandet. vet att har kritiserat regeringens utnämningspolitik. Det är fem partier som har stått bakom detta, och Socialdemokraterna och har varit emot. Men likväl är det som har fattat detta beslut. Jag tycker att det är djupt problematiskt, mycket trist och närmast pinsamt för regeringen att regeringen faktiskt inte har flyttat sig närmare de ståndpunkter som har antagit . Inte minst att riskerar att inte kunna följa FN:s konvention mot korruption är anmärkningsvärt. 8 (): Detta är vår sista granskningsdebatt . Detta är mitt elfte i . Man kan säga att det intressanta med är inte bara sekretesslagstiftningens alla vindlingar utan kanske främst att man får en sådan god överblick över väldigt många olika samhällsområden just genom granskningsarbetet. Det kan ibland kännas lite tungt och tråkigt. Men i efterhand har man samlat på sig en kunskap som kan vara värdefull i andra sammanhang. Jag har ingen fallenhet för att vara särskilt nostalgisk, men det känns lite vemodigt , även om vi visserligen har en debatt kvar i ett annat ärende. kommer att få ett helt annat utseende under nästa mandatperiod eftersom ett stort antal av dess ledamöter har valt att inte kandidera till . Jag brukar i partiarbetet ofta säga att det är väldigt viktigt när man arbetar att jobba med tydlighet, kontinuitet och konsekvens. Just när det gäller utskottets arbete framöver kan det uppträda vissa brister när det gäller kontinuiteten. Det är med ett visst vemod som jag konstaterar att ett antal ledamöter försvinner. Jag vill i detta sammanhang tacka för gott samarbete och ett bra kamratskap. Under någon av utfrågningarna kallade ordföranden mig för KU:s fossil. Men han glömde kanske bort att det fanns några ledamöter som har suttit än vad jag har gjort, nämligen hans partibroder , och . Och det är som sagt var lite bekymmersamt att kontinuiteten inte blir så bra framöver. Vi får hoppas att vi som ändå kandiderar får återkomma till utskottet, så att det åtminstone finns en viss kontinuitet i sammanhanget. Vi har haft fyra granskningsbetänkanden under detta , och det har varit väldigt tufft. Man sade till mig i samband med tsunamigranskningen att det var intressant att få vara med om detta historiska arbete. Men kände man som mästaren: denna kalk ifrån mig. Det var nämligen ett oerhört tufft och tungt arbete. Men när man väl har gått igenom det är man glad för att man har varit med om det. Det var likadant med konventsarbetet tidigare. Det var oerhört tungt och jobbigt. Men när man väl har gått igenom det har man samlat på sig en massa kunskaper som man sedan har glädje av. I förhållande till betänkandet om är detta granskningsbetänkande nästan en västanfläkt i sammanhanget. Som tidigare talare har varit inne på är det inte några större meningsskiljaktigheter på de olika områdena. Jag vill ta upp några få punkter i mitt inlägg här. Det handlar först och främst om propositionsavlämnandet. Vi har tidigare kritiserat att regeringen ägnar sig åt anhopning av propositioner . I fråga om detta upprepar utskottet sin kritik av att regeringen inte sköter detta på ett bra sätt. Vi säger att det är uppenbart att de åtgärder som regeringen har vidtagit inte har varit verkningsfulla. Det är en ganska skarp kritik. Vi utgår från att regeringen tar initiativ för att undvika denna typ av anhopningar som har varit. Jag vet inte om jag i har varit med om en sådan stor anhopning av propositioner under en så som vi fick uppleva . Vi har ett ärende om subarktisk förmåga. Det kanske många tycker inte är ett särskilt viktigt ärende. Men det visar också en känslighet hos regeringen. När dessa frågeställningar togs upp visade det sig att man inte tog med detta i regleringsbrevet. Men det väcktes en interpellation. Och som interpellationen besvarades lämnade regeringen en ändring av regleringsbrevet där man tog upp just frågan om subarktisk förmåga. Man skärpte till det ytterligare i samband med att KU begärde in handlingar om detta. Det nya regleringsbrevet blev då väldigt tydligt på denna punkt. Det finns alltså en känslighet för vad KU gör och hur man hanterar de olika ärendena. Frågan om återhållsamhet i uttalande om brottsmisstänkta har ordföranden redan tagit upp, så det säger jag inte något mer om. Vi ställer ju krav på att regeringen lämnar korrekta uppgifter till . Det uppstod en del konstigheter när det gäller den så kallade Hebypropositionen där det hävdades att det fanns en överenskommelse mellan de båda landstingen om hur man skulle hantera flyttningen av till län. Det byggde på att landshövdingarna hade lämnat denna uppgift, men formellt sett fanns det inte någon sådan överenskommelse mellan de båda landstingen. Den kom till stånd . Vi betonar att de uppgifter som lämnas till i form av propositioner ska vara korrekta. Vi tar också upp frågan om nationell samordnare och vilken status och ställning en sådan har. Utskottet noterar att den typen av funktioner bör vara väl definierade. Jag ska också säga något om näringsminister uttalande om och de statliga bolagen. Det var ett tidningsuttalande. Det var inte särskilt tydligt. Vi vet alla att vi kan bli felciterade. Innebörden var att det skulle kunna uppfattas som ett indirekt hot mot att om man inte gör som vi vill kommer vi att se till att de statliga bolagen lämnar . Där betonar vi att statsråden måste vara försiktiga när de gör uttalanden som rör myndighetsutövning mot enskild och tillämpning av lag i sammanhanget. 9 (): Med anledning av ett av de föregående inläggen finner jag anledning att instämma med , och om det goda samarbetsklimat som i de allra flesta fall råder i . Jag ska börja med en talserie: 20, 24, 14, 33, 19, 24, 38 och 37. Det är antalet ärenden i KU:s vårgranskningar . Det är den period som jag har haft förmånen att vara med i utskottet; om det blir fler gånger är det andra som avgör. Om ni lyssnade uppmärksamt kunde ni urskilja en trend, nämligen att antalet anmälningar och därmed antalet ärenden i våra granskningsbetänkanden tenderat att öka . Man kan fundera över vad detta tyder på. En möjlig slutsats är naturligtvis att anledningen att anmäla regeringen eller enskilda ministrar för fel har ökat. Det finns fler anledningar att anmäla ministrarna. Den hypotesen håller inte riktigt om vi tittar på vad utskottet har kommit fram till. Det är trots allt i relativt få fall som kritik riktas mot regeringen eller mot enskilda statsråd. Då kan man invända att det kanske beror på att regeringens parlamentariska underlag har majoritet i utskottet och kan tänkas blockera kritik mot regeringen. Inte heller den hypotesen håller riktigt om man ser på reservationerna. De rena blockreservationerna, oppositionens reservationer, är också väldigt få. Det var en 1999, 2000. Det steg lite och var fem, sex . Men det är få fall av rena blockreservationer. Det tyder väl också på att bilden av utskottet som strikt politiserat med en majoritet som håller regeringen om ryggen och en opposition som förgäves försöker rikta konstitutionell kritik mot denna regering inte är riktigt korrekt. Mer viktigt är det kanske att fundera på om vår granskning är effektiv. Det är inte helt lätt att avgöra. Det kanske inte heller är vi som ska försöka avgöra det. Det borde vara föremål för utomståendes studier. Man kan naturligtvis fråga sig om vi upptäcker allt. Det vet vi ju inte. Jag tror att den offentlighet som vi har i landet, de medier tidningar och radio som vi har och våra riksdagsledamöters flit när det gäller att hitta anledningar till KU-anmälningar ändå tyder på att det knappast kan vara väldigt mycket som undgår utskottet. Går vår granskning tillräckligt djupt? Det är också något man kan fundera på. I de allra flesta fall tror jag att svaret är ja. Vi är inte ett utskott med stora utredningsresurser. Vi kan inte utföra några kriminaltekniska undersökningar. Vi förlitar oss nästan helt och hållet på skriftliga svar från regeringen och utfrågningar av ministrarna. Jag menar att detta i de allra flesta fall är tillfyllest. Den sista fråga man kan ställa sig, och kanske den allra viktigaste är: Ger vår granskning och de bedömningar som utskottet gör några resultat? Har de någon effekt på hur regeringen arbetar? Även det är svårt att leda i bevis. Min bestämda uppfattning är att regeringen och ministrarna inte tycker om att bli kritiserade av . Man anstränger sig att åtminstone inte göra om samma fel en gång till. Det är en ganska väsentlig effekt av KU:s granskning som inte ska underskattas. Får jag tillåta mig att så här på våravslutningen även säga något om anmälningarnas kvalitet? Jag ska vara försiktig. Varje ledamot har rätt att anmäla ett ärende till KU för granskning och ska utnyttja den rätten när man tycker att det finns skäl att göra det. Till anmälarnas försvar ska sägas att det inte alltid är lätt att vid anmälningstillfället veta vad som finns under stenen innan man har vänt på den. Det finns fall där det till en början såg ut som ett ganska enkelt ärende och en ogrundad anmälan, men där det visade sig att det fanns intressanta aspekter och till och med anledning till kritik. Med detta sagt är det svårt att helt undgå intrycket av att en och annan anmälan främst tjänar som inlägg i den mer dagspolitiska debatten och kanske är ett sätt att få mer medialt genomslag för sin ståndpunkt eller åsikt än vad ett enkelt pressmeddelande skulle ha lett till. Jag ska inte moralisera över det. Vi är alla politiker och tar alla chanser vi kan att komma ut i debatten och göra vår röst hörd. Det är inte något konstigt med det. bör vi nog fundera på hur vi använder anmälningsinstitutet. Om tendensen att göra pressmeddelandeanmälningar skulle öka väldigt kommer det naturligtvis innebära en risk att man undergräver legitimiteten i KU-granskningarna. Det vore olyckligt. Jag påstår inte att vi är där. Jag vill bara peka på en möjlig risk i den riktningen. Vad betänkandet innehåller har redan berörts av tidigare talare. Jag ska inte gå in på det. Vi kommer sedan in på en mer specifik debatt kring de olika ärendena. Vi kan konstatera att trots ett mycket omfattande material i form av anmälningar har vi inte funnit så många punkter där det finns anledning till kritik, anmärkningar, synpunkter eller påpekanden eller hur man nu karakteriserar det som utskottet skriver. Jag ska inte på något sätt förringa vikten av de punkter vi tar upp. I något fall är det till och med ganska allvarliga saker. Som helhet är detta ett betänkande som kännetecknas av stor enighet mellan de politiska partierna och av ett konstaterande av att regeringen i de här fallen i de flesta avseenden har skött sig på ett rimligt sätt. 10 (): Granskning av oss vi som verkar inom den offentliga verksamheten är naturligtvis oerhört viktig. Medborgarna ska kunna veta och se hur de resurser som de ger till oss brukas. De ska kunna bedöma om vårt jobb är det som de förväntade sig när de gjorde det val som vi har . Det är en granskning av oss valda. Det är också vår granskning av den exekutiva makten. ser vi den granskningen i den form som KU har till uppgift att göra, där riksdagsledamöter anmäler statsråd. Vi följer upp och granskar och lämnar över vår bedömning till följd av detta allt enligt grundlagens 12 kap. 1 §. I betänkandet har vi en relativt stor enighet. Det finns ändå skäl, herr talman, att se lite grann på hur regeringen ser på och har formerat sin relation till granskande organ. Jag tycker att det finns alla skäl att vara uppmärksam på de signaler som regeringen ger i olika sammanhang. Det gäller synen på KU. Ledande företrädare för regeringen har talat om bokstavskombinationer KU, JO och . Man har gjort det på ett sätt som jag tycker att det finns skäl för kommande riksdag att vara uppmärksam på. Kontrollmakten i vår svenska demokrati fyller en oerhört viktig funktion. Ytterst handlar det naturligtvis om möjligheter att granska regeringen å folkets vägnar. Ytterst handlar det därmed om att medborgarna i ska kunna lita på att vi sköter vårt uppdrag och kunna bedöma oss efter hur vi gör det. Betänkandet handlar om regeringens uttalanden, om statsråds uttalanden, om beredningen av regeringsärendena, om styrningen av bolag och en del annat. Det talas om ifall KU ska vara enigt eller oenigt, precis som om det skulle vara någon form av värdemätare av granskningens kraft och innehåll. För min del är den diskussionen något märklig. Det finns i det system vi har en politisk dynamik inbyggd. Det är för min del en viktig förutsättning för att granskningen ska kunna fungera. Det handlar inte om pajkastning, utan det handlar om att det finns en intressemotsättning som bidrar till att det blir ett driv i granskningen. Det är viktigt för att den ska ha legitimitet och för att man ska veta som medborgare att det finns de som verkligen har ett intresse av att granska makten. Måhända må man fundera på om det intresset alltid måste sammanfalla med att man tillhör oppositionen, herr talman. Det borde inte vara så, men av någon anledning ser det nästan ut som om det alltid är oppositionens företrädare som just har kommit med anmälningar och bett oss granska. Under mina har jag inte upptäckt att någon företrädare för regeringskretsen har gjort anmälningar som har lett till granskning. Stödpartier har gjort det, men inte regeringskretsens parti. Det är måhända någonting som vi därmed får leva med att det finns en inneboende intressemotsättning. Jag tror, herr talman, att den är nyttig för att utveckla vår konstitutionella ordning och för att vi ska kunna hävda granskningens legitimitet. Vi kan också se hur det har skett förändringar under den gångna mandatperioden. Utnämningsfrågorna har varit uppe. Jag tycker mig notera att det finns en förändrad attityd och att den debatt som KU har fört om utnämningspolitiken sakta men säkert har påverkat. Vi har haft en debatt i annat sammanhang om utveckling. Det är något som på något sätt kommer tillbaka och som på något sätt också bidrar till utveckling. Det finns flera exempel på detta. Vi måste naturligtvis ställa oss den fråga som ställde. Är granskningen effektiv? Har vi rätt förutsättningar för att göra det jobb som vi ska göra? Jag tycker att det senaste årets granskning har givit anledning till kommande riksdag och till att överväga en del frågor för framtiden. Det är viktigt att medborgarna ska känna att vi har möjligheter att granska fullt ut. Vi har, herr talman, från sida några avvikande bedömningar i detta betänkande. Jag kommer att återkomma till dem i särskild ordning. Jag vill här bara beröra några områden. Det handlar om propositionernas avlämnande, som har varit uppe. Det är viktigt att regeringen lyssnar oavsett vem som sitter i regeringsställning. Det är en respekt gentemot och förutsättningarna för att göra en kritisk granskning av de förslag som kommer till den. Med den anhopning som kom nu i vår är detta någonting som kraftigt försvåras. Beredningen av omlokalisering av Riksutställningar till har redan varit uppe och berörts. Jag kan bara instämma. Jag vill också bara beröra regeringens ansvar för myndighetskulturen inom . Vi har fått höra kritik i valda delar mot hur har hanterat en del medmänniskor som har varit föremål för dess myndighetsutövning. Det är oerhört viktigt att man kommer till rätta med de felgrepp som har tagits inom . Här har naturligtvis regeringen ytterst ett ansvar för att det fullföljs. Det är någonting som vi också konstaterar i detta betänkande. Vi har också haft en markering och en granskning av regeringens agerande i relation till universitet och högskolor vad gäller anammandet av det så kallade könsmaktsperspektivet. Här konstaterar vi att man inte har hanterat frågan på ett sätt som är okonstitutionellt. Vi har alltså ingen anmärkning. Det var ändå intressant att se hur arbetet hade bedrivits i och i myndighetsdelarna för att landa rätt. Det var inte helt självklart att det skulle bli slutsatsen. Tiden går fort när man har roligt, så också i en sådan här debatt. Jag kan så här i slutet bara konstatera att sade till utskottet att det skulle visa sig att man från svensk sida hade regelverk som innebar att personer som hade begått förbrytelser kunde fångas upp och lagföras. har ett ansvar i de delarna. Det var ett uttalande som gjordes , efter det att åklagaren hade funnit hinder mot att lagföra någon av immunitetsskäl. Det var ett mycket anmärkningsvärt uttalande. Det konstaterar utskottet enhälligt, och det är bra. Detta säger någonting om hur beredningen har varit. Den har varit klart bristfällig. Det är ett ärende som visar att vi kan börja med en till synes ganska enkel anmälan men ändå finna just att det finns någonting i regeringens hantering som det finns skäl att uppmärksamma och rätta till. Med detta, herr talman, överlämnar vi vårt fjärde granskningsbetänkande det här året gällande statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Vi gör det till och vi gör det till väljarna för att de ska kunna värdera, bedöma och ytterst utkräva ansvar. Också jag vill tacka mina utskottskamrater och utskottskansliet för ett tufft arbete och för god gemenskap . Jag gör det nu trots att vi har en liten debatt kvar, herr talman. 11 (): Herr talman, ledamöter, åhörare och kära tv-tittare i hela vårt land allt ifrån till ! Som gruppledare i den gröna riksdagsgruppen har det fallit på min roll att ta den här debatten i KU-ledamotens ställe då han är på uppdrag utomlands. Han har bett mig framföra samma sak som han vid tidigare tillfällen också har framfört till utskottskamraterna: ett varmt tack för den tid som varit, för ömsesidig respekt och förståelse för ett konstruktivt konstitutionellt arbete. Det konstruktiva arbetet har i stora drag färgat det årliga granskningsbetänkande kammaren nu har att debattera och lägga till handlingarna. Granskningens uppgift att lyfta på de stenar som annars skulle förblivit olyfta, dra de slutsatser som annars skulle förblivit odragna, och göra de iakttagelser som annars aldrig hade blivit iakttagna. Genom att föra fram saker i ljuset och också dra de obekväma slutsatserna och genom att granska kan KU och granskningen bidra till att får en mer transparent, genomskinlig, och bättre fungerande statsapparat. De slutsatser vi drar och den kritik vi uttrycker kommer inte av illvilja eller politiskt taktiserande. De kommer av en grundmurad tro på granskningens uppgift i ett parlamentariskt system. Om detta är alla partier i eniga. Av just den anledningen drar också de flesta slutsatserna i betänkandet enigt. Låt mig nämna några av de slutsatserna. Ett enigt konstitutionsutskott säger om uttalande om apatiska barn att statsrådet hade kunnat avstå från att uttala sig och borde i varje fall ha uttalat sig med större försiktighet. Det är ett tydligt ställningstagande från KU:s sida, ovanligt tydligt när det gäller ett uttalande av statsråd. Så var också överträdelsen från statsrådets sida tydlig. Vi har under haft en uppblossad debatt om flyktingbarn som tappar livsfunktioner och faller i apati, om lidande svårt sjuka barn och deras traumatiserade familjer. Debatten har förts såväl här i om vilken politik som är bäst för att värna om barnens rätt som läkare emellan om vilken vård barnen bör få för sina sjukdomar. Det är mycket viktigt att hålla rågången. Vi som politiker kan inte och bör inte uttala oss om hur vården ska sköta sitt uppdrag. Det är upp till expertisen. Efter det att lämnat in ett antal uppmärksammade anmälningar om vanvård till polisen mot familjer med apatiska barn uppstod återigen en debatt i samhället om vad det är som gör att barn blir så här sjuka. Det var då folkhälsominister kom in bilden. Han fick från frågan: Du lutar åt att det finns flyktingfamiljer som har gjort så här? Han svarade: Uppgifterna finns ju där. Jag håller det inte alls för otroligt. Det, mina vänner, är ett klart övertramp. Här har vi en pågående polisutredning. Där går ministern in och uttalar sig om hur han ser på trovärdigheten i de inlämnade anmälningarna. Det hade varit fullständigt otänkbart i ett fall om svenska barn eller svenskar i allmänhet. Det ska vara fullständigt otänkbart också när det gäller flyktingar. Där är KU tydligt. I en annan granskning i detta betänkande undersöker utskottet samröre med i det som har kallats för kriget mot terrorismen. I anmälan gjord av tas tre frågor upp för närmare granskning. Det gäller statsministerns och andra statsråds uttalanden om de båda egyptier som, vilket KU senare har kritiserat, avvisades från , regeringens agerande inom vad gäller så kallade tortyrgarantier, och de flygningar som CIA enligt internationell press arrangerat genom bland annat . I den första delen om uttalanden kritiseras statsministern med orden: Det är givetvis viktigt att statsråd, och inte minst statsministern, visar återhållsamhet i uttalanden som kan vara till skada för enskilda människor. Det är ett klokt ställningstagande KU gör. Det är ett understrykande av det som nuvarande kommissarien för mänskliga rättigheter vid , , uttalade inför utskottet under förra . I de båda andra delarna är KU enigt men kanske något vagare. I flygdelen har KU inte haft kapacitet, möjlighet eller uppdrag att gå in och granska saken närmare utan inväntar den bredare granskning som görs av bland annat och . I garantidelen handlar det om att det initiativ som bland annat tog för att få fram någon slags mall eller hållpunkter för denna typ av garanti mot tortyr vid avvisande nu har fallit. Jag vill i detta sammanhang i vart fall understryka att det är viktigt att av respekt för internationell rätt och inhemska granskningsorgan efter kritik inriktar sig på att efterfölja och efterleva de regler som är fastslagna och uttolkade och inte ändrar regelverket. I ett tredje enigt ställningstagande från KU berörs flygövningen Snowflake, som vi har hört om tidigare, som genomförde tillsammans med den ryska armén . KU kan där efter en granskning som tagit en del märkliga vändningar göra en del konstateranden. Dels var övningen inte tillräckligt beredd, dels har försvarsministern inför utskottet varit otydlig i viktiga delar som rör kontakter med åklagare, dels har vi en svår intressekonflikt. Å ena sidan finns ett intresse, menar försvarsministern och regeringen, av att samöva med till exempel . Detta intresse kräver att vid övningar bjuder in utländska militärer till vårt land. Dessa militärer får då rimligen straffrättslig immunitet under besöket. Å andra sidan är ålagt enligt internationell rätt att lagföra krigsförbrytare om de kommer till vårt land.